Справа № 480/9816/21
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 р. Справа № 480/9816/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , Спаскіна О.А. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 р. (ухвалене суддею Савицькою Н.В.) по справі № 480/9816/21

за позовом ОСОБА_1

до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор"

про визнання дій незаконними та неправомірними, стягнення матеріальної та моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор", в якому просив: визнати незаконними та неправомірними дії відповідача, вимоги та психологічне і фізичне примушування виходити і брати участь у судовому провадженні по справі № 592/10555/20; стягнути з відповідача компенсацію за завдану матеріальну і моральну шкоду в сумі 470000 грн.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 р. у задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 р. та повернути матеріали справи до суду першої інстанції на новий розгляд у новому складі, з відповідними висновками апеляційного суду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а саме: Конституції України, Закону України Про судоустрій і статус суддів, Кримінального процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Згідно із ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що позивач перебуває у державній установі "Сумський слідчий ізолятор".

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.07.2021 р. в справі № 592/10555/20 за скаргою засудженого ОСОБА_1 на бездіяльність, доручено державній установі "Сумський слідчий ізолятор" забезпечити проведення судового засідання за участю засудженого ОСОБА_1 у дистанційному провадженні з Ковпаківським районним судом м. Суми, яке відбудеться 08.09.2021 р. о 10.30 год. в приміщенні вказаного суду.

Згідно із рапортом інженера ВІТЗОЗ та І Сумського слідчого ізолятора Купріянова О.М., який наказом від 19.01.2021 р. № 58/АГ-21 призначений відповідальною особою за проведення судових засідань в режимі відеоконференцій, 08.09.2021 р. засуджений ОСОБА_1 , який засуджений 11.10.2004 р. Апеляційним судом Сумської області за статтями 115 ч. 2 п. 13, 296 ч. 3, 22 ч. 1 , 70 ч. 1 Кримінального кодексу України, завчасно повідомлений про час проведення судового засідання, проте відмовився виходити з камери і бути присутнім в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Позивач, вважаючи, що 08.09.2021 р. після його відмови виходити з камери, де він утримується, працівниками Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" до нього застосовано погрози, фізична сила, та протиправно не запропоновано йому надати письмове пояснення причин та підстав заперечення проти дистанційного судового провадження у справі № 592/10555/20, звернувся до суду з цим позовом.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані, у зв`язку з чим не підлягають задоволенню.

Суд апеляційної інстанції не погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Згідно із ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. (далі - Конвенція), кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи у продовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Європейський суд з прав людини у справі "Zаndv. Аustria" від 12.10.1978 р. вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (...) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (...)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

Згідно із п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

Пунктом 7 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Аналіз вищезазначених норм закону вказує, що до юрисдикції адміністративних судів віднесено розгляд тих справ, де предметом спору є порушення прав, свобод чи інтересів конкретної особи зі сторони суб`єкту владних повноважень саме у сфері публічно-правових відносин.

Крім того, публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад і участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

Згідно ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4 Кримінального процесуального кодексу України (в подальшому - КПК України), порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством України. Кримінальне провадження на території України здійснюється з підстав та в порядку, передбачених цим Кодексом, незалежно від місця вчинення кримінального правопорушення.

Частиною 1 статті 24 КПК встановлено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи (частина 1 статті 206 КПК).

Аналіз вищевказаних норм законодавства вказує, що КПК України регламентовано питання оскарження саме процесуальних дій чи рішень, тобто, тих, що вчинені в порядку та на виконання приписів КПК України.

Судовим розглядом встановлено, що ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.07.2021 р. в справі № 592/10555/20 за скаргою засудженого ОСОБА_1 на бездіяльність, доручено державній установі "Сумський слідчий ізолятор" забезпечити проведення судового засідання за участю засудженого ОСОБА_1 у дистанційному провадженні з Ковпаківським районним судом м. Суми, яке відбудеться 08.09.2021 р. о 10.30 год. в приміщенні вказаного суду.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 вважає, що 08.09.2021 р. відповідач протиправно примушував його брати участь у судовому провадженні по справі № 592/10555/20, оскільки він заперечує проти здійснення вказаного судового засідання, яке призначене ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 08.07.2021 р., у дистанційному провадженні, а він не надавав слідчому судді згоду на проведення судового засідання в режимі відеоконференції.

Тобто, ОСОБА_1 фактично не погоджується з діями відповідача щодо організації 08.09.2021 р. проведення відеоконференції в справі № 592/10555/20 для розгляду його скарги на бездіяльність та щодо забезпечення його участі у дистанційному провадженні в справі № 592/10555/20, яка розглядається в порядку кримінального судочинства.

Із врахуванням вищевикладеного, суд апеляційної інстанції вважає, що вказаний спір не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства, оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 19 Кодексу адміністративного судочинства України, компетенція адміністративних судів не поширюється на публічно-правові спори, що мають вирішуватися в порядку кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 238 Кодексу адміністративного судочинства України, суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно із ч. 1 ст. 319 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю в апеляційному порядку і провадження у справі закривається з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Таким чином, суд апеляційної інстанції вважає необхідним скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 р. і закрити провадження у справі № 480/9816/21, оскільки справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Роз`яснити позивачу, що зазначений спір повинен розглядатися в порядку кримінального судочинства України.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 287, 308, 319, 322, 323, 325, 326, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 01.02.2022 р. по справі № 480/9816/21 - скасувати.

Закрити провадження у справі № 480/9816/21 за позовом ОСОБА_1 до Державної установи "Сумський слідчий ізолятор" про визнання дій незаконними та неправомірними, стягнення матеріальної та моральної шкоди.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич О.А. Спаскін