Справа № 200/14303/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року справа №200/14303/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого Міронової Г.М., суддів Гаврищук Т.Г., Сіваченка І.В., розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джеремін» на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 р. у справі № 200/14303/21 (головуючий І інстанції суддя Христофоров А.Б.) за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Джеремін» до Донецької митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «Джеремін» звернулось до суду з позовом до Донецької митниці Держмитслужби, у якому просило визнати відмову у коригуванні митної вартості оформлену листом № 7.1-1/7.1-10/13/2957 від 13.10.2021 року протиправною та зобов`язати відповідача здійснити коригування у митних деклараціях згідно заяви № 041021/1 від 04.10.2021 року (а.с. 1-4).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 р. у справі № 200/14303/21 у задоволенні позову відмовлено (а.с. 161-165).

Позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржене судове рішення та прийняти нове рішення про задоволення позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що відомості про розмір сплати митних платежів заявляється у митній заяві (декларації), яка подається до митного органу. Судом у справі № 200/10971/21-а досліджені рішення відповідача про відмову у прийнятті митних заяв (декларацій) та вимоги подати нові митні декларації. Висновок суду, який набрав законної сили, свідчить про протиправність відмови у прийнятті митної декларації, яка за законом прирівнюється до податкової декларації. Вимоги подавати нові митні декларації незаконні.

Апелянт вважає, що судом здійснено перегляд справи № 200/10971/20-а із дослідженням обставин, які вже досліджені, та надано оцінку, що не є предметом судового позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження у відповідності до ч. 3 ст. 311 КАС України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів заслухала доповідь судді-доповідача, перевірила матеріали справи, вивчила доводи апеляційної скарги, і дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено, що Приватне акціонерне товариство «Джеремін» (ідентифікаційний код 40109477) зареєстроване як юридична особа, місцезнаходження Донецька область, Мар`їнський район, м. Курахове, пр. Запорізький, буд. 40а, кв. 5.

У картці відмови у митному оформленні товарів № UА700140/2020/00042 вказано, що органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товару. В рамках положень пункту 2 частини 6 ст. 54 Митного кодексу України декларантом не подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості. За умови надання, згідно частини 3 ст. 54 Митного кодексу України документів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації: 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а також спростування розбіжностей, направлених в електронних повідомленнях від 13.07.2020 та 14.07.2020 до електронно/митної декларації від 13.07.2020 № UА700140/2020/001295, митну вартість може бути визнано. Роз`яснено, що здійснити митне оформлення із урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 14.07.2020 UА700140/2020/000011/2 та подати нову митну декларацію у термін, передбачений вимогами п. 2 ст. 263 Митного кодексу України (а.с. 52-53).

У картці відмови у митному оформленні товарів № UА700140/2020/00047 вказано, що органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товару. В рамках положень пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України декларантом не подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

За умови надання, згідно частини 3 ст. 53 Митного кодексу України документів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації: 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, а також спростування розбіжностей, направлених в електронних повідомленнях від 25.08.2020 до електронно/митної декларації від 25.08.2020 № UА700140/2020/001554, митну вартість може бути визнано. Також порушено вимоги ст. 257 МКУ та вимоги Порядку заповнення митних декларацій на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 651, в частині внесення відомостей до графі 23 електронної митної декларації щодо курсу валюти євро до гривні (правильний курс - 32.2416 грн. до 1 евро). Роз`яснено, що здійснити митне оформлення із урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 25.08.2020 UА700140/2020/000012/2 та подати нову митну декларацію у термін, передбачений вимогами п.2 ст. 263 Митного кодексу України із зазначенням правильного курсу валюти у графі 23 електронної митної декларації (а. с. 54-55).

У картці відмови у митному оформленні товарів № UА700140/2020/00053 вказано, що органом доходів і зборів прийнято рішення про коригування митної вартості товару. В рамках положень пункту 2 частини 6 статті 54 Митного кодексу України декларантом не подано додаткові документи для підтвердження заявленої митної вартості.

За умови надання, згідно частини 3 ст. 53 Митного кодексу України документів, а саме: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) виписку з бухгалтерської документації: 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 6) копію митної декларації країни відправлення., а також спростування розбіжностей, направлених в електронних повідомленнях від 06.10.2020 до електронної митної декларації від 06.10.2020 №UА700140/2020/001845, митну вартість може бути визнано. Роз`яснено, що здійснити митне оформлення із урахуванням рішення про коригування митної вартості товарів від 07.10.2020 UА700140/2020/000013/2 та подати нову митну декларацію у термін, передбачений вимогами п.2 ст.263 МКУ (а.с. 56-57).

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року (яке набрало законної сили з урахуванням постанови Першого апеляційного адміністративного суду від 09.08.2021 року) у справі № 200/10971/20-а за позовом ТОВ «Джеремін» до Азовської митниці Держмитслужби, скасовані картки відмови в митному оформленні №№ UA700140/2020/00042 від 14.07.2020, UA700140/2020/00047 від 25.08.2020, UA700140/2020/00053 від 07.10.2020 (а.с. 80-108).

28 серпня 2021 року ТОВ «Джеремін» звернулося до Азовської митниці Держмитслужби із заявою № 280821/1 про повернення надміру сплачених митних платежів за ВМД року №№ UA700140/2020/001311 від 17.07.2021, UA700140/2020/001561 від 26.08.2020 року, № UA700140/2020/001856 від 07.10.2020 року (а.с. 144).

4 жовтня 2021 року ТОВ «Джеремін» звернулося до Азовської митниці Держмитслужби із заявою № 041021/1 про повернення надміру сплачених коштів на виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року у справі № 200/10971/20-а за позовом ТОВ «Джеремін» до Азовської митниці Держмитслужби, скасовані картки відмови в митному оформленні №№ UA700140/2020/00042 від 14.07.2020, UA700140/2020/00047 від 25.08.2020, UA700140/2020/00053 від 07.10.2020 (а.с. 141-142).

Листом №7.1-1/7.1-10/13/2957 від 13.10.2021 року Донецька митниця Державної митної служби України повідомила ТОВ «Джеремін» про те, що повернення надміру сплачених митних платежів можливо після скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 14.07.2020 року № UА700140/2020/000011/2, від 25.08.2020 року UА700140/2020/000012/2, від 07.10.2020 року UА700140/2020/000013/2. Оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року скасовані тільки картки відмови в митному оформленні №№ UA700140/2020/00042 від 14.07.2020 року, UA700140/2020/00047 від 25.08.2020 року, UA700140/2020/00053 від 07.10.2020 року, а рішення про коригування митної вартості від 14.07.2020 року № UА700140/2020/000011/2, від 25.08.2020 року UА700140/2020/000012/2, від 07.10.2020 року UА700140/2020/000013/2 взагалі не були предметом розгляду справи № 200/10971/20-а та підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, у Донецькій митниці відсутні правові підстави здійснювати будь-які інші дії, ніж передбачені рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.03.2020 року у справі № 200/10971/20-а, а саме: здійснювати повернення сум митних платежів, сплачених під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 14.07.2020 року № UА700140/2020/001311, від 26.08.2020 року № UА700140/2020/001561, від 07.10.2020 року №UА700140/2020/001856 (а.с. 6-8).

Позивач не погоджується з відмовою у коригуванні митної вартості оформлену листом №7.1-1/7.1-10/13/2957 від 13.10.2021 року, у зв`язку із чим звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи, колегія суддів зазначає наступне.

Засади організації та здійснення митної справи в Україні, регулювання економічних, організаційних, правових, кадрових та соціальних аспектів діяльності митної служби України визначає Митний кодекс України.

Стаття 51 Митного кодексу України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 та 2 якої митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цьогоКодексу. Митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно доглави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою (частина першастатті 52 МК України).

Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації (частина другастатті 52 МК України).

Згідно з положеннями статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Статтею 53 Митного кодексу України передбачено, що у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостійстатті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно частини шостої статті 54 Митного кодексу України митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:

1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;

2)неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертійстатті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним углаві 9 цього Кодексу;

4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребовування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

У постановах від 21.02.2020 року у справі № 813/1229/16 та від 28.02.2020 року у справі № 804/3463/15 Верховний Суд висловив позицію, що положення статей 53-55, 57-58 Митного кодексу України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

У постанові від 27.04.2020 року у справі № 140/804/19 Верховний Суд відзначив, що зі змісту положень розділу ІІІ ("Митна вартість товарів та методи її визначення") Митного кодексу України випливає, що в аспекті реалізації процедур із визначення митної вартості товарів основоположну роль відіграє принцип обґрунтованості. Так, зокрема, митний орган повинен дотримуватися вимог принципу обґрунтованості при: а) встановленні належного до застосування методу визначення митної вартості товарів; б) встановленні достатнього переліку документів для цілей визначення митної вартості товарів.

За приписами частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, рішення органу доходів і зборів не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Повернення помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів здійснюється відповідно до Бюджетного та Податкового кодексів України (ч.1 ст. 301 Митного кодексу України).

У разі виявлення факту помилкової та/або надмірної сплати митних платежів орган доходів і зборів не пізніше одного місяця з дня виявлення такого факту зобов`язаний повідомити платника податків про суми надміру сплачених митних платежів.

Помилково та/або надміру зараховані до державного бюджету суми митних платежів повертаються з державного бюджету в порядку, визначеному центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику.

Якщо надмірна сплата сум митних платежів сталася внаслідок помилки з боку посадових осіб органу доходів і зборів, повернення надміру сплачених сум митних платежів здійснюється у першочерговому порядку.

Зокрема, Порядок повернення авансових платежів (передоплати) і помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів регламентується наказом Міністерства фінансів України від 18.07.2017 № 643.

Слід взяти до уваги, що частиною 2 ст. 45 Бюджетного кодексу України визначено, що Казначейство України веде бухгалтерський облік усіх надходжень Державного бюджету України та за поданням (висновком) органів, що контролюють справляння надходжень бюджету, здійснює повернення (перерахування) коштів, помилково або надміру зарахованих до бюджету, перерахування компенсації частини суми штрафних (фінансових) санкцій покупцям (споживачам) за рахунок сплачених до державного бюджету сум штрафних (фінансових) санкцій, застосованих такими органами за наслідками проведеної перевірки за зверненням або скаргою покупця (споживача) про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій. (…).

Згідно з п.43.1 ст. 43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

За правилами п.1 розділу ІІІ «Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів», затвердженого 18.07.2017 наказом Міністерства фінансів України № 643 (у редакції наказу Міністерства фінансів України від 25.10.2019 за № 454), зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 09.08.2017 за № 976/30844 - платник податків подає до митниці Держмитслужби заяву довільної форми в паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу, або в електронній формі через систему електронної взаємодії державних інформаційних ресурсів та з дотриманням вимог законодавства у сферах захисту інформації, електронних довірчих послуг та електронного документообігу.

Отже, заява може бути подана платником податків в довільній формі.

Пунктом 3 розділу ІІІ «Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» встановлено, що у заяві зазначаються:

1) сума коштів до повернення за кожним видом митних, інших платежів та пені;

2) причини виникнення такої суми коштів;

3) найменування юридичної особи та код за ЄДРПОУ, або прізвище, ім`я, по батькові, реєстраційний номер облікової картки платника податків, або серія (за наявності) та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті);

4) напрям перерахування суми коштів: на поточний рахунок платника податку в установі банку із зазначенням реквізитів; для виплати готівкою (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для подальших розрахунків як авансові платежі (передоплата) або грошова застава: на єдиний рахунок або на відповідний депозитний рахунок митниці Держмитслужби; на банківський рахунок (у разі якщо кошти авансових платежів (передоплати) вносилися готівкою); для погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів незалежно від виду бюджету;

5) реквізити митної декларації (іншого документа, що її замінює) або уніфікованої митної квитанції, за якими помилково та/або надміру сплачено суми митних платежів.

До заяви додаються:

- документи, що підтверджують суму помилково та/або надміру сплачених митних, інших платежів та пені;

- виконавчий лист суду та/або рішення суду, що набрало законної сили (за наявності), щодо скасування рішення митниці Держмитслужби, яке призвело до виникнення помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені;

- документи, що підтверджують право на перенесення граничних строків для подання заяви щодо повернення надміру сплачених митних платежів (за наявності).

При цьому, згідно з п.4 розділу ІІІ «Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» після надходження до митниці Держмитслужби заява, подана за допомогою засобів ІТС Держмитслужби в електронній формі, автоматично після перевірки засобами антивірусного захисту інформації вноситься до Реєстру опрацювання заяв на повернення (далі - Реєстр), який ведеться за допомогою засобів АСМО.

Внесення до Реєстру інформації щодо заяви, поданої платником у паперовому вигляді або за допомогою засобів електронного зв`язку в електронній формі, здійснює працівник Підрозділу. Реєстр містить дані, зазначені в заяві, та дані, внесені Підрозділом.

Заяву платника, внесену до Реєстру, розглядають відповідні структурні підрозділи митниці Держмитслужби, за визначенням керівника митниці.

Пунктом 6 розділу ІІІ «Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» передбачено:

- якщо за результатами розгляду заяви митницею Держмитслужби встановлено наявність підстав для повернення коштів, працівник Підрозділу формує електронний висновок про повернення з державного бюджету помилково та/або надміру сплачених сум митних, інших платежів та пені (далі - електронний висновок) за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку, який подається керівнику (заступнику керівника) митниці Держмитслужби для прийняття рішення щодо повернення відповідної суми коштів.

На кожний сформований електронний висновок, за яким прийнято рішення про повернення, накладаються кваліфіковані електронні підписи керівника (заступника керівника) структурного підрозділу, що сформував електронний висновок, керівника (заступника керівника) митниці Держмитслужби та кваліфікована електронна печатка такого органу.

Відповідно до п.7 розділу ІІІ «Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» сформовані електронні висновки з накладеними кваліфікованими електронними підписами та кваліфікованими електронними печатками митниці Держмитслужби у строк не пізніше 17:00 шостого робочого дня до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви до митниці Держмитслужби в автоматичному режимі надсилають до Казначейства для виконання. Електронні висновки про повернення платежів, належних місцевим бюджетам, та платежів, які підлягають розподілу між державним та місцевими бюджетами (крім акцизного податку з ввезеного на митну територію України пального), надсилають до Казначейства для виконання за умови їх погодження з відповідними місцевими фінансовими органами.

За визначенням п.8 розділу ІІІ «Порядку повернення авансових платежів (передоплати) та помилково та/або надміру сплачених сум митних платежів» у разі якщо заявник не виконав вимог пунктів 1-3 цього розділу, надав недостовірні дані та/або має податковий борг (крім випадків визначення у заяві напряму перерахування коштів на погашення податкового боргу), готується та надсилається йому письмова (в паперовому вигляді або електронній формі) обґрунтована відмова, у тому числі за допомогою засобів ІТС Держмитслужби.

Таким чином, вищевказані положення дають підстави для висновку, що обов`язковою умовою повернення надмірно сплачених сум митних та інших платежів є наявність факту надмірної сплати коштів, подання платником податки заяви у довільній формі про таке повернення до митного органу не пізніше 1095-го дня виникнення надміру сплаченої суми із зазначенням напрямку перерахованих коштів.

За унормуванням пункту 19 частини першої ст. 4 Кодексу адміністративного судочинства індивідуальний акт це акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк.

Під час виконання митних формальностей посадові особи митних органів наділені повноваженнями на прийняття таких актів індивідуальної дії, зокрема, рішення про коригування митної вартості та рішення про відмову у прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення. При цьому, митним законодавством передбачені окремі підстави для прийняття того чи іншого рішення та відповідно, окремі правові наслідки.

Відповідно до частини 1 ст. 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках передбачених частиною 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

При прийнятті митним органом письмового рішення про коригування митної вартості товарів декларант або уповноважена ним особа може здійснити коригування заявленої митної вартості товару (частина 4 ст. 55 Митного кодексу України).

Прийняття рішення про коригування митної вартості товару має наслідком неможливість застосування до оцінюваних товарів певного методу визначення митної вартості та потенційно впливає на майновий стан декларанта у вигляді обов`язку розмитнити товар за іншою ціною та відповідно, сплатити митні платежі у іншому розмірі.

Отже, саме рішення про коригування митної вартості товару є актом індивідуальної дії, прийнятим за результатом проведеної митним органом процедури контролю правильності визначення митної вартості товару, наслідком чого є прийняття картки відмови у митному оформленні, що у подальшому спричинило інші юридичні наслідки для ТОВ «Джеремін» (подання до митниці нової митної декларації, сплата митних платежів за скоригованою митною вартістю та випуск товару у вільний обіг на територію України).

Право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 Митного Кодексу України або до суду передбачено підпунктом «б» пунктом 5 частини другої статті 55 цього Кодексу. Крім того, таке право зазначено безпосередньо у рішенні про коригування митної вартості. У свою чергу, відмова у митному оформленні відповідно до ст. 256 Митного кодексу України - це письмове вмотивоване рішення контролюючого органу про неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених Мтним кодексом України.

В пункті 7.1 Порядку виконання митних формальностей при здійсненні митного оформлення товарів із застосуванням митної декларації на бланку єдиного адміністративного документа, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 30.05.2012 № 631, занотовано: відмова у митному оформленні приймається у формі Картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Прийняття картки відмови у митному оформленні має наслідком неможливість здійснення митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через невиконання декларантом або уповноваженою ним особою умов, визначених Митним кодексом України.

Незважаючи на те, що рішення про відмову у митному оформленні, прийняте у вигляді картки відмови, воно є похідним від рішення про коригування митної вартості, кожне таке рішення має окремі підстави для їх прийняття та, відповідно, окремі правові наслідки.

З аналізу положень митного законодавства випливає, що картка відмови та рішення про коригування митної вартості є окремими актами індивідуальної дії, кожен з яких породжує різні правові наслідки для суб`єкта.

Оскільки рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 30.03.2021 року скасовані тільки картки відмови в митному оформленні №№ UA700140/2020/00042 від 14.07.2020 року, UA700140/2020/00047 від 25.08.2020 року, UA700140/2020/00053 від 07.10.2020 року, а рішення про коригування митної вартості товарів від 14.07.2020 № UA700140/2020/000011/2, від 25.08.2020 № UA700140/2020/000012/2, від 07.10.2020 № UA700140/2020/000013/2 взагалі не були предметом розгляду справи № 200/10971/20-а та не є предметом розгляду даної справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що у відповідача відсутні підстави здійснювати дії щодо повернення сум митних платежів, сплачених під час митного оформлення товарів за митними деклараціями від 14.07.2020 № UA700140/2020/001311, від 26.08.2020 № UA700140/2020/001561, від 07.10.2020 № UA700140/2020/001856.

Повернення надміру сплачених митних платежів можливе після скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 14.07.2020 № UA700140/2020/000011/2, від 25.08.2020 № UA700140/2020/000012/2, від 07.10.2020 № UA700140/2020/000013/2.

З огляду на викладене судом першої інстанції, ним правильно відмовлено у задоволенні позовних вимог.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів не знаходить правових підстав для задоволення апеляційної скарги і відповідно для скасування оскаржуваного судового рішення, оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права, правові висновки суду першої інстанції скаржником не спростовані.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Джеремін» - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 24 грудня 2021 р. у справі № 200/14303/21 - залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

У зв`язку з екстреними відключеннями електроенергії на тлі повномасштабного вторгнення рф в Україну повний текст складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді Т.Г. Гаврищук

І.В. Сіваченко