Справа № 420/16546/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (надалі відповідач 1), Одеської міської ради (надалі відповідач 2) про:

- визнання протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (, 65009 вул. Черняховського, 6, м. Одеса) щодо не надіслання до Міністерства фінансів України листа з пропозицією необхідності (зобов`язання) відкриття Одеською міською радою в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначействі в Одеській міській раді реєстраційних рахунків з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, в тому числі і по виконавчим листам, які стосуються ОСОБА_1 , як стягувача ;

- зобов`язання Одеську міську раду (, КОАТУУ: , 65004 м. Одеса, площа Думська,1) вчинити дії щодо відкриття в управлінні Казначейства або будя-якому іншому територіальному органі Казначейства в Одеській міській раді реєстраційного рахунку з якого можливо здійснити безспірне списання коштів, в тому числі і по виконавчим листам, які стосуються ОСОБА_1 , як стягувача.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач 28.09.2022 року звернувся із заявами до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, в яких просив прийняти до виконання виконавчі листи, які виданні Київським районним судом м. Одеси по справі №520/1982/19 про стягнення з Одеської міської ради на користь позивача моральну шкоду у розиірі 5000,00 грн., Приморським районним судом м. Одеса по справі №522/11325/16-ц про стяггення з Одеської міської ради на користь позивача моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області листами повідомило позивача про те, що Одеська міська рада не має відкритих реєстраційних рахунків з яких можливо було здійснити безспірне списання коштів в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства, а тому виконавчі документи повернуто без виконання ОСОБА_1 . Позивач вважає бездіяльність відповідачів щодо невиконання рішень суду, а тому ОСОБА_1 звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 17.11.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі № 420/16546/22 та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до ст. 262 КАС України.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що 28.09.2022 року на адресу управління Казначейства надійшли заяви ОСОБА_1 стосовно виконання виконавчого листів про стягнення з Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 моральної шкоди. Було встановлено, що Одеська міська рада відсутня в мережі розпорядників і одержувачів коштів місцевого бюджету і державного бюджету та немає відкритих реєстраційних рахунків. Рахунки цієї установи, з яких можливо було здійснити безспірне списання в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства відсутні. Таким чином, на підставі п.п.3 п.9 Порядку №845 виконавчі документи документи повернуто без виконання ОСОБА_1 .

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Одеської міської ради надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що відповідно до Бюджетного кодексу України Одеська міська рада не є головним розпорядником коштів та, відповідно позбавлена можливості здійснення платежів в рамках бюджетних асигнувань, з урахуванням чого не має відкритих казначейських рахунків. Крім того, питання пов`язанні зі складанням, розглядом, затвердженням, виконанням та звітністю місцевих бюджетів, в тому числі, визначенням головних розпорядників коштів бюджету територіальної громади м. Одеса, є виключною компетенцією Одеської міської ради, що фактично є забезпеченням принципу самостійності місцевого бюджету, що гарантується Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

13.09.2018 року Приморським районним судом м. Одеси по справі №522/11325/16-ц видано виконавчий лист про стягнення з Одеської міської ради на користь ОСОБА_1 моральну шкоду в розмірі 10000,00 грн. Строк пред`явлення виконавчого листа до виконання до 13.09.2021 року.

02.12.2020 року Київським районним судом м. Одеси по справі №520/1982/19 видано виконавчий лист про стягнення з Одеської міської ради (65004 м. Одеса, пл. Думська,1, на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Виконавчий лист може бути пред`явлений до виконання протягом трьох років.

28.09.2022 року ОСОБА_1 звернувся із заявами до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, в яких просив у відповідності до пункту 6 Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2011 року №845 прийтити до виконання зазначені виконавчі листи.

Листами від 10.10.2022 року Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області повернуло виконавчі листи ОСОБА_1 без виконання. Підстави для повернення виконавчих документів стягувачеві без виконання передбачені пп.3 п.9 Порядку №845, відповідно до вимог якого орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві, в тому числі, у разі, коли боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства. Було встановлено, що Одеська міська рада відсутня в мережі розпорядників і одержувачів коштів місцевого бюджету і державного бюджету та не має відкритих реєстраційних рахунків. Рахунки цієї установи з яких можливо було здійснити безспірне списання в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства відсутні.

Не погодившись з вказаною бездіяльністю відповідача, позивач звернулася до суду з вказаним позовом.

Вирішуючи даний публічно-правовий спір, що виник між сторонами, суд виходить з такого.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1, 6 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Механізм виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників, прийнятих судами, а також іншими органами (посадовими особами), які відповідно до закону мають право приймати такі рішення визначає «Порядок виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2011 року № 845 (надалі Порядок № 845).

Відповідно до п. 2, 3, 6, 8 Порядку №845 безспірне списання - операції з коштами державного та місцевих бюджетів, що здійснюються з метою виконання Казначейством та його територіальними органами рішень про стягнення коштів без згоди (подання) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, боржників, органів місцевого самоврядування та/або державних органів на підставі виконавчих документів; боржники - визначені в рішенні про стягнення коштів державні органи, розпорядники бюджетних коштів (бюджетні установи), а також одержувачі бюджетних коштів в частині здійснення передбачених бюджетною програмою заходів, на які їх уповноважено, які мають відкриті рахунки в органах Казначейства, крім рахунків із спеціальним режимом використання.

Рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів до органів Казначейства (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів - з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників - у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

У разі прийняття рішення про стягнення коштів стягувач подає органові Казначейства в установлений зазначеним органом спосіб: заяву про виконання такого рішення із зазначенням реквізитів банківського рахунка (у разі наявності - довідку банку), назви банку, його МФО та коду ЄДРПОУ, номера рахунка (поточний, транзитний, картковий), прізвища, імені, по батькові (повне найменування - для юридичної особи) власника рахунка, на який слід перерахувати кошти, або даних для пересилання коштів через підприємства поштового зв`язку, що здійснюється за рахунок стягувача (прізвище, ім`я, по батькові адресата, його поштова адреса (найменування вулиці, номер будинку, квартири, найменування населеного пункту, поштовий індекс), реквізити банківського рахунка поштового відділення); оригінал виконавчого документа; судові рішення про стягнення коштів (у разі наявності); оригінал або копію розрахункового документа (платіжного доручення, квитанції тощо), який підтверджує перерахування коштів до відповідного бюджету (у судових рішеннях про стягнення коштів з відповідного бюджету). До заяви можуть додаватися інші документи, які містять відомості, що сприятимуть виконанню рішення про стягнення коштів (довідки та листи органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, або органів місцевого самоврядування, рішення органів досудового розслідування та прокуратури тощо).

Органи Казначейства після надходження документів, зазначених у пунктах 6 і 7 цього Порядку: 1) приймають їх до розгляду та реєструють відповідно до вимог організації діловодства. На заяві стягувача про виконання рішення про стягнення коштів (супровідному листі керівника відповідного органу державної виконавчої служби) зазначається дата надходження і вхідний номер; 2) здійснюють попередній розгляд документів, за результатами якого визначають необхідність отримання від стягувача інших відомостей для виконання рішення про стягнення коштів; 3) повідомляють стягувачеві (представникові стягувача) на його письмову вимогу про прийняття, реєстрацію та результати попереднього розгляду документів.

При цьому, згідно пп. 3 п. 9 Порядку №845, орган Казначейства повертає виконавчий документ стягувачеві у разі, коли, зокрема, боржник не має відкритих рахунків в органі Казначейства або в органі Казначейства відкрито боржнику лише рахунок із спеціальним режимом використання, крім випадків виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за яким є державний орган згідно із Законом України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень».

Таким чином, за умови відсутності у боржника відкритих рахунків в органі Казначейства останнє зобов`язане в силу наведених вимог пп. 3 п. 9 Порядку №845 повернути виконавчий документ стягувачеві.

Згідно з ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» держава гарантує виконання рішення суду про стягнення коштів та зобов`язання вчинити певні дії щодо майна, боржником за яким є: державний орган, державні підприємство, установа, організація, юридична особа, примусова реалізація майна якої забороняється відповідно до законодавства.

Стаття 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» встановлює, що виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів за рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного органу відповідних призначень за рахунок коштів, передбачених за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Частиною 1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Суд зазначає, що оскільки норми Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» не розповсюджується на боржника (Одеську міську раду), який органом місцевого самоврядування, управління Казначейства повернуло виконавчі листи на підставі пп.3 п.9 Порядку №845 без виконання.

Враховуючи відсутність рахунків Одеської міської ради та те, що вона не є державним органом й на неї не розповсюджуються норми Закону України «Про гаранії держави щодо виконання судових рішень», управління Казначейства повертаючи виконавчі листи позивачу на підставі пп.3 п.9 Порядку №845 діяло у відповідності до вимог чинного законодавства.

Таким чином, є безпідставними посилання позивача на пункти п.47-51 Порядку №845, так як в зазначених пунктах прописано механізм виконання рішень суду на які поширюється дія Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень». Також, вимога позивача, щодо звернення Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області до Міністерства фінансів України для відкриття Одеською міською радою в органах казначейства рахунку з якого можливо здійснити безспірне списання коштів, суперечить як нормам Порядкус №845, так і нормам Бюджетного кодексу України та Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України, затвердженого наказом Міністерства фіннсів України від 22.06.2021 року №758.

Отже, відсутні норми чинного законодавства, які б зобов`язували управління Казначейства у разі відсутності у боржника рахунку в органі казначества звертатися до Міністерства фінансів України з пропозицією про відкриття в упралінні Казначейства реєстраційних рахунків для виконання рішення суду.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області (, 65009 вул. Черняховського, 6, м. Одеса) щодо не надіслання до Міністерства фінансів України листа з пропозицією необхідності (зобов`язання) відкриття Одеською міською радою в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначействі в Одеській міській раді реєстраційних рахунків з яких можливо здійснити безспірне списання коштів, в тому числі і по виконавчим листам, які стосуються ОСОБА_1 , як стягувача.

При цьому посилання позивача на п.47 - п.51 Порядку в обґрунтування бездіяльності управління Казначейства суд, вважає необґрунтованими оскільки, вказаними пунктами врегульовано порядок безспірного списання коштів боржника органом Казначейства, у якому обслуговується боржник у якого відкриті відповідні рахунки в такому органі Казначейства.

Щодо позовних вимог про зобов`язання Одеську міську раду вчинити дії щодо відкриття в управлінні Казначейства або будь-якому іншому територіальному органі Казначейства в Одеській міській раді реєстраційного рахунку з якого можливо здійснити безспірне списання коштів, в тому числі і по виконавчим листам, які стосуються ОСОБА_1 , як стягувача, суд зазначає таке.

Основні вимоги до порядку та умов здійснення платежів бюджетними установами визначено Бюджетним кодексом України.

Відповідно до п.12 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетні установи - органи державної влади, органи місцевого самоврядування, а також організації, створені ними у встановленому порядку, що повністю утримуються за рахунок відповідно державного бюджету чи місцевого бюджету.

Згідно з п.34 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети - бюджет Автономної Республіки Крим, обласні, районні бюджети та бюджети місцевого самоврядування.

Відповідно до п.6 ч.1 ст.2 Бюджетного кодексу України бюджетне асигнування - повноваження розпорядника бюджетних коштів, надане відповідно до бюджетного призначення, на взяття бюджетного зобов`язання та здійснення платежів, яке має кількісні, часові та цільові обмеження.

Згідно з п.8 ч.1 ст. 2 Бюджетного кодексу України бюджетне призначення - повноваження головного розпорядника бюджетних коштів, надане цим Кодексом, законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет), яке має кількісні, часові і цільові обмеження та дозволяє надавати бюджетні асигнування.

Відповідно до ч.2 ст. 22 Бюджетного кодексу України головними розпорядниками бюджетних коштів можуть бути виключно:

1) за бюджетними призначеннями, визначеними законом про Державний бюджет України, - установи, уповноважені забезпечувати діяльність Верховної Ради України, Президента України, Кабінету Міністрів України в особі їх керівників; міністерства, Національне антикорупційне бюро України, Служба безпеки України, Конституційний Суд України, Верховний Суд, вищі спеціалізовані суди, Вища рада правосуддя та інші органи, безпосередньо визначені Конституцією України, в особі їх керівників, а також Державна судова адміністрація України, Національна академія наук України, Національна академія аграрних наук України, Національна академія медичних наук України, Національна академія педагогічних наук України, Національна академія правових наук України, Національна академія мистецтв України, інші установи, уповноважені законом або Кабінетом Міністрів України на реалізацію державної політики у відповідній сфері, в особі їх керівників;

2) за бюджетними призначеннями, визначеними рішенням про бюджет Автономної Республіки Крим, - уповноважені юридичні особи (бюджетні установи), що забезпечують діяльність Верховної Ради Автономної Республіки Крим та Ради міністрів Автономної Республіки Крим, а також міністерства та інші органи влади Автономної Республіки Крим в особі їх керівників;

3) за бюджетними призначеннями, визначеними іншими рішеннями про місцеві бюджети, - місцеві державні адміністрації, виконавчі органи та апарати місцевих рад (секретаріат Київської міської ради), структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій, виконавчих органів місцевих рад в особі їх керівників.

Відповідно до ч.4 ст.22 Бюджетного кодексу України головні розпорядники коштів місцевих бюджетів визначаються рішенням про місцевий бюджет відповідно до пунктів 2 і 3 частини другої цієї статті.

Згідно з п.23 ч.1 ст.26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються питання розгляду прогнозу місцевого бюджету, затвердження місцевого бюджету, внесення змін до нього; затвердження звіту про виконання відповідного бюджету.

Відповідно до ч.1 ст. 61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» органи місцевого самоврядування в селах, селищах, містах, районах у містах (у разі їх створення) самостійно складають та схвалюють прогнози відповідних місцевих бюджетів, розробляють, затверджують і виконують відповідні місцеві бюджети згідно з Бюджетним кодексом України.

Частиною 4 ст.61 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» встановлюється смостійність місцевих бюджетів гарантується власними та закріпленими за ними на стабільній основі законом загальнодержавними доходами, а також правом самостійно визначати напрями використання коштів місцевих бюджетів відповідно до закону.

Відповідно до п. 2. ст.76 Бюджетного кодексу України рішенням про місцевий бюджет визначаються:

1) загальні суми доходів, видатків та кредитування місцевого бюджету (з розподілом на загальний та спеціальний фонди);

2) граничний обсяг річного дефіциту (профіциту) місцевого бюджету в наступному бюджетному періоді, місцевого боргу і гарантованого Автономною Республікою Крим, обласною радою чи міською територіальною громадою боргу на кінець наступного бюджетного періоду; граничний обсяг надання місцевих гарантій, а також повноваження щодо надання таких гарантій з урахуванням положень статті 17 цього Кодексу;

3) доходи місцевого бюджету за бюджетною класифікацією (у додатку до рішення);

4) фінансування місцевого бюджету за бюджетною класифікацією (у додатку до рішення);

5) бюджетні призначення головним розпорядникам коштів місцевого бюджету за бюджетною класифікацією з обов`язковим виділенням видатків споживання (з них видатків на оплату праці, оплату комунальних послуг і енергоносіїв) та видатків розвитку (у додатках до рішення);

51) обсяги капітальних вкладень у розрізі інвестиційних проектів;

6) бюджетні призначення міжбюджетних трансфертів (у додатках до рішення);

7) розмір оборотного залишку коштів місцевого бюджету;

8) додаткові положення, що регламентують процес виконання місцевого бюджету.

Згідно з п.2 ст.77 Бюджетного кодексу України місцеві бюджети затверджуються рішенням Верховної Ради Автономної Республіки Крим, відповідної місцевої ради до 25 грудня (включно) року, що передує плановому.

Таким чином, щорічно на своєму пленарному засіданні сесії Одеська міська рада затверджує бюджет Одеської міської територіальної громади, яким, зокрема визначає головних розпорядників коштів місцевого бюджету за відповідними напрямками.

Суд зазначає, що відповідно до положень Бюджетного кодексу України питання пов`язані зі складанням, розглядом, затвердженням, виконанням та звітністю місцевих бюджетів, в тому числі, визначенням головних розпорядників коштів бюджету територіальної громади м. Одеси, є виключно компетенцією Одеської міської ради, що фактично є забезпеченням принципу самостійності місцевого бюджету, що гарантується Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Відповідно до п. 1.1. Порядку «Про затвердження Порядку відкриття та закриття рахунків у національній валюті в органах Державної казначейської служби України» (надалі Порядок №758) , який регламентує взаємовідносини між органами Державної казначейської служби України (далі - Казначейство) і розпорядниками бюджетних коштів та одержувачами бюджетних коштів, відокремленими структурними підрозділами розпорядників бюджетних коштів, підприємствами, установами, організаціями і фізичними особами - підприємцями (далі - клієнти), а також органами, що контролюють справляння надходжень бюджету, та органами місцевого самоврядування в процесі відкриття (закриття) рахунків.

Пунктом 1.2 Порядку №758 бюджетні рахунки - рахунки, які відкриваються в органах Казначейства для забезпечення казначейського обслуговування коштів державного та місцевих бюджетів.

Згідно з п.1.3 Порядку №758 бюджетні рахунки відкриваються щорічно на початок нового бюджетного періоду відповідно до закону про Державний бюджет України та рішень про місцеві бюджети.

Відповідно до п. 1.3 Порядку №758 розпорядники бюджетних коштів, які не мають відкритих рахунків в органі Казначейства, для відкриття бюджетних рахунків подають такі документи:

а) заяву про відкриття рахунків установленого зразка (додаток 5 до цього Порядку) за підписом керівника та головного бухгалтера або інших посадових осіб, яким відповідно до затвердженої в установленому порядку картки із зразками підписів та відбитка печатки надано право першого та другого підписів;

б) картку із зразками підписів та відбитка печатки (додаток 6 до цього Порядку) і перелік рахунків (додаток 7 до цього Порядку), якими можуть розпоряджатися зазначені у картці (тимчасовій картці) особи, у двох примірниках;

в) копію довідки про включення розпорядника бюджетних коштів до Єдиного реєстру розпорядників бюджетних коштів та одержувачів бюджетних коштів.

Таким чином, відповідно до вищевказаних положень Порядку №758 виключно за заявою розпорядника бюджетних коштів в органах Казначейства відкриваються бюджетні рахунки, що свідчить, про добровільний характер звернення розпорядника бюджетних коштів за власною ініціативою, та відповідно до положень бюджетного законодавства Одеська міська рада не є головним розпорядником коштів, а отже відсутні правові підстави для звернення Одеської міської ради з заявою про відкриття казначейських рахунків, так як таке право має лише розпорядник бюджетних коштів, якими Одеська міська рада не є та бути не може в силу закону.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» представницький орган місцевого самоврядування - виборний орган (рада), який складається з депутатів і відповідно до закону наділяється правом представляти інтереси територіальної громади і приймати від її імені рішення.

Виключна компетенція сільських, селищних, міських рад визначена статтею 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

Зокрема, згідно з ч.1 ст.54 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільська, селищна, міська, районна у місті (у разі її створення) рада у межах затверджених нею структури і штатів може створювати відділи, управління та інші виконавчі органи для здійснення повноважень, що належать до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад.

Повноваження виконавчих органів сільських, селищних та міських рад визначенні статтями 27-40 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

У відповідності до положень Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», міські ради є представницькими органами місцевого самоврядування, до виключної компетенції яких відноситься виконання здебільшого нормотворчої та розпорядчо-організаційної функції. У свою чергу, для виконання конкретних завдань і задач з метою забезпечення життєдіяльності громади міськими радами створюються виконавчі органи з відповідними повноваженнями. З огляду на зазначене саме виконавчі органи ради є розпорядниками коштів місцевого бюджету.

Суд зазначає, що Одеська міська рада не є державним органом, державним підприємством, установою чи організацією, а отже на Одеську міську раду не поширюються положення ч.1 ст.2 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», якими регулюється виконання судових рішень органами державної влади, з огляду на, що помилковими є доводи позивача про необхідність застосування приписів вказаного Закону.

Таким чином, суд робить висновок, Одеська міська рада не є головним розпорядником коштів місцевого бюджету, у зв`язку з чим Бюджетним кодексом України на міську раду не покладається обов`язок відкриття рахунків в органах Казначейства, а отже позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з ч. 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1,3 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Таким чином, з огляду на вищевикладене суд робить висновок, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії не належать до задоволення.

Керуючись статтями 2, 9, 72, 76, 77, 78, 80, 120, 139, 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Управління Державної казначейської служби України у м. Одесі Одеської області, Одеської міської ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09.01.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.