Справа № 380/24002/21
Суддя: Стеценко С.Г.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 січня 2023 року

м. Київ

справа №380/24002/21

адміністративне провадження № К/990/36989/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Стеценка С.Г.,

суддів: Рибачука А.І., Бучик А.Ю.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі № 380/24002/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, в якому позивач просив:

- визнати неправомірною відмову відповідача у зарахуванні до стажу роботи судді (27 років 9 місяців 28 днів) позивачу роботу заступника начальника управління юстиції Рівненського облвиконкому (3 роки) та начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів управління юстиції Львівської області (3 роки), завідувача юридичним відділом Рівненської облдержадміністрації і секретаріату обласної Ради (3 роки, 7 місяців 8 днів), навчання на юридичному факультеті Львівського університету ім. І. Франка (2 роки 5 місяців), а також строкову військову службу (2 роки) та на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду віл 07.10.2020 у справі №380/6686/20 і з урахуванням наведеного стажу відмову у проведенні перерахунку з 19.02.2020 та виплаті позивачу довічного грошового утримання як судді у відставці, на підставі даних довідки Львівського апеляційного суду № 07.20/302/2020 від 13.03.2020, яка знаходиться в пенсійній справі, з урахуванням вже виплачених сум;

- зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи судді (27 років 9 місяців 28 днів) позивачу роботу заступником начальника управління юстиції Рівненського облвиконкому (3 роки), завідувачем юридичним відділом Рівненської облдержадміністрації і секретаріату обласної Ради (3 роки 7 місяців 8 днів), навчання на юридичному факультеті Львівського університету ім. І. Франка (2 роки 5 місяців), а також строкову військову службу (2 роки), та на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 07.10.2020 у справі № 380/6686/20 із урахуванням наведеного стажу зобов`язати провести перерахунок та виплату позивача довічного грошового утримання, як судді у відставці, на підставі даних довідки Львівського апеляційного суду № 07.20/302/2020 від 13.03.2020, яка знаходиться в пенсійній справі з урахуванням вже виплачених сум.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022, адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо незарахування до стажу роботи судді ОСОБА_1 періоду роботи позивача на посаді начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів Управління юстиції Львівської області (02 роки 05 місяців 24 дні), періоду роботи на посаді заступника начальника управління юстиції Рівненського облвиконкому з 25.02.1992 по 31.08.1992 (00 років 06 місяців 06 днів), половину строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу (02 роки 05 місяців 00 днів), період проходження військової служби з 07.05.1973 по 31.05.1975 (02 роки 00 місяців 24 дні).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи судді період роботи на посаді начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів Управління юстиції Львівської області (02 роки 05 місяців 24 дні), період роботи на посаді заступника начальника управління юстиції Рівненського облвиконкому з 25.02.1992 по 31.08.1992 (00 років 06 місяців 06 днів), половину строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу (02 роки 05 місяців 00 днів), період проходження військової служби з 07.05.1973 по 31.05.1975 (02 роки 00 місяців 24 дні).

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області провести перерахунок довічного грошового утримання ОСОБА_1 як судді у відставці з 19.02.2020 на підставі даних довідки Львівського апеляційного суду № 07.20/302/2020 від 13.03.2020 з урахуванням до стажу роботи судді періоду роботи на посаді начальника відділу організаційного забезпечення діяльності судів Управління юстиції Львівської області (02 роки 05 місяців 24 дні), періоду роботи на посаді заступника начальника управління юстиції Рівненського облвиконкому з 25.02.1992 по 31.08.1992 (00 років 06 місяців 06 днів), половини строку навчання на юридичному факультеті вищого навчального закладу (02 роки 05 місяців 00 днів), періоду проходження військової служби з 07.05.1973 по 31.05.1975 (02 роки 00 місяців 24 дні), та провести виплату, з урахуванням виплачених сум. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись із такими судовими рішеннями, Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою, в якій скаржник просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022, та ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження у справі колегією суддів встановлено таке.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 КАС України.

Згідно частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

За змістом пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Предметом оскарження в даній справі є дії органу Пенсійного фонду України щодо не зарахування стажу роботи при визначенні розміру щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Таким чином, справа в силу пункту 3 частини шостої статті 12 КАС України віднесена до справ незначної складності, яку суд першої інстанції розглянув за правилами спрощеного позовного провадження.

Судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), підлягають касаційному оскарженню у виключних випадках, перелік яких передбачений підпунктами «а»-«г» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

На обґрунтування касаційної скарги заявник зазначає, що дана справа становить значний суспільний інтерес, оскільки відсутня єдина судова практика з розгляду справ з аналогічним предметом спору.

Оцінивши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що посилання скаржника на положення підпунктів «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України є необґрунтованим, оскільки на поточний день ухвалені у цій справі судові рішення не впливають на кінцеве формування судової практики та не змінюють її.

Посилання у касаційній скарзі на те, що справа становить значний суспільний інтерес з означеним у скарзі предметом спору не містять обґрунтованих фактичних передумов для віднесення справи до категорії суспільно значимих.

Касаційна скарга в частині наведених у ній обґрунтувань вимог до суду касаційної інстанції містить посилання на підстави незгоди з рішеннями судів попередніх інстанцій щодо застосування нормативно-правових актів.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанцій обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпункті «в» пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного оскарження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20.04.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22.11.2022 у справі № 380/24002/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії.

Надіслати скаржнику копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та оскарженню не підлягає.

СуддіС.Г. Стеценко А.І. Рибачук А.Ю. Бучик