Справа № 240/27314/22
Суддя: Панкеєва Вікторія Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/27314/22

категорія 112010203

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Панкеєвої В.А., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить:

- визнати протиправним рішення відповідача від 04 жовтня 2022 року про відмову у призначенні їй пенсії за віком зі зменшенням пенсійного віку на дев`ять років, згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- зобов`язати відповідача призначити, нарахувати та виплатити їй пенсію за віком зі зменшенням пенсійного віку на дев`ять років, згідно ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», починаючи з 04.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що після виповнення 52 років звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" на 9 років. Вказує, що загальний трудовий стаж становить більше 30 років, а основним документом що надає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку є посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи. Відповідач відмовив їй у призначенні пенсії зі зниженням пенсійного віку. Позивач посилається на те, що має пільги по виходу на пенсію, а тому вважає такі дії відповідача протиправними та таким, що суперечать чинному законодавству.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 15 листопада 2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

26 грудня 2022 на адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в прохальній частині якого просить відмовити у задоволенні позовних вимог.

Зважаючи на незначну складність справи, суд вважає за необхідне розглянути її в порядку п.2 ч.1 ст.263 КАС України.

У відповідності до частини 4 статті 243 КАС України судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно з частиною 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

З матеріалів справи встановлено, що ОСОБА_1 має посвідчення громадянки, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи 3 категорії, видане Житомирською обласною державною адміністрацією 15.03.2000.

Позивач 23.09.2022 звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Листом від 04.10.2022 №0600-0214-8/76347 відповідач відмовив позивачу в призначенні пенсії із зниженням пенсійного віку з тих підстав, що період навчання відповідно поданої довідки № 28 від 10.02.2021 (з 01.09.1985 по 25.06.1987) в Народицькій середній школі, не може бути враховано для зниження пенсійного віку, оскільки зарахування періоду навчання в закладах середньої освіти не передбачено Законом 796. Законодавством передбачено зниження пенсійного віку лише за періоди проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, які підтверджуються довідками, виданими органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями).

Відповідно до поданої довідки виданої архівним відділом Коростенськоі районної державної адміністрації № Б-304 від 23.09.2022 підтверджено період проживання у зоні гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 по 14.09.1987 (1 рік 4 місяці 19 днів).

Згідно трудової книжки НОМЕР_1 , виданої 01.09.1992 позивач працювала в Народицькій середній школі з 01.09.1992. Тривалість її роботи в зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 становить 4 місяці. Отже період проживання позивача у зоні безумовного обов`язкового відселення станом на 01.01.1993 складає менше 2 років.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Нормами ч.3 ст.46 Конституції України визначено, що пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно зі ст.15 Закону України "Про пенсійне забезпечення" умови, норми та порядок пенсійного забезпечення громадян, які постраждали від Чорнобильської катастрофи, визначаються Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" або надається їм право на одержання пенсій на підставах, передбачених Законом України "Про пенсійне забезпечення".

Відповідно до частини першої статті 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058), Пенсійний фонд України є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування '' визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону, затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України № 22-1 від 25.11.2005.

До заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: - паспорт і довідка податкової адміністрації про присвоєння ідентифікаційного номера або копію сторінки паспорта з позначкою про те, що особа має право здійснювати будь-які платежі без ідентифікаційного номера; - документи про стаж (трудову книжку, військовий квиток, диплом про навчання тощо); - довідка про заробітну плату особи за 60 місяців страхового стажу підряд до 01.07.2000 року; - документи про місце проживання (реєстрації) особи; - документи, які засвідчують особливий статус особи.

Приписами п.п.5 п.2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що до документів, які засвідчують особливий статус особи відноситься посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС та довідка про період (періоди) участі в ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС за формою, затвердженою постановою Державного Комітету СРСР по праці та соціальних питаннях від 09 березня 1988 року № 122, або довідка військової частини, у складі якої особа брала участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, або довідка архівної установи, або інші первинні документи, в яких зазначено період роботи, населений пункт чи об`єкт, де особою виконувались роботи з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи").

Відповідно до частини 3 статті 15 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях.

Статтею 55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 № 796-ХІІ (далі - Закон № 796-ХІІ), визначено умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення.

Приписами п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" потерпілі від Чорнобильської катастрофи мають наступні пільги щодо зменшення пенсійного віку особи, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років - 4 роки* та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років.

Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що для призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на підставі статті 55 Закону України "Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" позивач зобов`язаний подати пенсійному органу документи на підтвердження наявності необхідного періоду для зменшення пенсійного віку.

В обґрунтування права на отримання пенсії зі зменшенням пенсійного віку позивачем вказано, що довідкою архівного відділу Коростенської РДА Житомирської області Б-304 від 23.09.2022 року визначено, що вона проживала в с.Новий Дорогинь Народицького району Житомирської області, яке відноситься до зони гарантованого добровільного відселення з 26.04.1986 року по 14 вересня 1987 року, що на думку позивача надає їй право на початкове зниження пенсійного віку на три роки.

Водночас, згідно з довідкою Народицької гімназії Житомирської області від 17.02.2021 №35 позивач з 01.09.1993 по день формування довідки працює вчителем в школі.

Відтак, позивач стверджує, що набула права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку на 9 років.

Так, постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106 визначено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, зокрема с. Новий Дорогинь Народицького р-ну, Житомирської обл. відноситься до зони гарантованого добровільного відселення.

Слід зауважити, що п.2 ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає, що потерпілі від Чорнобильської катастрофи особи, мають наступні пільги щодо зменшення пенсійного віку: які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 3 років - 3 роки* та додатково 1 рік за 2 роки проживання, роботи, але не більше 6 років.

Водночас, доказів проживання позивача (або роботи) у зоні гарантованого добровільного відселення до 01.01.1993 не менше трьох років до матеріалів справи не надано.

Зарахування для зменшення пенсійного віку період навчання позивача згідно з довідкою Б-304 від 23.09.2022 з 26.04.1986 по 14.09.1987 не надасть права на застосування до спірних правовідносин ст.55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки такий період з 26.04.1986 по 14.09.1987 тривав менше трьох років.

Також, постановою Кабінету Міністрів УРСР від 23 липня 1991 р. №106 визначено Перелік населених пунктів, віднесених до зон радіоактивного забруднення внаслідок чорнобильської катастрофи, зокрема смт. Народичі Народицького р-ну, Житомирської обл. відноситься до зони безумовного (обов`язкового) відселення.

Зі змісту долучених доказів встановлено факт роботи позивача в гімназії в смт. Народичі з 01.09.1992.

Слід зауважити, що норма ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" визначає право на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку особі, що прожила в зоні безумовного (обов`язкового) відселення до 01.01.1993 - 2 роки.

Відтак, матеріалами справи підтверджено, що позивач в зоні безумовного (обов`язкового) відселення до 01.01.1993 працювала 4 місяці, що не надає їй права на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку.

Таким чином, за результатами розгляду заяви позивача, відповідачем обґрунтовано відмовлено у зменшенні пенсійного віку позивачу на підставі Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи".

Відповідно до статті 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б доводили наявність порушеного права.

Якщо право особи не є порушеним, то, відповідно, воно не може бути захищеним судом, а тому відсутність порушеного права є підставою для відмови у задоволенні адміністративного позову.

Приписами статті 90 КАС України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Враховуючи вищевикладене, позивачем не обґрунтовано право призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, у зв`язку з чим, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову.

З урахуванням відмови у задоволенні позову, суд не розглядає питання про розподіл судових витрат.

На підставі викладеного, керуючись статтями 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , інд. код НОМЕР_2 ) відмовити за безпідставністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.А. Панкеєва