Справа № 560/8281/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8281/22
РІШЕННЯ
іменем України

10 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у якому просить визнати бездіяльність протиправною та зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позову зазначає, що під час проходження військової служби з ним не було проведено остаточний розрахунок, у зв`язку з чим він неодноразово звертався до суду за захистом порушених прав. Судами було встановлено, що невиплата належних йому сум індексації грошового забезпечення відбулась з вини військової частини. У подальшому фактичний розрахунок по грошовому забезпеченню був проведений лише 26 липня 2022 року після виплати перерахованої суми індексації грошового забезпечення. До розрахунку несвоєчасно виплачених коштів позивач також включає 128035,69 грн. компенсації за недоотримане речове майно, виплаченої йому 16.07.2020. Зважаючи на це, просить зобов`язати відповідача провести виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.07.2020 по день фактичного розрахунку 26.07.2022.

У відзиві відповідач просить відмовити у задоволенні позову, оскільки при виплаті позивачу коштів, належних при звільненні, був відсутній спір щодо видів виплат та їх розміру. Також відповідач заявив клопотання щодо залишення без розгляду позову в частині вимог, які стосуються компенсації за недоотримане речове майно, вважаючи, що ця сума коштів не повинна враховуватись під час розрахунку середнього заробітку через пропуск позивачем відповідних процесуальних строків.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Позовну заяву було залишено без руху після відкриття провадження у справі та наданий строк для обґрунтування позивачем поважності причин пропуску строку звернення до суду в частині.

Позивач подав заяву, в якій зазначив, що строки звернення до суду ним не пропущені, оскільки відраховуються з моменту остаточного розрахунку, який пов`язаний з фактом виплати йому у липні 2022 перерахованого розміру індексації грошового забезпечення на виконання рішення суду.

Суд ухвалою від 10.01.2023 визнав причини пропуску строку звернення до суду в частині позовних вимог щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні ( щодо несвоєчасної виплати грошової компенсації за недоотримане речове майно) неповажними, та позов в частині вимоги про виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні щодо коштів, які виплачені як грошова компенсація за недоотримане речове майно 16.07.2020, залишив без розгляду.

Дослідивши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив службу у Військовій частині НОМЕР_1 , з якої був звільнений з 04 липня 2020 року.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21.07.2021 у справі №560/3957/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити позивачу індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. На виконання цього рішення позивачу було виплачено 22.09.2021 року 3834,05 грн. та 27.10.2021 року 964,44 грн. індексації грошового забезпечення.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 11.02.2022 у справі № 560/16972/21 стягнуто з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку з грошового забезпечення при звільненні за період з 04.07.2020 по 27.10.2021 в розмірі 4798,49 грн. з урахуванням обов`язкових платежів та виплат. Рішення набрало законної сили.

Як видно з наданих суду документів, відповідно до рішення суду від 11.02.2022 у справі № 560/16972/21 Військовою частиною на користь позивача виплачений середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 04.07.2020 по 27.10.2021 в розмірі 3 862,79 грн. ( банківська виписка)

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.02.2022 по справі № 560/17956/21 зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із встановленням для обчислення індексації місяця підвищення (базового місяця) - січень 2008 року. На виконання цього рішення позивачу було виплачено 26.07.2022 року 77572,36 грн.

Таким чином, загальна сума виплаченої позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 становить 82370,85 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07.05.2002 №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовані спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За загальним правилом, норми спеціального законодавства є пріоритетними перед нормами загальними.

Норми Кодексу законів про працю України підлягають застосуванню у разі, коли нормами спеціального законодавства не врегульовані певні спірні правовідносини. Закріплені у статтях 116, 117 Кодексу законів про працю України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівниками.

Враховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює порядок проходження військової служби, чітко не встановлено відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату всіх належних сум звільненим військовим, з метою забезпечення принципу рівності прав та недискримінації у трудових відносинах Верховний Суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними, відтак поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби та пов`язані з обов`язком провести виплату усіх належних працівнику коштів при звільненні з роботи (зі служби).

Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 у справі №910/4518/16 стягнення з роботодавця середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, за весь час затримки по день фактичного розрахунку) за своєю правовою природою є спеціальним видом відповідальності, який застосовується у розмірі середнього заробітку, спрямований на захист прав звільнених працівників на отримання ними в передбачений законом строк винагороди за виконану роботу (усіх виплат, на отримання яких працівники мають право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій)

Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

У разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідальність за затримку розрахунку при звільненні встановлена статтею 117 КЗпП України, згідно з якою при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника.

Таким чином, Верховний Суд прийшов до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які виникають під час звільнення з військової служби (такий висновок Верховного Суду викладений також у постановах від 31.10.2019 у справі №2340/4192/18, від 30.04.2020 у справі №140/2006/19 та від 20.05.2020 у справі № 816/1640/17).

Процедура нарахування середнього заробітку працівника визначається за правилами Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100). Відповідно до пункту 2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок № 100), обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час. Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

Відповідач провів остаточний розрахунок з позивачем 26.07.2022 року, виплативши на виконання рішення суду у справі № 560/17956/21 перераховану індексацію грошового забезпечення із застосуванням січня 2008 як місяця, з якого починається обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошового забезпечення (базового місяця).

Таким чином відповідач провів остаточний розрахунок з позивачем поза межами строку, встановленого статтею 116 Кодексу законів про працю України. Строк затримки розрахунку слід рахувати з 05.07.2020, оскільки відповідальність за порушення зазначених норм починається з наступного дня після непроведення зазначених виплат.

Згідно з довідкою відповідача розмір грошового забезпечення позивача за травень-червень 2020 становив 29 728,50 грн., отже середньоденне грошове забезпечення (61 днів) за відповідний період складає 487,4 грн.

Оскільки позивач був звільнений зі служби 04.07.2020, а повний розрахунок був проведений з ним 26.07.2022, тривалість затримки розрахунку по виплаті індексації фактично склала 751 календарний день ( період з 05.07.2020 по 25.07.2022)

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.02.2020 у справі № 821/1083/17 зазначила, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, за загальними правилами не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає з боку роботодавця внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку.

Також Велика Палата Верховного Суду у постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц розглянула питання визначення пропорційного та співмірного розміру коштів, які підлягають стягненню з роботодавця у зв`язку з несвоєчасними виплатами працівникам.

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст.117 КЗпП України, Суд зазначив, що необхідно враховувати наступне: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Як вбачається зі змісту цієї постанови, Верховний Суд прийшов до висновку, що з урахуванням конкретних обставин справи, які мають юридичне значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про виплату належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. При вирішенні цього питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Судом під час вирішення справи враховані вказані критерії, а також правова позиція та механізм врахування коефіцієнта істотності частки складових заробітної плати у порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку, викладені Верховним Судом під час вирішення справи №806/2473/18, де у постанові від 30.10.2019 Суд прийшов до наступних висновків.

Коефіцієнт істотності частки складових заробітної плати (грошового забезпечення) в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку розраховується за наступною формулою (з урахуванням предмету спору): виплачена компенсація за невикористані календарні дні додаткової відпустки учаснику бойових дій або інша частка недоплачених коштів / середній заробіток за час затримки розрахунку * 100 (помножити на 100). Коефіцієнт розраховується у відсотках.

Сама ж сума, яка підлягатиме виплаті з урахуванням принципів пропорційності та співмірності, а також істотності частки складових заробітної плати, розраховується за такою формулою: середньоденний розмір грошового забезпечення * коефіцієнт істотності частки складових заробітної плати, отримане помножити на кількість днів (календарних або робочих) затримки розрахунку.

Суд враховує зазначений механізм обчислення, сформульований Верховним Судом, та здійснює розрахунок наступним чином:

коефіцієнт істотності частки складових заробітної плати (грошового забезпечення) в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку вираховується так: середньоденне грошове забезпечення позивача складає 487,4 грн., розрахункова сума середнього заробітку за час затримки розрахунку - 751 календарний день становить 366 037,4 грн. 77 572,36 грн. (виплачена індексація грошового забезпечення, стосовно якої не приймались рішення щодо середнього заробітку) / 366 037,4 грн. (розрахункова сума середнього заробітку за час затримки розрахунку) х 100 = 21,2 %.

Отже сума, яка підлягає відшкодуванню позивачу з урахуванням істотності частки становить: 487,4 грн. (середньоденне грошове забезпечення позивача) х 21,2 % = 103,32 грн.; 103,32 грн. х 751 (дні затримки розрахунку) = 77 593,32 грн. Сума компенсації 77 593,32 грн. є співмірною із сумою виплачених відповідачем коштів (77 572,36 грн.)

У той же час, сума індексації 4 798,49 грн. у розрахунку участі не бере, оскільки у іншій справі судом вже вирішене питання про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку по цій виплаті. Крім того, не бере у розрахунку участі і сума 128035,69 грн. виплаченої позивачу компенсації за недоотримане речове майно, оскільки у частині позовних вимог, які стосуються цієї виплати, суд залишив позов без розгляду через пропуск позивачем строків звернення до суду.

Суд, крім того, не вирішує питання щодо утримання з суми компенсації 77 593,32 грн. податків, зборів та інших обов`язкових платежів, оскільки їх справляння і сплата у даному випадку є обов`язком роботодавця, а не суду (правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 08 листопада 2018 у справі №805/1008/16-а)

З врахуванням вищевказаних приписів законодавства та правових позицій Верховного Суду у аналогічних правовідносинах суд вважає, що відповідач не довів відсутність у позивача права на одержання коштів за час затримки розрахунку, відтак позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з урахуванням висновків суду.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити частково.

Визнати протиправною невиплату Військовою частиною НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_1 середнього заробітку/грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні ( в частині несвоєчасної виплати належного розміру індексації за період з 01.01.2016 по 28.02.2018)

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середній заробіток/кошти за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 77 593,32 (сімдесят сім тисяч п`ятсот дев`яносто три) грн. 32 коп., з вирішенням питання утримання податків, зборів та інших обов`язкових платежів відповідно до закону.

У задоволенні решти вимог позову - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 судові витрати на сплату судового збору в розмірі 744 (сімсот сорок чотири) грн. 30 коп. за рахунок асигнувань Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 10 січня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок