Справа № 520/143/22
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 р. Справа № 520/143/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Присяжнюк О.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою представника позивача адвокат Кузьміна Євгена Валерійовича на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Сліденко А.В., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.02.22 по справі № 520/143/22

за позовом ОСОБА_1

до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області

про 1) визнання протиправними дій з приводу прийняття рішення №2001 від 04.06.2021; 2) скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області №2001 від 04.06.2021; 3) зобов`язання прийняти довідку Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії сері,

ВСТАНОВИВ:

У січні 2022 року ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Харківського окружного адміністративного суду з позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській обл.), в якому просила:

- поновити строк на звернення до суду із позовними вимогами до відповідача, визнати причини пропуску строку на звернення із позовом поважними;

- визнати протиправними дії відповідача з приводу прийняття рішення №2001 від 04.06.2021;

- скасувати рішення ГУ ПФУ в Харківській обл. №2001 від 04.06.2021;

- зобов`язати прийняти довідку Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії серії 12ААА №130721, висновок ВКК №171 від вересня Стахановської центральної міської багатопрофільної дитячої лікарні, копію із журналу ВККУ видачі медичних висновків інвалідності із дитинства із записом №53 від 1997 про її сина ОСОБА_2 , призначити пенсію з моменту звернення - травня 2021.

22.02.2022 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, згідно з якою апелянт просив суд скасувати оскаржувану ухвалу та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначив, що ухвалюючи судове рішення про повернення позову, суд вже врахував той факт, що позивач усунув один із недоліків, встановлених судом раніше, а саме: суд погодився з тим, що відповідачем по справі з боку позивача було обрано саме ГУ ПФУ в Харківській обл. Крім цього, в ухвалі суду від 05.01.2022 про усунення недоліків йшлося, що позов подано поза межами строку згідно з ч. 2 ст. 122 КАС України без заяви про поновлення строку на звернення до суду та без доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду, що є недоліком за ч. 6 ст. 161 КАС України, але в ухвалі від 22.02.2022 про повернення позову, суд вже вказує про «…не усунення недоліку позову в частині відсутності вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного строку».

Відповідно до положень ч. 1 ст. 308, п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) розгляд справи проведено в порядку письмового провадження за наявними у ній доказами та в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддюдоповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

04.01.2022 до суду надійшов даний адміністративний позов ОСОБА_1

05.01.2022 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/143/22 позов було залишено без руху через подання поза межами визначеного ч.2 ст.122 КАС України процесуального строку без заяви про поновлення строку на звернення до суду та без доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду, а також через те, що у позові не наведено доводів та до позову не надано доказів того, що рішення №2001 від 04.06.2021 прийнято саме ГУ ПФУ в Харківській обл., а не іншим підрозділом системи ПФУ за правилами екстериторіальності.

Способом усунення недоліків зазначено подання оформленого у відповідності до ст.ст. 160 та 161 КАС України позову у кількості згідно з учасниками спору, заяви про поновлення строку на звернення до суду та доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду.

09.02.2022 до суду надійшов процесуальний документ представника заявника про належність оформлення позову.

14.02.2022 ухвалою судді Харківського окружного адміністративного суду у справі №520/143/22 заявнику було продовжено строк усунення недоліків в оформленні позову.

21.02.2022 до суду надійшов процесуальний документ представника заявника про належність оформлення позову.

22.02.2022 ухвалою Харківського окружного адміністративного суду повернуто позовну заяву.

Суд першої інстанції, повертаючи позовну заяву виходив з того, що позивачем не усунуто недолік з оформлення позову за ч.7 ст. 161 КАС України та зазначені позивачем причини пропуску строку звернення до суду не можуть бути віднесені до поважних, оскільки не мали жодного впливу на фізичну можливість вчинити процесуальну дію по зверненню до суду протягом проміжку часу з 08.09.2021 по 28.12.2021.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком суду першої інстанції та зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 3-5 ст. 48 КАС України якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до ухвалення рішення у справі за згодою позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі, якщо це не потягне за собою зміни підсудності адміністративної справи. Суд має право за клопотанням позивача до ухвалення рішення у справі залучити до участі у ній співвідповідача.

Якщо позивач не згоден на заміну відповідача іншою особою, суд може залучити цю особу як другого відповідача. У разі відмови у задоволенні позову до такого відповідача понесені позивачем витрати відносяться на рахунок держави.

Під час вирішення питання про залучення співвідповідача чи заміну належного відповідача суд враховує, зокрема, чи знав або чи міг знати позивач до подання позову у справі про підставу для залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача.

Відповідно до ч. 1. п. 1 ч. 2 ст. 173 КАС України підготовку справи до судового розгляду здійснює суддя адміністративного суду, який відкрив провадження в адміністративній справі.

Завданням підготовчого провадження є, зокрема, остаточне визначення предмета спору та характеру спірних правовідносин, позовних вимог та складу учасників судового процесу.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що відповідачем у справі позивач визначив ГУ ПФУ в Харківській обл., тобто конкретно визначив особу, яка, на його думку, має відповідати за вказаним позовом.

Зазначене, з урахуванням змісту позовних вимог, не дає підстав для висновку про необхідність надання позивачу часу для уточнення особи відповідача на цій стадії судового процесу.

При цьому, у разі виявлення під час підготовчого провадження, що позов поданий не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд може усунути зазначену невідповідність шляхом вчинення процесуальних дій, відповідно до приписів ч. 3, 4 ст. 48 КАС України.

Положеннями ст. 55 Конституції України встановлено, що кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Конституційний Суд України у рішенні від 14 грудня 2011 року №19-рп/2011 зазначив, що утвердження правової держави відповідно до приписів статті1, частини третьої статті 8, статті55 Основного Закону України, полягає, зокрема, у гарантуванні кожному судового захисту прав і свобод, а також у запровадженні механізму такого захисту. Конституційний Суд України у своїх рішеннях послідовно підкреслює значущість положень статті 55 Конституції України щодо захисту кожним у судовому порядку своїх прав і свобод від будь-яких рішень, дій чи бездіяльності органів влади, посадових і службових осіб, а також стосовно неможливості відмови у правосудді (рішення від 25 листопада 1997 року №6-зп, від 25 грудня 1997 року N9-зп).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч.1ст. 2 КАС України).

Приписами ч. 5 ст. 5 КАС України, яка гарантує право на судовий захист, передбачено, що ніхто не може бути позбавлений права на участь у розгляді своєї справи у визначеному цим Кодексом порядку. Положеннями цієї статті також визначено способи судового захисту, перелік яких не є вичерпним.

Згідно з ч. 1-3 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, який застосовує з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Враховуючи положення вище зазначених правових норм, а також те, що позивачем в адміністративному позові зазначено відповідача (можливо і неналежного) колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було застосовано надміру формальний підхід при вирішенні питання про можливість відкриття провадження по справі, оскільки дані недоліки можливо усунути під час судового розгляду, з урахуванням положень ч.3-6 ст. 48 КАС України.

Стосовно недоліку щодо звернення позивача до суд поза межами визначеного ч.2 ст.122 КАС України процесуального строку без заяви про поновлення строку на звернення до суду та без доказів поважності причин пропуску строку на звернення до суду, колегія суддів зазначає.

За приписами ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом.

Таким чином, для звернення до адміністративного суду з позовом встановлено шестимісячний строк і цей строк обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Дотримання строків звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Тому у разі пропущення строку звернення до суду належить обґрунтувати поважність причин пропущення такого строку. Поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтвердженні належними доказами.

Право на звернення до суд не є абсолютним і на цьому неодноразово зауважував Європейський суд з прав людини, оскільки певна визначена процедура звернення за захистом свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права повинна бути передбачена нормами національного законодавства. І за таких обставин кожна особа, звертаючись до суду, повинна його (цього порядку) дотримуватися (рішення «Голдер проти Великої Британії» від 21.02.1975 року, «Жоффр де ля Прадель проти Франції» від 16.12.1992 року).

Виходячи з принципу змагальності у адміністративному судочинстві, прав та обов`язків сторін у справі, визначених Кодексом, суд виключно з ініціативи та в межах доводів сторін може поновити строк звернення до суду за обґрунтованим їх зверненням.

Згідно з ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції, щодо не усунення недоліку позову в частині відсутності вмотивованого клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, оскільки дане клопотання позивачем було заявлено у самому позові.

Щодо відсутності поважних причин пропуску строку на звернення до суду, колегія суддів зазначає.

Під час судового розгляду встановлено, що відповідачем прийнято 04.06.2021 рішення про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 за зверненням від 31.05.2021.

Доказів направлення відповідачем копії вище зазначеного рішення про відмову у призначенні пенсії матеріали справи не містять. За твердженням позивача рішення пенсійного органу нею було отримано лише 08.09.2021 за її заявою.

Зважаючи на відсутність іншої інформації щодо дати отримання рішення пенсійного органу, колегія суддів вважає помилковими висновки суду першої інстанції щодо відсутності поважних причин пропуску строку звернення до суду, оскільки повний текст рішення позивачем отримано лише 08.09.2021, з якої і необхідно відраховувати час звернення до суду з позовом.

Посилання суду першої інстанції на відсутність поважних причин котрі стали на заваді необізнаності (більше двох років) із станом вирішення власного звернення колегія суддів вважає помилковими, оскільки від події звернення із заявою 31.05.2021 до дати отримання рішення пенсійного органу про відмову у призначенні пенсії минуло лише три місяці.

З урахуванням вище зазначених обставин по справі колегія суддів дійшла висновку про наявність поважних причин для поновлення строку на звернення до суду з позовом.

Відповідно до ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування ухвали суду першої інстанції від 22.02.2022.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу представника позивача адвокат Кузьміна Євгена Валерійовича - задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22 лютого 2022 по справі №520/143/22 - скасувати.

Справу №520/143/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного Фонду України в Харківській області про визнання протиправними дій з приводу прийняття рішення №2001 від 04.06.2021; скасування рішення ГУ ПФУ в Харківській області №2001 від 04.06.2021; зобов`язання прийняти довідку Харківської міжрайонної медико-соціальної експертної комісії сері направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.В. Присяжнюк О.А. Спаскін