Справа № 215/4094/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

09 січня 2023 року Справа № 215/4094/22

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Конєва С.О., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

27.10.2022р. ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни та просить:

- встановити наявність компетенції (повноважень) відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 26.11.2020р. вх.309 надати дату направлення заяви від 01.08.2022р. вх.916 надати належно завірені дві копії цієї заяви позивача і дві копії рішення в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України до правової позиції ст.ст. 3, 22, 144 Конституції України і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати виконати таку процедуру;

- визнати протиправною бездіяльність відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 01.08.2022р. вх.916 на підставі правового порядку постанови КМУ від 06.10.2021р. №1040 надати білети для складання іспиту в Дніпропетровському обласному центрі соціальних служб під час війни в режимі відеоконференції та зобов`язати виконати таку процедуру;

- встановити наявність компетенції (повноважень) відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 01.08.2022р. вх.916 на підставі правового порядку ст.13 ЗУ "Про соціальні послуги" співробітничати з позивачем та включити його до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати виконати таку процедуру.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.10.2022р. наведену позовну заяву було передано на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.

Дана справа надійшла до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 25.11.2022р. та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями передана на розгляд судді Конєвій С.О.

Ухвалою суду від 30.11.2022р. було відмовлено у відкритті провадження в даній адміністративній справі в частині позовних вимог про встановлення наявність компетенції (повноважень) відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 26.11.2020р. вх.309 надати дату направлення заяви від 01.08.2022р. вх.916 надати належно завірені дві копії цієї заяви позивача і дві копії рішення в розумінні п.19 ч.1 ст.4 КАС України до правової позиції ст.ст. 3, 22, 144 Конституції України і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати виконати таку процедуру; встановлення наявності компетенції (повноважень) відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 01.08.2022р. вх.916 на підставі правового порядку ст.13 ЗУ "Про соціальні послуги" співробітничати з позивачем та включити його до переліку фізичних осіб, які надають соціальні послуги з догляду на професійній основі і визнати відмову від такої процедури протиправною бездіяльністю та зобов`язати виконати таку процедуру.

Також, ухвалою суду від 30.11.2022р. зазначений позов в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 01.08.2022р. вх.916 на підставі правового порядку постанови КМУ від 06.10.2021р. №1040 надати білети для складання іспиту в Дніпропетровському обласному центрі соціальних служб під час війни в режимі відеоконференції та зобов`язати виконати таку процедуру було залишено без руху на підставі ч.1 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України та зобов`язано позивача у п`ятиденний строк з дня вручення ухвали про залишення позову без руху усунути недоліки позовної заяви шляхом надання до канцелярії суду, а саме:

- копії паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача, у відповідності до вимог ст.43, п.1 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України;

- оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру до суду фізичною особою у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір та ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України або інших документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону у відповідності до вимог ст.8 Закону України Про судовий збір, ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

05.01.2023р. засобами поштового зв`язку, на виконання вимог ухвали суду від 30.11.2022р., від позивача на адресу суду надійшла заява про відкриття провадження у справі після усунення недоліків, до якої додано копію Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №0481-22-03926 від 14.06.2022р. за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року.

Так, зі змісту вказаної вище заяви та доданих до неї документів вбачається, що позивачем вимоги ухвали суду від 30.11.2022р. не виконано, а саме:

- не надано не надано копію паспорта громадянина України на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача, в порушення вимог ст.43 та п.1 ч.1 ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України, яким визначено, що суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність;

- не надано оригіналу документу про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання даного адміністративного позову з вимогами немайнового характеру до суду фізичною особою у відповідності до вимог ст.4 Закону України Про судовий збір та ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України або інших документів, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону, в порушення вимог ст.8 Закону України Про судовий збір, ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України.

При цьому, у заяві про відкриття провадження у справі після усунення недоліків позивач повторно просить звільнити його від сплати судового збору посилаючись на те, що його дохід склав 2154,25 грн., що є меншим рівня прожиткового мінімуму 2600 грн.

Так, за приписами ч.1 ст.8 Закону України Про судовий збір встановлено, що враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є:

а) військовослужбовці;

б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів;

в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда;

г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї;

ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Відповідно до ч.1 ст.133 Кодексу адміністративного судочинства України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до сплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Вирішуючи питання щодо можливості звільнення позивача від сплати судового збору за подання вищевказаного адміністративного позову, суд з урахуванням правових позицій, викладених у постанові Пленуму Вищого адміністративного Суду України від 23.01.2015р. №2 Про практику застосування адміністративними судами положень Закону України від 8 липня 2011року №3674-УІ Про судовий збір, а також у постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України від 05.02.2016р. №2 виходить із того, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони.

Так, позивачем до наведеної вище заяви на підтвердження скрутного майнового стану та неможливість сплати судового збору на момент подання даного адміністративного позову надано копію Відомостей з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків №0481-22-03926 від 14.06.2022р. за період з 1 кварталу 2021 року по 4 квартал 2021 року про отриманий дохід у загальному розмірі 25851,00 грн.

Разом з тим, позивачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік перед зверненням до суду, оскільки сума судового збору у розмірі 992,40 грн. не перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за 2021 рік: 25851,00 грн.*5% = 1292,55 грн.

Окрім того, судом враховується і те, що статтею 5 Закону України "Про судовий збір", в редакції чинній на момент подання позовної заяви, також встановлено перелік категорій осіб, які звільняються від сплати судового збору. Зазначені переліки є вичерпними і розширеному тлумаченню не підлягають.

Разом з тим, позивач - ОСОБА_1 не відноситься до осіб, які звільнені від сплати судового збору (таких доказів позивачем суду не надано) та повинен сплачувати судовий збір.

Судові витрати це передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв`язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв`язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя №R(81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду. Разом із тим, ураховуючи положення пункту 1 статті 6 Конвенції та прецедентну практику Європейського суду з прав людини (зокрема, рішення від 19 червня 2001 року у справі Креуз проти Польщі (Kreuz v. Poland)), сплата судових витрат не повинна перешкоджати доступу до суду, ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди самій суті цього права, та має переслідувати законну мету.

У зв`язку із цим при здійсненні правосуддя в адміністративних справах суди повинні вирішувати питання, пов`язані з судовими витратами (зокрема, щодо відстрочення та розстрочення судових витрат, зменшення їх розміру або звільнення від їх сплати), у чіткій відповідності до статей 132, 133 Кодексу адміністративного судочинства України, Закону України № 3674-VІ, в редакції чинній на момент подання апеляційної скарги, а також інших нормативно-правових актів України, забезпечуючи при цьому належний баланс між інтересами держави у стягненні судового збору за розгляд справ, з одного боку, та інтересами позивача (заявника) щодо можливості звернення до суду, з другого боку.

Також, слід звернути увагу позивача на те, що у відповідності до висновків викладених у рішенні Європейського суду з прав людини від 19.06.2001 року у справі Креуз проти Польщі, сума зборів, призначена у світлі конкретних обставин справи, включаючи спроможність заявника її сплатити та стадію, на якій перебував розгляд справи на той момент, коли обмеження було накладено, є важливими чинниками при визначенні того, скористалася ця особа своїм правом доступу до суду чи ні та чи мала "розгляд судом". Враховуючи ці чинники, далі суд має визначити, чи становила вимога сплати збору, зокрема за обставин цієї конкретної справи, обмеження, яке завдало шкоди самій суті права заявника на доступ до суду (п. 60, 61).

Суд, у пунктах 62, 66 та 67 вказаного рішення, дійшов висновку, що судовий збір у розмірі середнього річного заробітку в країні є значним та надмірним, що становить непропорційне обмеження права доступу до суду.

Вказані висновки Європейського суду з прав людини кореспондуються з положеннями статті 8 Кодексу адміністративного судочинства України, якими розкривається зміст однієї із засад адміністративного судочинства в Україні, а саме, рівності всіх учасників судового процесу перед законом і судом. Так, згідно приписів вказаної статті, усі учасники адміністративного процесу є рівними перед законом і судом. Не може бути привілеїв чи обмежень прав учасників адміністративного процесу за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками.

Таким чином, всі учасники процесу є рівними при здійсненні своїх прав та обов`язків, в тому числі у питанні необхідності сплати судового збору, незалежно від того є вони платниками податків чи суб`єктами владних повноважень.

Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом передбачає єдиний правовий режим, який забезпечує реалізацію їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Застосовуючи вказані положення Кодексу адміністративного судочинства України та висновки Європейського суду з прав людини до конкретних обставин справи, слід зазначити, що сума судового збору, яка підлягає сплаті при поданні даної позовної заяви в частині позовних вимог про визнання протиправною протиправною бездіяльність відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 01.08.2022р. вх.916 на підставі правового порядку постанови КМУ від 06.10.2021р. №1040 надати білети для складання іспиту в Дніпропетровському обласному центрі соціальних служб під час війни в режимі відеоконференції та зобов`язати виконати таку процедуру складає 992,40 грн., що не перевищує одного розміру мінімальної заробітної плати, а отже не є значною та надмірною, а також не становить непропорційного обмеження права доступу до суду.

З урахуванням наведених норм права, єдиною підставою для вчинення судом зазначених у цій нормі дій є майновий стан заявника, тобто фізичної або юридичної особи (наприклад, довідка про доходи, про заробітну плату, пенсію, стипендію, про склад сім`ї, про наявність на утриманні непрацездатних членів сім`ї, податкова декларація про доходи, банківські документи про відсутність на рахунку коштів, довідка податкового органу про перелік розрахункових та інших рахунків тощо), при цьому, наведення доводів, обґрунтування пов`язаних з цим обставин, які свідчать про неможливість або утруднення в здійсненні оплати судового збору, а також подання доказів на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку, розмірі і в строки покладається на цю особу.

Водночас, позивачем не надано суду жодних доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як на підставу для звільнення від сплати судового збору, а отже, доводи позивача не свідчать про неможливість сплатити судовий збір і не є підставою для звільнення від сплати суму судового збору.

Аналіз такого врегулювання та судової практики дає підстави зробити висновок про те, що визначення майнового стану сторони є оціночним та залежить від доказів, якими обґрунтовується рівень майнового стану сторони. Якщо залежно від рівня майнового стану сторона позбавлена можливості сплатити судовий збір, то такі обставини є підставою на відстрочення та розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення сторони від сплати.

З урахуванням вимог статті 133 Кодексу адміністративного судочинства України, суд не вправі вчиняти дії, про які йдеться у статті 8 Закону України "Про судовий збір", з власної ініціативи.

Крім того, даною статтею передбачено безпосереднє право суду, а не обов`язок щодо відстрочки, розстрочки, зменшення розміру судового збору або звільнення від сплати судового збору.

Сплата ж судового збору за подання позовної заяви, в силу положень статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України, є процесуальним обов`язком сторони, що звертається до суду з позовом.

Оскільки позивачем не надано суду належних доказів в обґрунтування обставин, що унеможливлюють сплату судового збору, підстави для звільнення від сплати судового збору, наведені в клопотанні не можуть бути визнані поважними, в зв`язку з чим клопотання задоволенню не підлягає.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивач вимоги ухвали суду від 30.11.2022р. не виконав, недоліки позовної заяви не усунув у встановлений строк, з відповідним клопотанням про продовження строку для виконання вказаної вище ухвали до суду не звернувся, а за умови невиконання позивачем вимог наведеної ухвали суду від 30.11.2022р. суд позбавлений можливості вирішити питання про відкриття провадження у даній справі.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

За викладеного, даний позов слід повернути позивачеві згідно до вимог п.1 ч. 4 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись п.1 ч.4 ст.169, ст.ст. 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання ОСОБА_1 про звільнення від сплати судового збору у справі №215/4094/22 - відмовити.

Адміністративний позов ОСОБА_1 до начальника Управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Тернівської районної у місті Кривий Ріг ради Каретіної Оксани Володимирівни про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії в частині позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень за результатом розгляду заяви від 01.08.2022р. вх.916 на підставі правового порядку постанови КМУ від 06.10.2021р. №1040 надати білети для складання іспиту в Дніпропетровському обласному центрі соціальних служб під час війни в режимі відеоконференції та зобов`язати виконати таку процедуру - повернути позивачеві.

Копію ухвали про повернення позовної заяви, разом із позовною заявою та доданими до неї документами, надіслати позивачеві.

У відповідності до ч.8 ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Ухвала суду може бути оскаржена до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складання ухвали у відповідності до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Ухвала набирає законної сили у строки, встановлені ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва