Справа № 440/10440/22
Суддя: О.О. Кукоба
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

05 січня 2023 року м. ПолтаваСправа №440/10440/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Кукоби О.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В:

1. Стислий зміст позовних вимог та їх обґрунтування.

ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) (надалі - відповідач, Миргородський ВДВС) про визнання протиправною та скасування постанови від 19.10.2021 про повернення виконавчого документа стягувачу у виконавчому провадженні №58474282.

Позовні вимоги обґрунтував посиланням на те, що державний виконавець у оспорюваній постанові безпідставно зазначив про можливість пред`явлення виконавчого документа до виконання у тримісячний строк з дати його повернення стягувачу, оскільки такий строк було пропущено при первісному пред`явленні виконавчого документа до виконання.

2. Позиція відповідача та третьої особи.

Відзив відповідача на позов та письмові пояснення третьої особи щодо позовних вимог на момент ухвалення цього рішення до суду не надходили.

У силу частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

3. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цій справі, а її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників (у письмовому провадженні). Цією ухвалою до участі у справі у якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача залучено управління Держпраці у Полтавській області.

02.01.2023 до суду від відповідача надійшли матеріали виконавчого провадження.

Частиною четвертою статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.

Згідно з частиною п`ятою статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

За відсутності клопотань учасників справи про розгляд справи у відкритому судовому засіданні чи за правилами загального позовного провадження, зважаючи на достатність наданих сторонами доказів та повідомлених обставин, суд розглянув справу у порядку письмового провадження.

Обставини справи

Постановою управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС на фізичну особу - підприємця ОСОБА_1 накладено штраф за порушення законодавства про працю у розмірі 500760,00 грн /а.с. 30/.

Листом управління Держпраці у Полтавській області від 15.02.2019 №02-11/1044 зазначену постанову надіслано для примусового виконання до Миргородського ВДВС /а.с. 29/.

25.02.2019 згаданий лист отриманий відповідачем, що підтверджено даними реєстрації на вхідному штампі /а.с. 29/.

26.02.2019 державним виконавцем Миргородського ВДВС відкрито виконавче провадження №58474282 з виконання постанови управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС /а.с. 31, зі звороту/.

Того ж дня копію постанови про відкриття виконавчого провадження надіслано стягувачу та боржнику /а.с. 32/.

19.10.2021 державним виконавцем Миргородського ВДВС прийнято постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з підстави, визначеної пунктом 5 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" /а.с. 43/.

Не погодившись з цією постановою, позивач оскаржив її до суду.

Норми права, якими урегульовані спірні відносини

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII "Про виконавче провадження" виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами /пункт 7 частини першої статті 3 Закону України "Про виконавче провадження"/.

У силу абзацу четвертого пункту 11 Порядку накладення штрафів за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2013 №509, не сплачені у добровільному порядку штрафи стягуються органами державної виконавчої служби (щодо штрафів, передбачених частиною другою статті 265 Кодексу законів про працю України).

Частиною першою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

Як визначено частиною третьою цієї статті, виконавчий документ підписується уповноваженою посадовою особою із зазначенням її прізвища та ініціалів і скріплюється печаткою. Скріплення виконавчого документа печаткою із зображенням Державного Герба України є обов`язковим, якщо орган (посадова особа), який видав виконавчий документ, згідно із законом зобов`язаний мати таку печатку.

У силу положень частини першої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 26 названого Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Частиною п`ятою цієї статті визначено, що виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

Згідно з пунктом 5 частини першої статті 37 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий документ повертається стягувачу, якщо у результаті вжитих виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з`ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров`я, у зв`язку з втратою годувальника, про відібрання дитини, а також виконавчі документи, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані без участі боржника).

Частинами четвертою, п`ятою цієї статті визначено, що про повернення стягувачу виконавчого документа та авансового внеску виконавець виносить постанову. Повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред`явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 12 цього Закону.

За змістом статті 12 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення.

Оцінка судом обставин справи

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до частини другої статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У цій справі боржник оскаржує правомірність постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу.

Так, звертаючись до суду з цим позовом представник позивача у заяві про усунення його недоліків зазначив, що в оскаржуваній постанові від 19.10.2021 необґрунтовано фактично поновлено строк для повторного пред`явлення виконавчого документа від 14.01.2019 для виконання, який вже сплинув до первісного його пред`явлення управлінням Держпраці у Полтавській області, внаслідок чого відповідачем в інтересах стягувача безпідставно поновлено статус ОСОБА_1 , як боржника.

Однак, такі доводи спростовані наданими відповідачем матеріалами виконавчого провадження, якими підтверджено, що заява про примусове виконання постанови управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС надійшла до Миргородського ВДВС 25.02.2019, тобто у строк, визначений частиною першою статті 12 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд зауважує, що Закон України "Про виконавче провадження" зобов`язує державного виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа разом із заявою стягувача про його примусове виконання вирішити питання про відкриття виконавчого провадження.

Вимоги до виконавчого документа визначені статтею 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Суд дослідив наявну у матеріалах справи копію постанови управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС та встановив, що виконавчий документ загалом відповідав вимогам, зазначеним у частині першій статті 4 Закону України "Про виконавче провадження".

Доводи представника позивача про те, що зазначені у постанові дата, місяць та рік народження боржника не стосуються позивача не впливають на вирішення цього спору по суті, адже закон не зобов`язує державного виконавця перевіряти достовірність вказаних у виконавчому документі даних.

Відповідно до частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо: рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання); пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання; боржника визнано банкрутом; Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника; юридичну особу - боржника припинено; виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону; виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень; стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим; виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем; виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю.

Наведений перелік є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

У спірних відносинах визначені частиною четвертою статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" підстави для повернення виконавчого документа стягувачу були відсутні.

Суд враховує, що правомірність дій державного виконавця, вчинених у виконавчому провадженні №58474282 з метою примусового виконання виконавчого документа, не є предметом цього спору.

Так само, позивач не оспорює правомірність відкриття виконавчого провадження №58474282 Миргородським ВДВС.

Водночас постанова державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу, правомірність якої є предметом цього спору, безпосередньо не порушує прав боржника у виконавчому провадженні.

При цьому суд виходить з того, що відповідно до частини першої статті 41 Закону України "Про виконавче провадження" у разі якщо постанова виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована в установленому законом порядку, виконавче провадження підлягає відновленню за постановою виконавця не пізніше наступного робочого дня з дня одержання виконавцем відповідного рішення.

Тобто, наслідком скасування судом постанови державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є відновлення такого виконавчого провадження, тоді як постанова управління Держпраці у Полтавській області від 14.01.2019 №ПЛ2979/154/АВ/П/ТД-ФС наразі перебуває на виконанні у Дніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро).

У свою чергу суд враховує, що позивач оскаржував до суду правомірність постанови державного виконавця Дніпровського відділу державної виконавчої служби у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про відкриття виконавчого провадження №67719190.

Однак, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 06.09.2022 в адміністративній справі №280/4774/22, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 01.12.2022 (https://reyestr.court.gov.ua/Review/107655737), в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовлено повністю /а.с. 44-46/.

За змістом частини першої статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Право на захист це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Суд захищає лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи та інтереси учасників адміністративних правовідносин. Визнання протиправним рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень можливе лише за позовом особи, право або охоронюваний законом інтерес якої порушені такою діяльністю.

Отож, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду. Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Згідно з частиною першою статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Разом з тим, як визначено частиною першою цієї статті, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Позивач у ході розгляду цієї справи не надав суду належних та достовірних доказів, що з достатньою переконливістю свідчили б про невідповідність спірної постанови вимогам чинного законодавства та порушення його прав внаслідок її прийняття державним виконавцем.

З урахуванням наведеного факт неподання відповідачем відзиву на позов не впливає на вирішення спору по суті.

Зважаючи на встановлені у ході розгляду фактичні обставини справи та беручи до уваги норми чинного законодавства, якими урегульовані спірні відносини, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 повністю.

Розподіл судових витрат

Згідно з частиною першою 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн /а.с. 2, зі звороту/.

Відповідач та третя особа доказів понесення судових витрат не надали.

З огляду на ухвалення судом рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, за відсутності доказів понесення відповідачем та третьою особою судових витрат, підстав для їх розподілу немає.

Керуючись статтями 2, 3, 6-10, 72-77, 90, 241-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, Полтавський окружний адміністративний суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Миргородського відділу державної виконавчої служби у Миргородському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - управління Держпраці у Полтавській області про визнання протиправною та скасування постанови відмовити повністю.

Судові витрати не розподіляються.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів після складення повного судового рішення.

Суддя О.О. Кукоба