Справа № 260/1022/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/1022/22 пров. № А/857/16772/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

за участю секретаря судових засідань Гриньків І.С.,

розглянувши у судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року (головуючий суддя: Луцович М.М., місце ухвалення - м. Ужгород, дата складення повного тексту судового рішення 26.10.2022) у справі за адміністративним позовом Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області до Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, 01.03.2022 звернулося з позовом до суду, в якому просило визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. про накладення штрафу від 04.02.2022 у розмір 5100 грн у виконавчому провадженні № 67263841.

Обґрунтовує позов тим, що згідно оскаржуваної постанови на Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, накладено штраф у розмірі 5100 грн, за невиконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду в справі № 260/2927/20 від 26.11.2020 без поважних причин. Зазначає, що позивач повідомив відповідача, що рішення суду ним виконано в добровільному порядку до відкриття виконавчого провадження, при цьому за період з 19.02.2020 по 27.12.2020 нарахована сума становить 333705,79 грн, однак буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету України. Однак, у подальшому відповідач виніс постанову про накладення на позивача штрафу за невиконання рішення суду без поважних причин. Звертає увагу, що позивачем систематично вживаються заходи спрямовані на виконання рішення суду, а саме: готуються та надсилаються листи до Пенсійного фонду України щодо виділення коштів для проведення відповідних виплат, однак у зв`язку з відсутністю коштів (надходження), він не має можливості провести відповідні виплати.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився позивач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що рішення прийняте з порушенням норм матеріального права, а тому просить його скасувати та прийняти нове судове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на аналогічні підстави викладені в позовній заяві.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не прибули, хоча належним чином були повідомлені про його дату, час та місце.

У відповідності до ч. 3 ст. 268 і ч. 4 ст. 229 КАС України неприбуття сторін не перешкоджає апеляційному розгляду справи і такий проведено у їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішення перебуває виконавче провадження за № 67263841, з примусового виконання виконавчого листа № 260/2927/20 від 07.10.2021, виданого Закарпатським окружним адміністративним судом, про: «Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області (88000, Закарпатська область, м. Ужгород, пл. Народна, буд. 4, код ЄДРПОУ - 20453063) здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН - НОМЕР_1 ) перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Закарпатського апеляційного суду від 11 березня 2020 року № 02.5-20/5033/2020 з 19 лютого 2020 року з врахуванням фактично виплачених сум».

Державним виконавцем відділу примусового виконання рішень, керуючись вимог статтями 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2021.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 26.10.2021 ВП № 67263841 зобов`язано боржника - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області виконати рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/2927/20 протягом 10 робочих днів.

На адресу відділу примусового виконання рішень надійшла відповідь Головного управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області від 09.11.2021 на постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначено, що виконавчий лист № 260/2927/20 - 22.01.2021 в добровільному порядку виконано до відкриття виконавчого провадження. Розмір нарахованого довічного грошового утримання судді становить 92488,00 грн. Виходячи з нового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді було донараховано за період з 19.02.2020 по 27.12.2020 - 333 705,79 грн. Ця сума буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету України. У зв`язку з вище наведеним, Головне управління Пенсійного фонду України у Закарпатській області просило закінчити виконавче провадження за виконавчим листом № 260/2927/20 від 07.10.2021.

Однак, враховуючи що рішення Закарпатського окружного адміністративного суду № 260/2927/20 виконано не в повному обсязі, а саме: суму у розмірі 333 705,79 грн. нараховано стягувачу ОСОБА_1 , проте не виплачено, державним виконавцем, керуючись статтями 63 та 75 Закону України «Про виконавче провадження», відповідачем було винесено постанову від 04 лютого 2022 року ВП № 67263841 про накладення штрафу на боржника у розмірі 5100 грн. (300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян) та встановлено новий строк для виконання, та попереджено про кримінальну відповідальність за умисне невиконання рішення, у відповідності до статті 382 Кримінального кодексу України.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач довів та обґрунтував суду свої заперечення проти позову та правомірність вчинення ним виконавчих дій у виконавчому провадження ВП № 67263841.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначено Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (далі - Закон № 1404-VIII).

Згідно зі ст. 1 Закон №1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закон №1404-VIII примусовому виконанню підлягають рішення на підставі, зокрема виконавчих листів і наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Згідно з ч. 1 ст. 18 Закон №1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до п. 16 ч. 3 ст. 18 Закон № 1404-VIIІ виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом.

У відповідності до ч. 1 ст. 63 Закон № 1404-VIII за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

Частиною 2 ст. 63 Закон № 1404-VIII визначено, що у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч. 3 ст. 63 Закон № 1404-VIII виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно ч. 1 ст. 75 Закон № 1404-VIII у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Проаналізувавши вищенаведені норми суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання. Застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження як завершальної стадії судового провадження.

Крім цього, враховуючи наведені норми, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити, що невиконання боржником рішення суду без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII.

Однак, на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин.

Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає, що у спірних правовідносинах, оскаржувана постанова, винесена державним виконавцем за відсутності підстав, встановлених частиною 1 статті 75 Закону № 1404-VIII, з огляду на таке.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.11.2020, яке набрало законної сили 28.12.2020, по справі № 260/2927/20 визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області № 4 від 26 березня 2020 року про відмову у перерахунку судді у відставці ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, згідно із довідкою Закарпатського апеляційного суду від 11 березня 2020 року № 02.5-20/5033/2020 з 19 лютого 2020 року з врахуванням фактично виплачених сум.

На виконання цього судового рішення, Закарпатським окружним адміністративним судом 07.10.2021 видано виконавчий лист.

Згідно матеріалів справи, позивачем на виконання рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі № 260/2927/20, здійснено перерахунок довічного грошового утримання. Розмір нарахованого довічного грошового утримання ОСОБА_1 становить 92488 грн. Виходячи з нового розміру щомісячного довічного грошового утримання судді було донараховано 333 705,79 грн за період з 19.02.2020 по 27.12.2020. Ця сума буде виплачена після надходження коштів з Державного бюджету України (а. с. 10-13).

Головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В., 04.02.2022 винесено постанову накладення штрафу за невиконання без поважних причин рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі № 260/2927/20.

Оцінюючи невиконання судового рішення в частині не виплати грошових коштів за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів на їх виплату, суд апеляційної інстанції звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 5 ст. 142 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII, щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Приписами статей 23 та 116 Бюджетного кодексу України передбачено, що будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Згідно з пунктами 1, 2 Положення про управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також про об`єднані управління, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22.12.2014 № 28-2 (далі - Положення № 28-2), Управління Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також об`єднані управління (далі - управління Фонду) є територіальними органами Пенсійного фонду України (далі - Фонд). Управління Фонду підпорядковуються Фонду та безпосередньо відповідним головним управлінням Фонду в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - головні управління Фонду), що разом з цими управліннями утворюють систему територіальних органів Фонду. Управління Фонду у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими нормативно-правовими актами, а також постановами правління Фонду, у тому числі цим Положенням, та наказами Фонду і головних управлінь Фонду.

Пунктом 3 Положення № 28-2 визначено, що основними завданнями управління Фонду є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення; ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до пункту 4 Положення № 28-2 управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема: планує доходи та видатки коштів Фонду в районі (місті), у межах своєї компетенції забезпечує виконання бюджету Фонду; призначає (здійснює перерахунок) і виплачує пенсії, щомісячне довічне грошове утримання суддям у відставці, допомогу на поховання та інші виплати відповідно до законодавства; забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються за рахунок коштів Фонду та інших джерел, визначених законодавством.

Аналіз наведених вище норм, надає суду апеляційної інстнції підстави для виснвоку, що фактичне та у повному обсязі виконання судового рішення органом Пенсійного фонду України можливе за умови наявності відповідних бюджетних асигнувань на відповідні цілі за рахунок коштів Державного бюджету України.

Однак, суд апеляційної інстанції зауважує, що під час ухвалення оскаржуваного судового рішення, суд першої інстанції інстанції не дослідив питання наявності чи відсутність відповідного фінансового забезпечення та відповідно наявності чи відсутності коштів, виділених бюджетом та спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідач неодноразово звертався до Пенсійного фонду України (а. с. 16) щодо виділення коштів спрямованих на виконання рішення суду за відповідними виплатами. Однак, фінансово-економічний відділ ПФУ повідомив відповідача, що ПФУ підготовлено додатковий бюджетний запит, який листом від 13.01.2022 № 2800-040101-5/2320 надіслано до Міністерства соціальної політики України.

Суд апеляційної інстанції зауважує, що невиконання судового рішення Головним управлінням Пенсійного фонду України Закарпатській області в частині виплати грошових коштів, за відсутності відповідного фінансового забезпечення та фактичної відсутності коштів, не може вважатися невиконанням судового рішення без поважних причин. Оскільки боржник не мав фінансової можливості протягом встановленого державним виконавцем строку та в подальшому - до отримання фінансування, виконати судове рішення. Накладення штрафу у розглядуваному випадку жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічні праві висновки у подібних спірних правовідносинах викладено у постановах Верховного Суду від 24.01.2018 у справі 405/3663/13-а, від 13.06.2018 у справі № 757/29541/14-а, від 31.03.2021 у справі № 360/3573/20, від 13.10.2021 у справі № 360/4705/20 та у справі № 360/4708/20, від 31.05.2022 у справі № 360/940/20.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що позовні вимоги необхідно задовольнити, оскільки невиконання Головним управлінням Пенсійного фонду України у Закарпатській області рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі № 260/2927/20, відбулося з поважних причин, що свідчить про протиправність застосування відповідачем до позивача штрафу оскаржуваною постановою та наявність підстав для її скасування.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, допустив невідповідність своїх висновків обставинам справи та неправильно застосував норми матеріального та процесуального права, що відповідно до приписів ст. 317 КАС України є підставою для скасування судового рішення та прийняття постанови про задоволення позову.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 268, 229, 287, 317, 321, 322, 325, 328, КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області задовольнити.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 06 жовтня 2022 року у справі № 260/1022/22 скасувати та прийняти нову постанову, якою позов задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Закарпатській області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) Міснік Н.В. від 04.02.2022 про накладення штрафу у розмір 5100 грн у виконавчому провадженні № 67263841.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш