Справа № 440/15942/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 р. Справа № 440/15942/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Полтавського окружного адміністративного суду (головуючий суддя І інстанції Гіглава О.В.) від 04.03.2022 по справі № 440/15942/21

за позовом ОСОБА_1

до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги, у якій просив:

- визнати протиправною бездіяльність Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо ненадання ОСОБА_1 правової допомоги за заявою від 19.07.2021;

- зобов`язати Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 19.07.2021 та призначити йому захисника для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру;

- відшкодувати із Державного бюджету України шляхом безспірного списання коштів з Єдиного казначейського рахунку Державного бюджету України через Державну казначейську службу України завдану ОСОБА_1 неправомірними діями моральну шкоду в розмірі 5000,00 (п`ять тисяч) грн.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що відповідач за його заявою від 19.07.2021 не призначив адвоката, не склав правових документів, як того вимагає Закон України "Про надання правової допомоги", не надав компетентних роз`яснень щодо підстав для складання документів процесуального характеру з метою надання безоплатної вторинної правової допомоги, що свідчить про допущення протиправної безвільності.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Позивач не погодився з рішенням суду першої інстанції та подав апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на його незаконність та необґрунтованість, а також невідповідність висновків суду обставинам справи.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначив, що відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, надаючи листом від 29.07.2021 №01-24/1778 безоплатну первинну правову допомогу у вигляді консультації (роз`яснення), діяв обґрунтовано та у відповідності до приписів Закону України "Про надання правової допомоги". Вказує, що 19.07.2021 року позивач звернувся із заявою, в якій просив призначити захисника для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру, зокрема: до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, до Адміністрації Президента України, голови Верховної Ради України та інших органів державної влади. Зауважив, що оскільки не має спеціальної юридичної освіти, тому не знає як необхідно складати заяви та клопотання про отримання документів, як того вимагає чинне законодавство. Натомість, суд першої інстанції помилково вказав, що за змістом заяви від 19.07.2021 року позивач в якості підстави для її подання вказав саме необхідність надання безоплатної первинної правової допомоги у виді призначення захисника, а не вторинної правової допомоги. Крім того, суд не звернув увагу, що у відповіді відповідача начебто надано безоплатну первинну правову допомогу у формі роз`яснень (консультацій), а саме у відповіді відповідач вказав, що позивач повинен звернутися до компетентних органів на підставі Закону України Про звернення громадян. У ч. 9 ст. 5 Закону України Про звернення громадян встановлено, що звернення про надання безоплатної правової допомоги розглядаються в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правової допомоги. Зазначає, що у Законі України Про звернення громадян є відсильна норма на Закон України Про надання правової допомоги, який є спеціальним Законом у разі звернення про надання безоплатної правової допомоги, що у свою чергу виключає, у даному випадку, застосування Закону України Про звернення громадян, а відповідач безпідставно застосував Закон України Про звернення громадян, в результаті чого не надав безоплатної вторинної правової допомоги у розумінні Закону України Про безоплатну правову допомогу. Відповідач не призначив адвоката, не склав правових документів (заяв, скарг, клопотань) заявою позивача, як того вимагає Закон України Про надання правової допомоги. Посилається на п. 3.2. Рішення Конституційного суду України від 30.09.2009 р. № 23-рп/2009, згідно якого, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. При цьому, у передбачених законах випадках, зокрема для захисту прав і свобод дітей, неповнолітніх батьків та для захисту від обвинувачення, відповідні державні органи, їх посадові та службові особи під час здійснення своїх повноважень зобов`язані забезпечити надання зазначеним особам необхідної правової допомоги. Зазначив, що не просив надати правову допомогу у формі роз`яснень, проте відповідач, порушуючи право на безоплатну правову допомогу щодо складання заяв, скарг та клопотань, надав роз`яснення, які взагалі не стосувалися по суті його звернення.

Відповідач надав письмовий відзив на апеляційну скаргу, в якому просив залишити її без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 09.11.2022 року поновлено позивачу строк на апеляційне оскарження, відкрито апеляційне провадження у справі та призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження.

Позивачу та його представнику копії вказаних ухвал надіслані засобами поштового зв`язку, про що свідчать наявні в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення, а також розписки позивача про їх отримання.

Також копії вказаних ухвал та апеляційної скарги були надіслані відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджуються наявними в матеріалах справи довідками.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час апеляційного перегляду справи, що 19.07.2021 ОСОБА_1 подав до Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги заяву про призначення адвоката для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру.

Вказана заява зареєстрована у центрі 19.07.2021 під вх.№П-1583.

У заяві ОСОБА_1 просив центр призначити йому адвоката для надання правової допомоги та складання документів процесуального характеру, зокрема: до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, до Адміністрації Президента України, голови Верховної Ради України та інших органів державної влади скарги та заяви з приводу протиправних дій Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги та Координаційного центру з надання правової допомоги щодо створення істотних перешкод для реалізації прав ОСОБА_1 , його свобод і законних інтересів у кримінальних провадженнях, ненадання правової допомоги, винесення незаконних доручень та наказів, ненадання копій заяв і наказів, зокрема, в період з 29.06.2021 по даний час, іншої бездіяльності та грубих порушень прав останнього, тобто просив призначити захисника для надання безоплатної ПЕРВИННОЇ правової допомоги.

Листом від 29.07.2021 №01-24/1778 Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги роз`яснив ОСОБА_1 поняття безоплатної первинної правової допомоги, перелік суб`єктів надання безоплатної первинної правової допомоги, а також порядок розгляду заяв про надання безоплатної первинної правової допомоги. Вказав на те, що оскільки у своїй заяві ОСОБА_1 просить надати безоплатну правову допомогу для складання документів, які передбачені Законом України "Про звернення громадян", Місцевий центр надає йому безоплатну первинну правову допомогу, а саме, роз`яснення порядку подання та вимоги до змісту заяв і скарг. Зазначив, що складення проектів заяв та скарг не являється можливим, оскільки у заяві ОСОБА_1 відсутній деталізований опис суті порушеного питання, що має обов`язково міститися у зверненні громадянина відповідно до частини 7 статті 5 Закону України "Про звернення громадян". Крім того, центр вказав також на можливість отримання ОСОБА_1 безоплатної первинної допомоги безпосередньо в приміщенні Державної установи "Полтавська установа виконання покарань №23" 11 серпня та 08 вересня 2021 року з 10-00 до 11-00 години.

Не погодившись із вказаною відповіддю та вважаючи протиправною бездіяльність Полтавського місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги щодо ненадання ОСОБА_1 правової допомоги за заявою від 19.07.2021, останній звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки за змістом заяви ОСОБА_1 від 19.07.2021, в якості підстави для її подання останній вказав саме необхідність надання йому безоплатної первинної правової допомоги у виді призначення захисника, а не вторинної правової допомоги, то надаючи листом від 29.07.2021 №01-24/1778 позивачу безоплатну первинну правову допомогу у вигляді консультації (роз`яснення), Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги діяв обґрунтовано та у відповідності до приписів Закону України "Про надання правової допомоги". Посилання позивача на ту обставину, що відповідач безпідставно за його заявою від 19.07.2021 не призначив адвоката для складення процесуальних документів, як того вимагає Закон України "Про надання правової допомоги", судом були оцінені критично, оскільки в рамках надання безоплатної первинної правової допомоги в силу норм вказаного Закону виключена як можливість надання захисника (адвоката), так і можливість складення заяв, скарг та інших документів процесуального характеру.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 19 Конституції України, органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 59 Конституції України кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав.

Зміст права на безоплатну правову допомогу, порядок реалізації цього права, підстави та порядок надання безоплатної правової допомоги, державні гарантії щодо надання безоплатної правової допомоги визначено у Законі України "Про безоплатну правову допомогу" від 02 червня 2011 року №3460-VI (далі - Закон № 3460-VI).

Відповідно до статті 1 Закону №3460-VI передбачено, що безоплатна правова допомога - правова допомога, що гарантується державою та повністю або частково надається за рахунок коштів Державного бюджету України, місцевих бюджетів та інших джерел; правова допомога - надання правових послуг, спрямованих на забезпечення реалізації прав і свобод людини і громадянина, захисту цих прав і свобод, їх відновлення у разі порушення; правові послуги - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; здійснення представництва інтересів особи в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; забезпечення захисту особи від обвинувачення; надання особі допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Згідно із статтею 3 Закону №3460-VI право на безоплатну правову допомогу - гарантована Конституцією України можливість громадянина України, іноземця, особи без громадянства, у тому числі біженця чи особи, яка потребує додаткового захисту, отримати в повному обсязі безоплатну первинну правову допомогу, а також можливість певної категорії осіб отримати безоплатну вторинну правову допомогу у випадках, передбачених цим Законом.

У відповідності до положень статті 7 Закону №3460-VI безоплатна первинна правова допомога - вид державної гарантії, що полягає в інформуванні особи про її права і свободи, порядок їх реалізації, відновлення у випадку їх порушення та порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Безоплатна первинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) надання правової інформації; 2) надання консультацій і роз`яснень з правових питань; 3) складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); 3-1) надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок; 4) надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Статтею 8 Закону №3460-VI встановлено, що право на безоплатну первинну правову допомогу згідно з Конституцією України та цим Законом мають усі особи, які перебувають під юрисдикцією України.

Частинами першою, четвертою, п`ятою та восьмою статті 10 Закону №3460-VI передбачено, що звернення про надання одного з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, надсилаються або подаються особами, які досягли повноліття, безпосередньо до центральних та місцевих органів виконавчої влади, територіальних органів центральних органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх компетенції.

Органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування у разі письмового звернення осіб про надання будь-якого з видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 7 цього Закону, з питань, що віднесені до їх повноважень, зобов`язані надати такі послуги протягом 30 календарних днів з дня надходження звернення.

Якщо у зверненні особи міститься лише прохання про надання відповідної правової інформації, така правова допомога надається не пізніше п`ятнадцятиденного терміну з дня отримання звернення.

Якщо під час розгляду звернення про надання безоплатної первинної правової допомоги встановлено, що особа потребує надання безоплатної вторинної правової допомоги, орган виконавчої влади чи орган місцевого самоврядування, який розглядає звернення, зобов`язаний роз`яснити особі або її законному представникові порядок подання звернення про надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Частиною другою статті 13 Закону №3460-VI визначено, що безоплатна вторинна правова допомога включає такі види правових послуг: 1) захист; 2) здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на безоплатну вторинну правову допомогу, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами; 3) складення документів процесуального характеру.

Пунктом 7 частини першої статті 14 Закону №3460-VI передбачено, що право на безоплатну вторинну правову допомогу згідно з цим Законом та іншими законами України мають особи, у кримінальних провадженнях стосовно яких відповідно до положень Кримінального процесуального кодексу України захисник залучається слідчим, прокурором, слідчим суддею чи судом для здійснення захисту за призначенням або проведення окремої процесуальної дії, а також особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або обмеження волі, - на всі види правових послуг, передбачені частиною другою статті 13 цього Закону.

Статтею 15 Закону №3460-VI передбачено, що суб`єктами надання безоплатної вторинної правової допомоги в Україні є: 1) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги; 2) адвокати, включені до Реєстру адвокатів, які надають безоплатну вторинну правову допомогу.

У відповідності до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 16 Закону №3460-VI Міністерство юстиції України утворює регіональні (республіканський (Автономної Республіки Крим), обласні, Київський та Севастопольський міські) та місцеві (районні, міжрайонні, міські, міськрайонні, міжрайонні та районні у містах) центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги. Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є територіальними відділеннями Координаційного центру з надання правової допомоги і утворюються з урахуванням потреб відповідної адміністративно-територіальної одиниці та забезпечення доступу осіб до безоплатної вторинної правової допомоги.

Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги є неприбутковими організаціями, користуються правами юридичної особи, мають власні бланки, печатку із своїм найменуванням.

Центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги забезпечують надання всіх видів правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 цього Закону.

Повноваження та порядок діяльності центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги встановлюються Положенням про центри з надання безоплатної вторинної правової допомоги, що затверджується Міністерством юстиції України.

Згідно із пунктами 1, 2 та 5 частини першої статті 17 Закону №3460-VI Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги: приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги або про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги; забезпечує складення процесуальних документів за зверненням суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу; забезпечує здійснення представництва інтересів суб`єктів права на безоплатну вторинну правову допомогу в судах, інших органах державної влади, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами.

Порядок розгляду звернення особи про надання безоплатної вторинної правової допомоги визначений статтею 19 Закону №3460-VI, частинами першої, третьої та четвертої якої передбачено, що у разі звернення особи про надання одного з видів безоплатної вторинної правової допомоги Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги зобов`язаний протягом десяти днів з дня надходження звернення прийняти рішення щодо надання безоплатної вторинної правової допомоги.

Якщо особа належить до однієї з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи.

Якщо особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Відповідно до частини першої статті 20 Закону №3460-VI особі може бути відмовлено в наданні безоплатної вторинної правової допомоги за наявності хоча б однієї з таких підстав: 1) особа не належить до жодної з категорій осіб, передбачених частиною першою статті 14 цього Закону; 2) особа подала неправдиві відомості або фальшиві документи з метою віднесення її до однієї категорій осіб, які мають право на безоплатну вторинну правову допомогу; 3) вимоги особи про захист або відновлення її прав є неправомірними; 4) особі раніше надавалася безоплатна вторинна правова допомога з одного і того ж питання; 5) особа використала всі національні засоби правового захисту у справі, з якої звертається за наданням безоплатної вторинної правової допомоги.

Аналіз наведених правових норм права дає підстави для висновку, що право на отримання безоплатної правничої допомоги гарантовано Конституцією України, а зміст і порядок реалізації такого права визначено у Законі №3460-VI.

Перелік категорій осіб, які мають гарантоване право на отримання безоплатної вторинної правової допомоги окреслено у частині першій статті 14 Закону №3460-VI, до яких, зокрема, належать особи, засуджені до покарання у вигляді позбавлення волі. При цьому у разі звернення особи, яка засуджена до покарання у вигляді позбавлення волі, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про надання безоплатної вторинної правової допомоги (на всі види правових послуг, передбачених частиною другою статті 13 Закону №3460-VI) і письмово повідомляє про це особу або її законного представника, а також суд, орган державної влади, орган місцевого самоврядування, в яких здійснюватиметься представництво інтересів особи. Якщо ж особа не має підстав для отримання безоплатної вторинної правової допомоги, Центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги приймає рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги і надсилає копію цього рішення особі, яка звернулася про надання такої допомоги, з одночасним роз`ясненням порядку оскарження рішення про відмову в наданні безоплатної вторинної правової допомоги.

Порядок надання безоплатної правової допомоги працівниками місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги, який затверджений наказом Координаційного центру з надання правової допомоги № 2 від 28 січня 2019 року (далі - Порядок №2), визначає основні характеристики моделі гарантованого державою надання безоплатної первинної та вторинної правової допомоги, передбачені законодавством, працівниками місцевих центрів з надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - центри).

Пунктом 2 Порядку №2 встановлено, що під час надання безоплатної первинної правової допомоги (далі - БППД) працівник центру, зокрема:

2) з`ясовує суть питання клієнта та у разі необхідності пропонує клієнту надати центру для ознайомлення документи, на яких ґрунтується звернення, сканує їх та вносить до КІАС. Під час надання БППД працівник центру використовує копії документів, наданих клієнтом;

5) визначає вид БППД: надання правової інформації; надання консультацій і роз`яснень з правових питань; складення заяв, скарг та інших документів правового характеру (крім документів процесуального характеру); надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації;

6) з`ясовує, у якій формі та у який спосіб клієнту зручно отримати БППД (усно або письмово), за необхідності узгоджує з клієнтом час для надання правової послуги;

7) після використання матеріалів довідково-інформаційної платформи правових консультацій "WikiLegalAid", аналізу актів законодавства, судової практики тощо надає клієнтові: актуальну та повну правову інформацію, консультацію або роз`яснення; складений документ непроцесуального характеру; інформацію, консультації та роз`яснення у простій, доступній і зрозумілій формі;

8) консультації/роз`яснення з правових питань надає клієнту у письмовій формі протягом 10 днів з моменту звернення та дотримується такої структури: суть питання, з яким звертається клієнт; посилання на акти законодавства; судову практику (аналіз практики та узагальнення органів судової влади у разі їх наявності); роз`яснення уповноважених державних органів (за необхідності); зразки документів, цивільно-правових договорів тощо (за необхідності); пропозиції щодо можливих варіантів вирішення питання, з яким звернувся клієнт, у тому числі альтернативних способів (за наявності); висновок/рекомендацію для вирішення правового питання. Документи, зазначені в абзацах 3 - 5 цього підпункту мають містити вихідні реквізити (дата та номер). Зазначена консультація підписується працівником центру, який її складав, та реєструється в установленому порядку.

Відповідно до положень пункту 3 вказаного Порядку №2 під час надання безоплатної вторинної правової допомоги (далі - БВПД) працівник центру:

1) надає БВПД в межах повноважень, визначених наказом центру про уповноваження працівника центру для надання такої допомоги (далі - наказ), а також звернення клієнта про надання БВПД, на підставі якого центром прийнято рішення про надання БВПД;

2) не пізніше п`яти робочих днів після прийняття наказу проводить перше конфіденційне побачення з клієнтом, з`ясовує обставини справи, отримує від нього інформацію, що має правове значення, ознайомлюється з наявними у клієнта документами. У разі необхідності отримання інформації чи документів, що можуть бути надані виключно клієнтом, повідомляє про це клієнта та роз`яснює неможливість подальшого надання БВПД без наданих клієнтом інформації чи документів.

3) після вивчення обставин справи переконується у наявності фактичних і правових підстав щодо вирішення питання, з яким звернувся клієнт до центру, та повідомляє клієнту, який орієнтовний час і обсяг роботи необхідний для надання БВПД та які можливі правові наслідки у разі досягнення результату, що бажає клієнт. При цьому не гарантує клієнтові досягнення певного результату виконання наказу та не сприяє прямо або опосередковано формуванню у нього необґрунтованих сподівань, а також уявлення, що працівник центру може вплинути на результат іншими засобами, крім сумлінного виконання своїх обов`язків. За результатами обговорення з клієнтом узгоджує правову позицію у справі та оформляє протокол узгодження правових питань, примірна форма якого наведена у додатку 1 до цього Порядку;

4) пропонує клієнту надати довіреність із визначеним обсягом повноважень;

5) у разі встановлення, що законний представник діє всупереч інтересам недієздатного, обмежено дієздатного, малолітнього, неповнолітнього клієнта, якого він представляє, вживає всіх доступних йому заходів для захисту законних прав та інтересів клієнта, зокрема повідомляє органи опіки та піклування, правоохоронні органи;

6) у разі настання обставин, що передбачають припинення або унеможливлюють надання БВПД, та/або з`ясується, що у справі наявний конфлікт інтересів, негайно письмово інформує керівника центру та клієнта;

7) якщо клієнт повідомив про бажання відмовитись від надання йому БВПД, інформує клієнта про можливі правові наслідки, у тому числі передбачені пунктом 4 частини першої статті 20 Закону України "Про безоплатну правову допомогу";

8) дотримується встановлених законом процесуальних строків під час надання БВПД;

9) інформує клієнта про стан розгляду справи та погоджує з ним процесуальні дії, вчинення/невчинення яких може вплинути на результат розгляду справи;

10) після припинення надання БВПД повертає клієнту отримані від нього документи (копії документів);

11) формує досьє клієнта згідно з орієнтовним переліком за примірною формою, наведеною у додатку 2 до цього Порядку;

12) якщо інформації, яку надав клієнт, недостатньо для з`ясування всіх обставин справи, вживає можливі заходи для отримання такої інформації, збирає відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку;

13) у разі складання документів процесуального характеру, зобов`язаний до подання таких документів до суду ознайомити клієнта з їх змістом, про що робиться відмітка на копії документа, що зберігається в досьє. Якщо клієнт: не згоден зі змістом чи формою документа процесуального характеру, складеного працівником центру, правовою позицією, викладеною у ньому, працівник центру відображає зауваження клієнта на копії документа, що зберігається в досьє; наполягає на внесенні змін до складеного працівником центру документа процесуального характеру, такі зміни вносяться з одночасним письмовим роз`ясненням про можливі правові наслідки, що засвідчується підписом клієнта. За відсутності можливості оформити зазначене узгодження робить відповідну відмітку на копії документа процесуального характеру, що зберігається в досьє;

14) у разі необхідності та за наявності правових підстав після узгодження з клієнтом подає клопотання/заяву про забезпечення доказів або забезпечення позову;

15) якщо звернення клієнта стосується складення процесуального документа без представництва в суді, має роз`яснити порядок подання такого документа, наслідки розгляду, процесуальні права та обов`язки клієнта;

16) у разі пропущення процесуальних строків та за наявності підстав, передбачених законодавством, готує і заявляє клопотання про поновлення процесуальних строків;

17) за наявності правових підстав під час подання позовної заяви до суду готує обґрунтоване клопотання про відстрочення/розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення клієнта від їх сплати;

18) у разі, якщо судове провадження розпочато, для формування правової позиції, ознайомлення зі значним обсягом матеріалів та в інших необхідних випадках готує для клієнта клопотання про відкладення розгляду справи/оголошення перерви, ознайомлюється з матеріалами справи;

19) якщо представляє інтереси відповідача, за наявності правових підстав та виходячи з виробленої правової позиції, подає відзив, заперечення, а за необхідності - зустрічний позов;

20) з урахуванням узгодженої з клієнтом правової позиції в межах повноважень, наданих йому клієнтом, бере участь в судових засіданнях у судах всіх інстанцій;

21) у разі необхідності заперечує проти задоволення судом вимог, заяв та клопотань інших учасників процесу, що суперечать законним інтересам клієнта, висловлює власні доводи, міркування та заперечення по суті справи, виходячи з узгодженої з клієнтом правової позиції;

23) подає докази разом із поданням позовної заяви / відзиву / письмових пояснень третьої особи. З урахуванням узгодженої з клієнтом правової позиції готує і подає заперечення проти задоволення судом клопотань іншої сторони про долучення до матеріалів судової справи доказів після встановленого законом строку;

24) під час судового розгляду бере участь у дослідженні доказів, за необхідності подає усні й письмові клопотання, пояснення, заявляє відводи та подає клопотання про залучення учасників процесу, які повинні бути залучені до справи, бере участь у допитах, судових дебатах, інших процесуальних діях;

25) якщо для обґрунтування позиції сторони у справі необхідне проведення експертизи, повідомляє про це клієнта та роз`яснює порядок і наслідки її призначення. Інформує клієнта, що витрати на оплату виконаної експертом роботи, компенсацію витрат, пов`язаних з проведенням експертизи і викликом до суду експерта, покладаються на сторону, яка заявила клопотання про проведення експертизи. У разі отримання згоди клієнта на проведення такої дії заявляє клопотання про призначення експертизи та використовує всі права, надані процесуальним законодавством, реалізація яких може вплинути на її результати;

26) інформує керівника центру про необхідність залучення перекладача/сурдоперекладача у разі, якщо клієнт не володіє державною мовою та/або є глухим, німим або глухонімим;

27) завчасно належним чином повідомляє суд та клієнта про неможливість прибуття в судове засідання;

28) за наявності правових підстав, роз`яснює клієнту можливість укладення мирової угоди у цивільній справі, її умови, порядок та наслідки її укладення. Роз`яснює клієнту можливість примирення сторін, умови, порядок та наслідки примирення;

29) у разі незгоди клієнта з рішенням суду роз`яснює клієнтові порядок і наслідки подання відповідної апеляційної скарги/заяви. Після узгодження правової позиції складає та подає апеляційну скаргу, а також здійснює представництво інтересів клієнта під час її розгляду в суді. У разі якщо працівник центру вважає за необхідне оскаржити/переглянути судове рішення, а клієнт заперечує проти цього, працівник центру оформлює письмову відмову клієнта від пропонованого оскарження/перегляду;

30) у разі якщо клієнт безпідставно наполягає на оскарженні / перегляді судового рішення працівник центру пропонує клієнту узгодити правову позицію, та в протоколі узгодження правових питань зазначає про можливі наслідки подання апеляційної скарги;

31) під час оскарження рішення суду в адміністративній справі (за необхідності) подає письмове клопотання про розгляд справи за участю клієнта;

32) протягом 7 робочих днів після завершення відповідної стадії судового процесу, а у разі невідкриття провадження по справі з моменту завершення надання БВПД, формує звіт про надання такої допомоги, примірна форма якого наведена у додатку 3 до цього Порядку, подає його на затвердження начальнику відділу та на погодження керівнику центру. Звіт надається клієнту за його вимогою.

Колегія суддів зазначає, що надання правової допомоги із складення документів процесуального характеру відноситься до безоплатної вторинної правової допомоги, а складення документів непроцесуального характеру належить до безоплатної первинної правової допомоги.

Як встановлено судовим розглядом, оскільки ОСОБА_1 є засудженим до покарання у вигляді довічного позбавлення волі та відбуває покарання в установі виконання покарань (станом на час спірних правовідносин Полтавській установі виконання покарань (№23), то має право на отримання безоплатної первинної правової допомоги, а також на отримання безоплатної вторинної правової допомоги.

Згідно із ч. 1 ст. 20 КПК України встановлено, що підозрюваний, обвинувачений, виправданий, засуджений має право на захист, яке полягає у наданні йому можливості надати усні або письмові пояснення з приводу підозри чи обвинувачення, право збирати і подавати докази, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Згідно із частиною першою статті 45 КПК України захисником є адвокат, який здійснює захист підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, а також особи, стосовно якої передбачається розгляд питання про видачу іноземній державі (екстрадицію).

За визначеннями, встановленими статтею 1 Закону України Про адвокатуру та адвокатську діяльність від 05 липня 2012 року № 5076-VI /далі Закон № 5076-VI/, адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; захист - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні захисту прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення; інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною першою статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності є, зокрема складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; захист прав, свобод і законних інтересів підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого, виправданого, особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру або вирішується питання про їх застосування у кримінальному провадженні, особи, стосовно якої розглядається питання про видачу іноземній державі (екстрадицію), а також особи, яка притягається до адміністративної відповідальності під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

Пунктами 1 та 4 частини першої статті 20 Закону № 5076-VI під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги: звертатися з адвокатськими запитами, у тому числі щодо отримання копій документів, до органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, підприємств, установ, організацій, громадських об`єднань, а також до фізичних осіб (за згодою таких фізичних осіб); складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку.

Виходячи з аналізу вказаних правових норм, надання захисника - адвоката для здійснення представництва інтересів осіб, що мають право на отримання безоплатної правової допомоги, в судах, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, перед іншими особами можливе саме при наданні безоплатної вторинної правової допомоги, оскільки безоплатна первинна правова допомога може надаватися лише у вигляді надання правової інформації, надання консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг та інших документів правового характеру, крім документів процесуального характеру, надання консультацій, роз`яснень та підготовка проектів договорів користування земельними ділянками (оренда, суборенда, земельний сервітут, емфітевзис, суперфіцій) для сільського населення - власників земельних ділянок, надання допомоги в забезпеченні доступу особи до вторинної правової допомоги та медіації.

Разом з тим, за змістом заяви ОСОБА_1 від 19.07.2021, в якості підстави для її подання останній вказав саме необхідність надання йому безоплатної первинної правової допомоги у виді призначення захисника, а не вторинної правової допомоги.

В зв`язку з чим, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, Полтавський місцевий центр з надання безоплатної вторинної правової допомоги, надаючи позивачу безоплатну первинну правову допомогу у вигляді консультації (роз`яснення), діяв обґрунтовано.

Колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги позивача, що відповідач безпідставно за його заявою від 19.07.2021 не призначив адвоката для складення процесуальних документів, як того вимагає Закон, оскільки в рамках надання безоплатної первинної правової допомоги в силу норм вказаного Закону виключена як можливість надання захисника (адвоката), так і можливість складення заяв, скарг та інших документів процесуального характеру.

Відповідно ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що у спірних правовідносинах відповідач діяв у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, а також з використанням повноважень з метою, з якою ці повноваження йому надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; безсторонньо (неупереджено), добросовісно та розсудливо.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

З огляду на встановлені обставини, а також приймаючи до уваги те, що відповідачем було доведено правомірність власних дій, відповідні позовні вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню.

Оскільки решта позовних вимог є похідними від вимог про визнання бездіяльності протиправною, підстави для їх задоволення також відсутні.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.03.2022 по справі №440/15942/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров З.Г. Подобайло