Справа № 320/3518/21
Суддя: Рибачук А.І.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 січня 2023 року

м. Київ

справа №320/3518/21

адміністративне провадження № К/990/36312/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Рибачука А.І.,

суддів: Мороз Л.Л., Єзерова А.А.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 320/3518/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

24.03.2021 ОСОБА_1 звернувся у суд з позовом, у якому просив:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати з 01.11.2011 щомісячної державної пенсії для інвалідів II групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком на підставі статті 50 Закону України від 28.02.1991 № 796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон № 796-XII); щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком на підставі статті 39 Закону № 796-XII; підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону № 796-XII у розмірі однієї мінімальної заробітної плати;

2) зобов`язати відповідача перерахувати та відновити соціальні виплати згідно з судовим рішенням у справі №2-а-1143/10 та виплатити заборгованість:

починаючи з 01.01.2011 по цей час: щомісячної державної пенсії для осіб з інвалідністю II групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком на підставі статті 50 Закону № 796-XII; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком на підставі статті 54 Закону № 796-XII;

починаючи з 01.11.2011 по 01.01.2018 щомісячної доплати до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, на підставі статті 39 Закону № 796-XII;

3) здійснити нарахування та виплату пенсії, додаткової пенсії та щомісячної доплати до пенсії з урахуванням раніше здійснених виплат, виплативши різницю між її перерахованим розміром та фактично виплаченим.

Київський окружний адміністративний суд рішенням від 18.10.2021 задовольнив позовні вимоги.

Шостий апеляційний адміністративний суд постановою від 16.11.2022 скасував рішення суду першої інстанції в частині:

1) визнання протиправною бездіяльності щодо ненарахування та невиплати з 01.11.2011 по 24.09.2020 щомісячної державної пенсії для осіб з інвалідність II групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком на підставі статті 50 Закону № 796-XII; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком на підставі статті 39 Закону № 796-XII; підвищення до пенсії як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення на підставі статті 39 Закону № 796-XII у розмірі однієї мінімальної заробітної плати;

2) зобов`язання перерахувати та відновити виплати згідно з судовим рішенням у справі №2-а-1143/10 та виплатити заборгованість:

починаючи з 01.11.2011 по 24.09.2020: щомісячної державної пенсії для осіб з інвалідністю II групи, щодо яких встановлено зв`язок з Чорнобильською катастрофою, у розмірі не нижчим 8 мінімальних пенсій за віком на підставі статті 50 Закону № 796-XII; щомісячної додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, у розмірі 75 процентів мінімальної пенсії за віком на підставі статті 54 Закону № 796-XII;

починаючи з 01.11.2011 по 01.01.2018 щомісячної доплати до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати, як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення на підставі статті 39 Закону № 796-XII, із ухваленням у відповідній частині рішення - про залишення цих вимог без розгляду;

в іншій частині рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 суд апеляційної інстанції - залишив без змін.

14.12.2022 Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області звернулось до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 320/3518/21 за вищевказаним позовом.

Предметом оскарження в цій справі є бездіяльність відповідача щодо ненарахування та невиплати позивачу щомісячної державної пенсії, щомісячної додаткової пенсії та щомісячної доплати до пенсії відповідно до Закону № 796-XII.

Колегія суддів перевірила наведені в касаційній скарзі обґрунтування для реалізації права на касаційне оскарження, дослідила додані до неї матеріали і дійшла висновку про наступне.

Відповідно до частини першої статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За визначенням пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративною справою незначної складності (малозначною справою) є адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо, не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно з пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг, віднесено до категорії справ незначної складності.

У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору ця справа належить до категорії справ незначної складності.

Згідно з пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження) не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

В обґрунтування права на касаційне оскарження скаржник зазначає, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики, а також те, що ця справа становить значний суспільний інстерес.

Аналіз доводів касаційної скарги в сукупності з встановленими в судових рішеннях судів першої та апеляційної інстанції обставинами та наданою їм правовою оцінкою не дають підстав для висновку про наявність в даному випадку обставин, наведених у підпунктах «а» та «в» пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскаржуваним судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Переглядаючи справу в касаційному порядку, Верховний Суд виконує функцію «суду права», що розглядає справи, які мають найважливіше (принципове) значення для суспільства та держави, та не є «судом фактів».

Зазначене узгоджується з Рекомендаціями № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, який рекомендував державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумачення закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Зазначене дає підстави вважати, що за поданою касаційною скаргою оскаржено судові рішення, що не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відкритті касаційного провадження за поданою касаційною скаргою слід відмовити.

На підставі вищенаведеного та керуючись статтями 12, 257, 328, 333, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 18.10.2021 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 16.11.2022 у справі № 320/3518/21 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію ухвали разом з касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити заявникові.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддіА.І. Рибачук Л.Л. Мороз А.А. Єзеров