Справа № 380/12083/22
Суддя: Братичак Уляна Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Братичак У.В., розглянувши в письмовому провадженні, у м. Львові, в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) звернулася з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ), Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська,16, м. Київ, 04053; ), в якому, з урахуванням уточненої позовної заяви, просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 15.08.2022 №49 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про державну службу»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 № 3723 «Про державну службу», п.п. 10, 12 Закону України від 10.12.2015 № 889 «Про державну службу» з часу звернення за призначеним такої пенсії, тобто з 08.08.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач посилається на те, що з 25.06.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зазначає, що 08.08.2022 позивач звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 10 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 № 889-VIII «Про державну службу» (далі - Закон № 889), як державному службовцю, яка на день набуття чинності даного закону має стаж державної служби понад 20 років. Однак, у відповідь отримала відмову, викладену у спірному рішенні від 15.08.2022 №49, мотивовану тим, що у позивача відсутній необхідний стаж державної служби, передбачений Прикінцевими та перехідними положеннями Закону № 889.

Окрім того, у рішенні про відмову у призначенні пенсії державного службовця зазначено, що посади на яких позивач працює з 09.05.1990 не належать до посад, віднесених до категорій посад державних службовців, а на посадових осіб органів місцевого самоврядування, яким присвоєно ранги посадових осіб органів місцевого самоврядування, дія Закону № 889 не поширюється.

Вважаючи у зв`язку із цим свої конституційні права та гарантії на належний соціальний захист порушеними та такими, що потребують захисту, позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 20.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідач 1 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області 11.10.2022 подало до суду відзив на позовну заяву, в якому просить суд відмовити в задоволенні позову. Посилається на те, що за даними трудової книжки стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723, становить 7 років 3 місяці 3 дні (з 01.04.1994 по 03.07.2001). Враховуючи те, що ОСОБА_1 обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоювалися ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001 не відносяться до категорій посад державних службовців та не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу».

17.11.2022 від відповідач 2 Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вказано, що при обрахунку стажу державної служби необхідно враховувати час роботи на посадах в органах місцевого самоврядування, але не більше ніж по 04.07.2001 (день набрання чинності Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» №2493-ІІІ від 07.06.2021).

Також зазначено, що 08.08.2022 ОСОБА_1 звернулася зі заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львіській області про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». До заяви про перерахунок пенсії позивача долучила трудову книжку, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.08.2022 № 2603-вих.-994 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією від 08.08.2022 № 2603-вих.-995) виданих Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради. За даними трудової книжки стаж позивача на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723, становить 7 років З місяці 3 дні (з 01.04.1994 по 03.07.2001).

Враховуючи те, що ОСОБА_1 обіймала посади, за якими після 04.07.2001 присвоювалися ранги посадової особи місцевого самоврядування, а не ранги державного службовця, такі посади з 04.07.2001, на думку відповідача, не відносяться до категорій посад державних службовців та не зараховуються до стажу роботи, який дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу». Заяву ОСОБА_1 опрацьовано за принципом єдиної черги завдань Головним управлінням Пенсійного фонду України в м.Києві та винесено рішення №49 від 15.08.2022 про відмову в переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу». Відтак, просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 25.06.2021 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області як одержувач пенсії за віком відповідно до Закону України від 09.07.2003 №1058 «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з даними трудової книжки ОСОБА_1 за період у межах спірних правовідносин судом встановлено, що вона містить такі записи про роботу позивача:

- з 10.05.1990 по 30.09.1992 - на посаді інспектора Радянського райсоцзабезу м. Львова.

- з 01.10.1992 по 15.09.1994 - на посаді старшого інспектора відділу соціального забезпечення Радянського райсоцзабезу м. Львова;

- з 16.09.1994 по 31.12.1997 - на посаді спеціаліста І категорії відділу соціального захисту населення Франківської райадміністрації;

- з 01.01.1998 по 31.12.1998 - на посаді головного спеціаліста по призначенню пенсій та допомог цього ж відділу;

- з 01.01.1999 по 31.12.2001 - на посаді головного спеціаліста по призначенню допомог та компенсацій цього ж відділу (20.04.2001 присвоєно 13-й ранг державного службовця, 04.07.2001 складено присягу посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування, віднесений до VII категорії посад);

- з 01.01.2002 по 31.03.2002 - на посаді головного спеціаліста відділу соціального моніторингу та контролю Управління соціального захисту населення Франківської райадміністрації;

- з 01.04.2002 по 03.01.2007 - на посаді головного спеціаліста сектору контролю за призначенням соціальних виплат відділу соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Франківської райадміністрації (посаду віднесено до VІ категорії посад органу місцевого самоврядування з 01.01.2003; 01.01.2003 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування);

- з 04.01.2007 по 09.06.2009 - на посаді завідувача сектора з призначення всіх видів допомог Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради;

- з 10.06.2009 по сьогоднішній день працює на посаді завідувача сектору прийняття заяв Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

08.08.2022 ОСОБА_1 звернулася зі заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про перехід на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

До заяви про перерахунок пенсії позивачка долучила трудову книжку, довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років) від 08.08.2022 № 2603-вих.-994 та довідку про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією від 08.08.2022 № 2603-вих.-995) виданих Управлінням соціального захисту Департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

Вказана заява від 08.08.2022 відповідно до екстериторіального розподілу єдиної черги завдань, розглядалася Головним управлінням Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.08.2022 №49 відповідач відмовив позивачу в перерахунку пенсії, зокрема вказав, що згідно з наданою трудовою книжкою заявниці, з 04.07.2001 її посада була віднесена до категорії посад органів місцевого самоврядування, де гр. ОСОБА_1 і працює по цей час. Провести розрахунок та перехід на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» немає можливості, в зв`язку з відсутністю підстав.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ст. 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Приписами частини 3 статті 46 Конституції України передбачено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 1 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-III) визначено, що служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Згідно з ст.3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою; посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до ч. 7 ст. 21 Закону № 2493-III в редакції, чинній з 01.10.2017, пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування здійснюється відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак попередня редакція цієї статті, що була чинною до 01.10.2017, встановлювала, що пенсійне забезпечення посадових осіб місцевого самоврядування, які мають стаж служби в органах місцевого самоврядування та/або державної служби не менше 10 років, здійснюється у порядку, визначеному законодавством України про державну службу.

Пенсійне забезпечення державних службовців станом до 01.05.2016 регулювалося Законом України «Про державну службу» від 16.12.1993 № 3723-XII (далі Закон №3723-XII).

Згідно з ч. 1 ст. 37 Закону № 3723- ХІІ на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченому абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

З 01.05.2016 набрав чинності Закон України «Про державну службу» від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно з пунктом 10 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ державні службовці, які на день набрання чинності вказаним Законом України займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України №3723-XII у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Згідно з пунктом 11 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ перелік посад державної служби, які займали особи з числа колишніх державних службовців, що належать до певної категорії посад, передбачених вказаним Законом, визначається Кабінетом Міністрів України.

Пункт 12 розділу XI Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VІІІ визначає, що для осіб, які на день набрання чинності вказаним Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону України «Про державну службу» № 889-VIII від 10.12.2015 передбачено, що за наявності в особи станом на 01.05.2016 певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01.05.2016 на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону України № 3723-XII, але за певної додаткової умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Обов`язковою умовою для збереження у особи права на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII після 01.05.2016 є дотримання сукупності вимог, визначених частиною 1 статті 37 вказаного Закону України та Прикінцевих та перехідних положень Закону України № 889-VIII, а саме щодо віку, страхового стажу, стажу державної служби.

Отже, після 01.05.2016 (дата набрання чинності Законом України № 889-VIII) зберігають право на призначення пенсії державного службовця відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII лише ті особи, які мають стаж державної служби, визначений пунктами 10, 12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України №889-VIII та мають передбачені частиною 1 статті 37 Закону України № 3723-XII вік і страховий стаж.

Аналогічні висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.02.2019 у справі № 822/524/18 та у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 676/4235/17.

Відповідно до статті 37 Закону України № 3723-XII (у редакції на час набрання чинності Законом України №889-VIII) на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 46 Закону № 889-VIII до стажу державної служби зараховується час перебування на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

Пунктом 8 розділу ХІ Прикінцеві та перехідні положення Закону №889 визначено, що стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Тобто, обчислення стажу державної служби за періоди роботи до 01.05.2016 (до набрання чинності Законом України № 889-VIII) здійснюється згідно з Порядком обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03.05.1994 № 283 (далі - Порядок №283), який слід застосовувати у даному спорі.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.06.2018 року у справі № 735/939/17.

Відповідно до зазначеного Порядку до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР згідно з додатком, зокрема, виконавчих комітетів місцевих рад, їх управлінь, самостійних відділів, інших структурних підрозділів, на посадах державних службовців у державних органах, передбачених у статті 25 Закону України «Про державну службу», а також на посадах, віднесених Кабінетом Міністрів України до відповідної категорії посад державних службовців, та на посадах в органах місцевого самоврядування, передбачених у статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування».

У додатку до Порядку № 283 наведений Перелік державних органів колишніх УРСР та інших республік, а також колишнього СРСР, період роботи в яких на посадах керівних працівників і спеціалістів зараховується до стажу державної служби.

Зокрема, згідно з додатком до Порядку № 283 до стажу державної служби зараховується період роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів у Виконавчих комітетах місцевих Рад депутатів трудящих, Рад народних депутатів, їх управліннях, самостійних відділах, інших структурних підрозділах.

Кваліфікаційним довідником посад службовців, затвердженим постановою Держкомпраці СРСР від 14 січня 1969 року № 15, та Загальносоюзним класифікатором професій робітників, посад службовців та тарифних розрядів, затвердженим постановою Держстандарту СРСР від 27 серпня 1986 року № 016, які діяли на час роботи позивача, посади інспектора були віднесені до посад спеціалістів.

Відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» до шостої категорії відносяться в тому числі й керівники відділів та інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст районного значення), районних у містах рад та їх заступників, помічників голів, радників, консультантів, начальників секторів, головних бухгалтерів, спеціалістів управлінь, відділів, інших структурних підрозділів виконавчих органів міських (міст обласного значення та міста Сімферополя) рад.; сьома категорія - посади радників, консультантів секретаріатів районних у містах рад, спеціалістів виконавчих органів районних у містах, міських (міст районного значення) рад, спеціалістів виконавчих органів сільських, селищних рад.

Як встановлено судом вище зі записів в трудовій книжці позивача, ОСОБА_1 працювала з 10.05.1990 по 30.09.1992 - на посаді інспектора Радянського райсоцзабезу м. Львова; з 01.10.1992 по 15.09.1994 - на посаді старшого інспектора відділу соціального забезпечення Радянського райсоцзабезу м. Львова; з 16.09.1994 по 31.12.1997 - на посаді спеціаліста І категорії відділу соціального захисту населення Франківської райадміністрації; з 01.01.1998 по 31.12.1998 - на посаді головного спеціаліста по призначенню пенсій та допомог цього ж відділу; з 01.01.1999 по 31.12.2001 - на посаді головного спеціаліста по призначенню допомог та компенсацій цього ж відділу (20.04.2001 присвоєно 13-й ранг державного службовця, 04.07.2001 складено присягу посадової особи місцевого самоврядування, присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування, віднесений до VII категорії посад); з 01.01.2002 по 31.03.2002 - на посаді головного спеціаліста відділу соціального моніторингу та контролю Управління соціального захисту населення Франківської райадміністрації; з 01.04.2002 по 03.01.2007 - на посаді головного спеціаліста сектору контролю за призначенням соціальних виплат відділу соціального захисту населення Управління соціального захисту населення Франківської райадміністрації (посаду віднесено до VІ категорії посад органу місцевого самоврядування з 01.01.2003; 01.01.2003 присвоєно 11 ранг посадової особи місцевого самоврядування); з 04.01.2007 по 09.06.2009 - на посаді завідувача сектора з призначення всіх видів допомог Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради; з 10.06.2009 по сьогоднішній день працює на посаді завідувача сектору прийняття заяв Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради.

При цьому, період роботи ОСОБА_1 з 01.04.1994 по 03.07.2001 (7 років 3 місяці 3 дні) не є спірним в даній справі, оскільки зарахований відповідачем до стажу державної служби позивача.

Разом з тим, посади позивача, які вона займала в Радянському райсоцзабезі м. Львова, Управлінні соціального захисту населення Франківської районної адміністрації м. Львова, Франківського відділу соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради з 10.05.1990 по 31.03.1994 та з 04.07.2001 по даний час відповідно до статті 14 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», пункту 2 Порядку № 283 входять до переліку посад, які зараховуються до стажу державної служби.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку, що на момент звернення позивача до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (08.08.2022), у неї були наявні всі умови, які необхідні для призначення пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723 «Про держану службу», п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 10.12.2015 №889 № «Про державну службу», а саме позивач досягла 61 річного віку, набула більше 42 років страхового стажу, а стаж роботи на посадах державного службовця станом на 01.05.2016 становив понад 20 років.

Таким чином, відмова відповідача 2 в переведенні позивача на пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII є неправомірною, тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 15.08.2022 №49 слід визнати протиправним та скасувати.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про зобов`язання відповідача вчинити певні дії.

У випадку, коли поданих доказів достатньо для того, щоб зобов`язати суб`єкта владних повноважень прийняти те чи інше рішення чи утриматись від вчинення певних дій суд вправі обрати такий спосіб захисту порушеного права. При цьому, спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Отже, обираючи належний спосіб захисту порушеного права позивача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області перевести ОСОБА_1 з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 з 08.08.2022.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч.1 ст.90 цього ж Кодексу, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, про необхідність задоволення позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

За таких обставин, суд доходить висновку про наявність підстав для стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судового збору, сплаченого позивачем при поданні згаданої вказаної позовної заяви, у розмірі 496,20 грн. з кожного.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києв від 15.08.2022 №49, яким відмовлено ОСОБА_1 у переведенні з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) перевести ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) з пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ, п.п. 10,12 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889 та здійснити її перерахунок і виплату з 08.08.2022.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (місцезнаходження: вул. Бульварно-Кудрявська,16, м. Київ, 04053; ) сплачений судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (місцезнаходження: вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, 79016; ) сплачений судовий збір в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Братичак Уляна Володимирівна