Справа № 280/7281/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2023 року м. Дніпросправа № 280/7281/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду апеляційну скаргу Головного Управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 280/7281/21 (суддя І інстанції Калашник Ю.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними і зобов`язати вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України (ГУ ПФУ) в Запорізькій області (Управління обслуговування громадян Мелітопольського відділу обслуговування громадян (Сервісний центр)) щодо відмови йому в зарахуванні до стажу судді 3 роки 7 місяців 25 днів, з яких: 02 місяці 8 днів на посаді судді; 1 рік 11 місяців 02 дні строкова військова служба; 1/2 навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім Ф.Е. Дзержинського 01 рік 06 місяців 15 днів та проведення перерахунку довічного утримання з 62% до 70 % (26 років 10 місяців + 3 роки 07 місяців 25 днів = 30 років 5 місяців 25 днів);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Запорізькій області (Управління обслуговування громадян Мелітопольського відділу обслуговування громадян (Сервісний центр)) зарахувати йому до стажу судді три роки сім місяців двадцять п`ять днів, з яких: 2 місяці 8 днів - на посаді судді; 01 рік 11 місяців 02 дні - строкова військова служба; 1/2 навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 06 місяців 15 днів;

- провести перерахунок довічного утримання з 62% до 70 % (26 років 10 місяців + 3 роки 07 місяців 25 днів = 30 років 5 місяців 25 днів) з 19 лютого 2020 року, та здійснити виплати з урахуванням фактично сплачених сум.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року адміністративний позов задоволений частково:

- визнано протиправними дії ГУ ПФУ в Запорізькій області щодо не зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді періоду проходження строкової військової служби - 1 рік 11 місяців 02 дні та половини строку навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського - 01 рік 06 місяців 15 днів;

- зобов`язано відповідача зарахувати ОСОБА_1 , як судді у відставці, до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби 1 рік 11 місяців 02 дні та половину строку навчання у вищому навчальному закладі у Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського 01 рік 06 місяців 15 днів;

- зобов`язано відповідача здійснити з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 70% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позову відмовлено. (а.с. 111-114)

Не погодившись з таким судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю. В обґрунтування скарги зазначив, що підстави для зарахування до стажу судді позивачу періодів проходження ним строкової військової служби, навчання у вищій школі МВС та роботи на посадах слідчих органів внутрішніх справ, а відповідно і для перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання відсутні. Посилається на пропуск позивачем строку звернення до суду щодо вимог про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020.

Відзив на апеляційну скаргу не надходив.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач з 15 жовтня 1996 року призначений на посаду судді Мелітопольського міського суду, 05 липня 2001 року постановою Верховної Ради України обраний суддею того ж суду безстроково, 01 квітня 2004 року Указом Президента України від 09 березня 2004 року № 358/2004 переведений на посаду судді новоутвореного Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області. (а.с. 13-14)

Постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VІІІ «Про звільнення суддів» ОСОБА_1 звільнений з посади судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, у зв`язку з поданням заяви про відставку. (а.с. 45)

3 жовтня 2016 року Наказом голови Мелітопольського міськрайонного суду № 59-к позивач виключений зі складу Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі № 280/132/21, яке набрало законної сили 07.07.2021, за позовом ОСОБА_1 визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо визначення розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 у 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, замість 66 відсотків відповідної суддівської винагороди, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , виходячи із 62 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, та здійснити виплату з урахуванням раніше виплачених сум. У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

На виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі № 280/132/21 відповідачем здійснений перерахунок щомісячного довічного грошового утримання позивача з 19.02.2020 та в результаті такого перерахунку відсотковий розмір щомісячного довічного грошового утримання склав 62%.

На звернення позивача, відповідач листом від 29.07.2021 № 10054-9665/К-02/8-0800/21 надав відповідь, відповідно до якої зазначав про те, що враховуючи вимоги статті 137 Закону № 1402, законних підстав для зарахування періоду, зокрема, проходження строкової військової служби, навчання у вищій школі МВС тощо до стажу на посаді судді, який враховується для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, немає. (а.с. 11-12)

Не погоджуючись із такою відповіддю відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції, пославшись на відповідну практику Верховного Суду, виходив з того, що законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби. Стаж роботи позивача на посаді судді, який дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, складає 30 років 3 місяці 17 днів. Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 70%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 10 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Суд апеляційної інстанції наголошує на тому, що переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. (ч. 1 ст. 308 КАС України)

Як зазначалось вище, позивач звільнений у відставку постановою Верховної Ради України від 22 вересня 2016 року № 1600-VІІІ «Про звільнення суддів», у зв`язку з чим спірні правовідносини регулюються Законом України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI (у редакції до внесення змін Законом України від 02.03.2015 № 213-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення», які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, тобто у редакції Закону України від 12.02.2015 № 192-VIII «Про забезпечення права на справедливий суд» (далі Закон № 192-VIII)).

Відповідно до частини третьої статті 141 Закону № 2453-VI щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 відсотків грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не може бути більшим ніж 90 відсотків заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання. У разі зміни грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

За правилами частини першої статті 120 Закону № 2453-VI, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону № 2453-VI, до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді:

1) судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України;

2) члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України;

3) судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону № 2453-VI (в редакції, яка була чинною до набрання 28.03.2015 чинності Законом № 192-VIII, яким Закон № 2453-VI викладно в новій редакції) судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

До набрання чинності Законом № 2453-VI зазначені правовідносини регулювались Законом від 15.12.1992 № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі № 2862-ХІІ), відповідно до частини першої статті 43 якого кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

На час набрання чинності Законом № 2453-VI (30.10.2010) чинною була постанова Кабінету Міністрів України від 03.09.2005 № 865 «Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів», згідно із пунктом 3-1 якої до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Крім того, відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 № 584/95 «Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів», чинної на час набуття позивачем стажу роботи безпосередньо на посаді судді 10 років, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Зазначена норма кореспондується з положеннями частини першої статті 2 Закону України від 25.03.1992 № 2232-XI «Про військовий обов`язок і військову службу», відповідно до якої час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи викладене вище, законодавством, яке діяло на момент набрання чинності Законом № 2453-VI, було передбачено право судді на зарахування до стажу, яке дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, половини строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарного періоду проходження строкової військової служби.

Це підтверджується і положеннями Закону України від 21.12.2016 № 1798-VIII «Про Вищу раду правосуддя», яким внесені зміни в Закон № 2453-VI, зокрема, пункт 34 Прикінцевих та перехідних положень доповнено абзацом четвертим такого змісту: Судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання). Невключення до відповідного стажу роботи на посаді судді, зокрема, періоду проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та роботи на посаді слідчого і врахування відповідачем для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періоду роботи на посаді судді є неправомірним.

Враховуючи викладене, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції, що законодавством, яке було чинним на час на час звільнення позивача у відставку, передбачалось право судді на зарахування до стажу, що дає право на відставку та одержання щомісячного довічного грошового утримання за умови роботи на посаді судді не менше як 10 років, в т.ч. календарного періоду проходження строкової військової служби і половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі.

Отже, до загального стажу роботи позивача, який дає право на відставку, необхідно враховувати, крім роботи на посаді судді, календарний період проходження строкової військової служби з 24.05.1982 по 26.04.1984, половину строку навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського за денною формою з 01.08.1988 по 26.07.1991.

Відтак, невключення до стажу роботи на посаді судді позивача періоду проходження ним строкової військової служби з 24.05.1982 по 26.04.1984, половину строку навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського за денною формою з 01.08.1988 по 26.07.1991 є протиправним, як правильного висновку дійшов і суд першої інстанції.

Аналогічні висновки стосовно застосування зазначених вище норм матеріального права викладені Верховним Судом у постановах від 19.06.2018 у справі № 243/4458/17, від 13.11.2019 у справі № 521/2593/17, від 05.12.2019 у справі № 592/2737/17, від 13.02.2020 у справі №592/5433/17, від 24.03.2020 у справі № 559/512/17, від 29.04.2020 у справі 426/12415/16-а.

Водночас, судом встановлено, що згідно з розрахунком стажу роботи судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 період роботи, який дає право встановлення щомісячного довічного грошового утримання судді включає:

- служба в Радянській Армії 01 рік 11 місяців 02 дні;

- Ѕ навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського -01 рік 06 місяців 15 днів;

- служба в Мелітопольському міському відділі внутрішніх справ на посадах слідчого 05 років 01 місяць 14 днів;

- після призначення на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області 04 роки 08 місяців 20 днів;

- після обрання на посаду судді Мелітопольського міського суду Запорізької області безстроково 02 роки 08 місяців 26 днів;

- робота на посаді судді Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області 12 років 05 місяців 21 день.

Зазначені відомості підтверджуються як записами трудової книжки позивача, так і відповідним розрахунком, виданим Мелітопольським міськрайонним судом Запорізької області. (а.с. 41)

Отже, загальний стаж роботи позивача на 22.09.2016 складає 28 років 06 місяців 08 днів. (а.с. 41)

У наданій до суду першої інстанції відповіді на відзив позивач погоджується, що його стаж судді складається з 19 років 11 місяців 8 днів роботи безпосередньо суддею, 01 рік 11 місяців 2 дні строкова військова служба, Ѕ навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського 01 рік 06 місяців 15 днів, служба у Мелітопольському МВС на посадах слідчих 05 років 01 місяць 14 днів, а не 7 років, як помилково зазначено судом першої інстанції. (а.с. 107-108)

При визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як вказано вище, стаж роботи позивача на посаді судді, що дає позивачу право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, становить 28 років 06 місяців 08 днів, а не 30 років, як помилково визначено судом першої інстанції.

Отже, при визначенні позивачу розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відсоткове значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, становить 66%, а саме: 50% (20 років роботи на посаді судді) + 8 * 2% (за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років).

Доводи відповідача щодо пропуску позивачем строку звернення до суду стосовно вимог про перерахунок щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020, колегія суддів не приймає до уваги, оскільки рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 01.04.2021 у справі № 280/132/21, яке набрало законної сили 07.07.2021, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області здійснити з 19.02.2020 перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , і такий перерахунок позивачу здійснений у липні 2021 року.

15 липня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про зарахування до стажу роботи на посаді судді спірних у цій справі періодів, на що відповідач листом від 29 липня 2021 року йому відмовив.

Проте вже 11 серпня 2021 року, тобто в межах визначеного КАС України шестимісячного строку, позивач звернувся з цим позовом до суду, а тому строки звернення до суду ним не порушені.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Суд першої інстанції дійшов правильного висновку про задоволення позову в частині визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо не зарахування до стажу роботи позивача на посаді судді періоду проходження ним строкової військової служби та половини строку навчання у Київській вищій школі МВС СРСР ім. Ф.Е. Дзержинського і зобов`язання зарахувати їх позивачу до стажу роботи на посаді судді, який дає право на призначення та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, проте неправильно визначив загальний стаж роботи позивача на посаді судді та відповідно відсоткове визначення позивачу щомісячного довічного грошового забезпечення як судді у відставці.

Отже, судом першої інстанції правильно задоволено позов в зазначеній вище частині, проте помилково вказано відсоткове визначення позивачу щомісячного довічного грошового забезпечення як судді у відставці у розмірі 70% замість правильного 66%.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в частині зазначення відсоткового визначення щомісячного довічного грошового забезпечення позивача як судді у відставці.

Судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області задовольнити частково.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 280/7281/21 змінити.

В абзаці четвертому резолютивної частини рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 12 жовтня 2021 року у справі № 280/7281/21 цифри « 70» замінити цифрами « 66».

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко