Справа № 420/15039/22
Суддя: Хом'якова В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
05 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Хомякової В.В.. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобовязання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невідшкодування витрат за проживання, проїзд та невиплату добових за час перебування позивача у відрядженні з 08.08.021 по 13.08.2021,

- зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 витрати за проживання, проїзд та здійснити виплату добових за час перебування у відрядженні з 08.08.2021 по 13.08.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що наказом командира В/ч НОМЕР_2 від 06.08.2021 № 105 заступника командира частини, начальника відділення бойового управління ОСОБА_1 було направлено у відрядження до Генерального штабу Збройних Сил України (м. Київ) терміном на 11 діб з 08.08.2021 по 18.08.2021 року. Фактично позивач перебував у відрядженні з 08.08.2021 по 13.08.2021, у цей період придбав послуги з проживання на 4 доби вартістю 2320 грн., триразовим харчуванням не забезпечувався. Незважаючи на своєчасно зданий 16.08.2021 звіт про використання коштів під час виконання службового завдання на загальну суму 3490 грн., витрати на відрядження позивачу не відшкодовані. На рапорти позивача, подані командиру В/Ч НОМЕР_2 28.12.2021, також не були відшкодовані понесені витрати, тому позивач вважає свої права порушеними, просить задовольнити позов.

Ухвалою від 25.10.2022 відкрито спрощене провадження у справі, вирішено проводити розгляд справи в письмовому провадженні без виклику представників сторін.

16.11.2022 до суду Військовою частиною НОМЕР_1 наданий відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити в задоволенні позову. Відповідач посилається на те, що п. 19 Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердж. наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 (далі - Інструкція №105) забороняється здійснювати виплату добових та відшкодовувати витрати на найм житлового приміщення за посвідченнями про відрядження, які видані з порушенням порядку їх оформлення. На зворотному аркуші посвідчення про відрядження ОСОБА_1 дата вибуття вказана з виправленням, а саме: день вибуття "09" закреслений та іншим почерком та іншою ручкою поруч вказана дата "13". Відсутній запис "виправленому (дописаному) вірити", який засвідчується гербовою печаткою, як це передбачено п. 2.8.19.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 № 124. У зв`язку з тим, що посвідчення про відрядження позивача оформлено з порушенням, виплата добових та відшкодовування витрат на найм житлового приміщення військовою частиною НОМЕР_1 не здійснювалась.

Крім того, зі зворотного аркуша посвідчення про відрядження позивача вбачається, що він забезпечувався триразовим харчуванням за період перебування у відрядженні, оскільки зазначена відмітка засвідчена підписом та гербовою печаткою Головного управління доктрин та підготовки Генерального штабу Збройних Сил України. Відповідно до абзацу 10 пункту 24 Інструкції №105 виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони (у передбачених законодавством випадках) забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, а також за період, коли відрядженому здійснюються польові виплати (морське грошове забезпечення).

Щодо відшкодування витрат на найм житлового приміщення, то відповідач зазначає, що для підтвердження факту проживання (надання послуг з розміщення) позивачем було подано квитанцію до прибуткового касового ордера № 1308210 від 13.08.2021 та розрахункову квитанцію № 043005 від 13.08.2021. Рахунку на проживання позивачем надано не було. Згідно пункту 18 Інструкції №105 витрати на відрядження відшкодовуються лише за наявності документів в оригіналі, що засвідчують вартість цих витрат, а саме: документів в оригіналі, що підтверджують факт проживання (надання послуг з розміщення), отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого військовослужбовця. Згідно пункту 9 Інструкції № 105 підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України. Відповідно до статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну. З огляду на вищезазначені норми законодавства, документами, що підтверджують факт проживання (надання послуг з розміщення), отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого військовослужбовця є розрахункова квитанція та рахунок.

Вчергове перепрацьовані документи на відшкодування витрат на відрядження позивачем було подано лише 28.12.2021, що в свою чергу унеможливило відшкодування військовою частиною НОМЕР_1 витрат на відрядження (в тому числі на оплату проїзду) у зв`язку із закриттям бюджетного періоду. Відповідно до телеграми Фінансово-економічного управління Командування Військово-Морських Сил від 16.12.2021 № 154/181/2-1125, в якій згідно з Протоколом наради керівного складу Командування Військово-Морських Сил України від 13.12.2021 з питань стану взяття бюджетних зобов`язань та використання коштів, затвердженого заступником командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України, помічником командувача Військово - Морських Сил Збройних Сил України з фінансово-економічної роботи - начальником фінансово-економічного управління було визначено завдання командирам військових частин Військово-Морських Сил Збройних Сил України, до складу яких входить військова частина НОМЕР_1 , в термін до 24.12.2021 забезпечити подання платіжних документів до органів Державної казначейської служби України за всіма захищеними та поточними видатками. Відповідно до підпункту 2.2.5 пункту 2.2 глави 2 наказу Міністерства фінансів України від 12.03.2012 № 333 "Про затвердження Інструкції щодо застосування економічної класифікації видатків бюджету та Інструкції щодо застосування класифікації кредитування бюджету" видатки на відрядження (КЕКВ 2250) відносяться до поточних видатків. На виконання вищезазначеної телеграми 24.12.2021 військовою частиною НОМЕР_1 було отримано кошти на відрядження, на тих осіб, які належно оформили та своєчасно подали документи до фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 . Отримання коштів на реєстраційний рахунок підтверджується випискою з Державної казначейської служби України (далі - ДКСУ) за 24.12.2021 . 28.12.2021 військовою частиною НОМЕР_1 були подані платіжні документи на відрядження до ДКСУ та відповідно кошти за КЕКВ 2250 були списані з рахунків військової частини НОМЕР_1 29.12.2021. Так як позивач подав перепрацьовані документи на відшкодування витрат на відрядження після 24.12.2021 та з огляду на вищевказані недоліки на нього кошти не були замовлені. Станом на 30.12.2021 на рахунках військової частини НОМЕР_1 залишок коштів становив 0,80 грн., що підтверджується випискою з ДКСУ за 30.12.2021 .

07.12.2022 позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначає, що дату повернення позивача з відрядження можна встановити виходячи з дати прибуття позивача на місце служби та з інших документів, зокрема, наказу № 109 від 13.08.2021 , квитанції до прибуткового ордеру від 13.08.2021, розрахункової квитанції від 13.08.2021, а також, що виправлення посвідчення про відрядження у даті вибуття було здійснено не позивачем, а посадовою особою Генерального штабу ЗСУ, якою не був дотриманий порядок такого виправлення. Звертає увагу суду на те, що військовою частиною були відшкодовані витрати на відрядження іншому військовослужбовцю ОСОБА_2 , який разом з позивачем був у відрядженні та мав аналогічні виправлення в посвідченні про відрядження. Доводи відповідача про відсутність фінансування, як невиконання покладеного на нього обов`язку з відшкодування витрат на відрядження у сумі 3490 грн., вважає необґрунтованими, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як невиконання своїх зобов`язань. Заперечує твердження відповідача щодо забезпечення триразовим харчуванням за рахунок держави.

Згідно ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої із сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Оскільки від сторін не надходило клопотання про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає справу в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

ОСОБА_1 у період часу з 30.10.20І8 по 30.12.2021 перебував на службі у військовій частині НОМЕР_2 . З 01.06.2021 військова частини НОМЕР_2 зарахована на фінансове забезпечення до військової частини НОМЕР_1 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 06.08.2021 ОСОБА_1 , заступника командира частини, начальника відділення бойового управління, було направлено у відрядження до Генерального штабу Збройних Сил України (м. Київ) терміном на 11 діб з 08.08.2021 по 18.08.2021 року. На підставі наказу оформлено посвідчення про відрядження від 06.08.2021 № 38/202.

Згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 13.08.2021 №109 позивач повернувся з відрядження 13.08.2021, приступив до виконання службових обов`язків.

Позивачем був складений звіт про використання коштів під час виконання службовою завдання, згідно якому всього витрачено: за проїзд автобусом з м. Одеси до м Києва - 385 грн., та у зворотному напрямку з м. Києва до м. Одеси - 485 грн., за проживання в орендованій квартирі - 2320 грн., сума добових за період часу з 08.08.2021 по 13.08.2021 складає 360 грн. (6 діб), загальна сума, яка підлягає виплаті позивачу, становить 3490 гривень.

Витрати на проїзд підтверджені посадочними документами, витрати на оплату проживання - розрахунковою квитанцією № 043005 від 13.08.2021 на суму 2320 грн., квитанцією до прибуткового касового ордеру № 1308210 від 13.08.2021 про сплату 2320 гри, рахунок-фактурою № 1308210 від 13.08.2021 року, договором оренди квартири АДРЕСА_1 від 09.08.2021, укладеним з ФОП ОСОБА_3 , копією свідоцтва про реєстрацію ФОП ОСОБА_3 , витягом з ЄДР, копією свідоцтва платника єдиного податку, актом № 01 прийому-передачі виконаних робіт від 09.08.2021.

28.12.2021 позивач звернувся з рапортом до командира військової частини НОМЕР_2 з проханням про клопотання перед командиром військової частини НОМЕР_1 , на фінансовому забезпечені якої знаходиться військова частина НОМЕР_2 , щодо повернення підтверджуючих документів на відшкодування витрат на проживання під час перебування у відрядженні у період з 09.08.2021 по 13.08.2021 та інших грошових виплат згідно чинного законодавства з метою їх подальшого доопрацювання і повторного падання начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 згідно з переліком. Цього ж дня, 28.12.2021 позивач повторно звернувся до командира військової частини НОМЕР_2 з рапортом про клопотання перед командиром військової частини на фінансовому забезпеченні якої знаходиться військова частина НОМЕР_2 , щодо надання вказівки начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 на відшкодування витрат на проживання за період з 09.08.2021 по 13.08.2021 та інших грошових виплат згідно переліку підтверджуючих документів.

Згідно з резолюцією на рапорті, командиром військової частини НОМЕР_2 надано вказівку про передачу документів до ФЕС (фінансово-економічної служби) військової частини НОМЕР_1 . Рапорт отримано фінансово-економічною службою військової частини НОМЕР_1 28.12.2021, але витрати, що пов`язані з відрядженням у період з 08.08,2021 року по 13.08.2021 не відшкодовані. Вказане порушення стало підставою для звернення позивача до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступних приписів законодавства.

Відповідно до вимог ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також а інших випадках, передбачених законом. Відповідно до статті 2 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Згідно з вимогами абз.2 ст.12 цього Закону у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Відповідно до ч. 6 ст. 14 Закону при виконанні службових обов`язків, пов`язаних з відрядженням в інші населені пункти, військовослужбовцям відшкодовуються витрати на відрядження в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Частиною 9 статті 14 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що при витрати, пов`язані з перевезенням військовослужбовців та членів їх сімей, їх особистого майна залізничним, повітряним, водним і автомобільним (за винятком таксі) транспортом, бронюванням місць у готелях при направленні військовослужбовців у відрядження, відшкодовуються за рахунок коштів Міністерства оборони України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

ІІунктом 13 Постанови Кабінету Міністрів України "Про суми та склад витрат на відрядження державних службовців, а також інших осіб, що направляються у відрядження підприємствами, установами та організаціями, які повністю або частково утримуються (фінансуються) за рахунок бюджетних коштів" визначено, що особливості направлення у відрядження військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, які проходять службу в органах і підрозділах цивільного захисту, працівників Національного антикорупційного бюро, працівників Державного бюро розслідувань визначаються за погодженням з Міністерством фінансів відповідно Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Службою безпеки, Службою зовнішньої розвідки, Національним антикорупційним бюро, Державним бюро розслідувань, Управлінням державної охорони, Адміністрацією Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації.

Порядок направлення військовослужбовців у відрядження в межах України визначений наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 "Про затвердження Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України" (далі - Інструкція № 105).

Відповідно до п.1.1 Інструкції службовим відрядженням вважається направлення військовослужбовців за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в іншу місцевість для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу).

Рішення командира частини щодо направлення військовослужбовця у відрядження оформляється виключно наказом, в якому зазначаються: пункт призначення, найменування військової частини, куди відряджається військовий, терміни та мета відрядження. На підставі виданого наказу оформлюється посвідчення про відрядження.

Пунктом 6 вказаної Інструкції № 105 передбачено, що військова частина (установа, організація), що відряджає військовослужбовця, забезпечує його коштами для здійснення поточних витрат під час відрядження (авансом). Аванс відрядженому військовослужбовцю перераховується в безготівковій формі на відповідний рахунок для використання із застосуванням платіжних карток.

П. 7 Інструкції № 105 передбачено, що днем вибуття у відрядження вважається день відправлення поїзда, літака, автобуса або іншого транспортного засобу з населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця, а днем прибуття з відрядження - день прибуття транспортного засобу до населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця.

Відрядженому військовослужбовцю перед від`їздом у відрядження видається грошовий аванс у межах суми, визначеної на оплату проїзду, найм житлового приміщення і добові витрати. Після повернення з відрядження військовослужбовець зобов`язаний до закінчення п`ятого банківського дня, наступного за днем прибуття до місця постійної роботи, подати звіт про використання коштів, наданих на відрядження. Сума надміру витрачених коштів (залишку коштів понад суму, витрачену згідно із звітом про використання коштів, наданих на відрядження) підлягає поверненню військовослужбовцем до каси або зарахуванню на відповідний рахунок у встановленому законодавством порядку. Разом із звітом подаються документи в оригіналі, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат.(п. 17 Інструкції № 105)

Відповідно до п. 12 вказаної Інструкції, військова частина (установа, організація) за наявності підтвердних документів (в оригіналі) відшкодовує в межах граничних сум витрати на найм житлового приміщення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютою 2011року № 98, витрати відрядженим військовослужбовцям на найм житлового приміщення з розрахунку вартості одного місця в готелі (мотелі), іншому житловому приміщенні за кожну добу такого проживання з урахуванням включених до рахунків на оплату вартості проживання витрат на користування телефоном, холодильником, телевізором та інших витрат.

Пунктом 13 Інструкції № 105 передбачено, що витрати на проїзд (у тому числі перевезення багажу, бронювання транспортних квитків) до місця відрядження і назад відшкодовуються в розмірі вартості проїзду повітряним, залізничним, водним і автомобільним транспортом загального користування (крім таксі) з урахуванням усіх витрат, пов`язаних із придбанням проїзних квитків і користуванням постільними речами в поїздах, та страхових платежів на транспорті.

Окремим видом витрат, що не потребують спеціального документального підтвердження, є добові витрати (витрати на харчування та фінансування інших власних потреб фізичної особи, понесені у зв`язку з таким відрядженням). Добові витрати відшкодовуються в єдиній сумі незалежно від статусу населеного пункту (п. 10 Інструкції № 105).

За кожний день (включаючи день вибуття та день прибуття) перебування військовослужбовця (крім військовослужбовців строкової служби) у відрядженні в межах України, враховуючи вихідні, святкові й неробочі дні та час перебування в дорозі (разом з вимушеними зупинками), йому виплачуються добові в межах сум, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 лютого 2011 року № 98. (п.11 Інструкції № 105).

Відповідно до додатку № 1 до постанови КМУ № 98 сума добових становила в 2021 році 60 грн., а за шість днів з 08.08.2021 по 13.08.2021 - 360 грн.

П.20 Інструкції № 105 передбачено, що виплата добових та відшкодування витрат на найм житлового приміщення здійснюються за наявності на посвідченні про відрядження засвідчених печаткою відміток про дати прибуття військовослужбовця в пункт (пункти) відрядження та вибуття з нього (з них).

Відповідач стверджує, що підставою для відмови позивачу у відшкодуванні витрат на відрядження став факт оформлення посвідчення про відрядження з порушенням вимог Інструкції № 124. Оглянувши копію посвідчення про відрядження позивача № 38/202, суд встановив, що в даті вибуття "09" закреслений та поруч вказана дата "13". При цьому відсутній запис: "виправленому (дописаному) вірити", який має бути засвідчений гербовою печаткою. Поруч є запис про прибуття до В/Ч НОМЕР_2 та дата "13" серпня 2021 року.

Суд вважає, що посвідчення про відрядження, відповідно до якого позивач вибув у відрядження 08.08.2021 та прибув з відрядження 13.08.2021, відповідає вимогам законодавства, відхилень від порядку його оформлення судом не встановлено. При заповненні відомостей про день вибуття відповідною посадовою особою Генерального штабу ЗСУ була допущена помилка, тому є необґрунтованим посилання відповідача на приписи пункту 19 Інструкції, який передбачає, що забороняється здійснювати виплату добових та відшкодовувати витрати на найм житлового приміщення за посвідченнями про відрядження, виданими з порушенням порядку їх оформлення. Крім того, ця помилка не є беззаперечною підставою для відмови у відшкодуванні витрат на найм житлового приміщення та добових, оскільки дату вибуття 13.08.2021 можливо встановити з інших, наданих до звіту документів (транспортного квитка, договору оренди квартири, наказу командира В/Ч НОМЕР_2 від 13.08.2021 № 109 про те, що вважати позивача таким, що прибув 13.08.2021 з відрядження та приступив до виконання службових обов`язків).

П. 7 Інструкції встановлено, що днем прибуття з відрядження є день прибуття транспортного засобу до населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця. У разі відправлення транспортного засобу до 24-ї години включно днем вибуття у відрядження вважається поточна доба, а з 00 годин і пізніше - наступна доба. Якщо станція, пристань, аеропорт розташовані за межами населеного пункту, де проходить службу відряджений військовослужбовець, у строк відрядження зараховується час, потрібний для проїзду до станції, пристані, аеропорту. Аналогічно визначається день прибуття відрядженого військовослужбовця до місця служби… Дата на транспортному квитку (прибуття транспортного засобу до населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця) має збігатися з датою прибуття військовослужбовця з відрядження згідно з наказом про відрядження.

Крім того, в п.25 Інструкції наведений вичерпний перелік випадків, коли військовослужбовцям не проводиться відшкодування витрат на найм житлового приміщення, і в даному переліку не передбачено такої підстави, як помилка у заповненні посвідчення про відрядження.

Що стосується посилання відповідача на приписи п. 24 Інструкції № 105, які передбачають, що виплата добових військовослужбовцям не здійснюється за дні, коли вони забезпечуються триразовим харчуванням за рахунок держави, то суд приймає до уваги, що позивач заперечує факт забезпечення його триразовим харчуванням, а відповідач не надав належного доказу такого забезпечення. На звороті посвідчення № 38/202 від 06.08.2021 про відрядження ОСОБА_1 у графі "забезпечувався триразовим харчуванням за період " не зазначений який саме період, не має ні дати початку, ні закінчення цього періоду, є тільки підпис та печатка, без вказівки посади та ПІБ особи, яка поставила підпис.

При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається саме на відповідача.

Тобто, саме відповідач повинен буде довести належними та допустимими доказами, що військовослужбовця у період перебування у відрядженні було забезпечено триразовим харчуванням військовою частиною. Ураховуючи зазначене, за відсутністю належних доказів забезпечення харчуванням , позивач має право на отримання добових виплат у повному розмірі.

Що стосується посилань відповідача на відсутність розрахункового документу, який передбачений Законом України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", суд дійшов такого висновку. Послуги найму житлового приміщення були придбані позивачем у ФОП, який використовує спрощену систему оподаткування, має право вести розрахункові операції без застосування РРО (ст. 9 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг", на вимогу покупця надає касовий чек, товарний чек або розрахункову квитанцію, що підтверджує факт продажу товарів, послуг.

Згідно пункту 9 Інструкції № 105 підтвердними документами, що засвідчують вартість понесених у зв`язку з відрядженням витрат, є розрахункові документи відповідно до Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" та Податкового кодексу України. Відповідно до статті 2 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" розрахунковий документ - документ встановленої форми та змісту (касовий чек, товарний чек, видатковий чек, розрахункова квитанція, проїзний документ тощо), що підтверджує факт продажу (повернення) товарів, надання послуг, операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів, отримання (повернення) коштів, торгівлю валютними цінностями в готівковій формі, створений в паперовій та/або електронній формі (електронний розрахунковий документ) у випадках, передбачених цим Законом, зареєстрованим у встановленому порядку реєстратором розрахункових операцій або програмним реєстратором розрахункових операцій, чи заповнений вручну.

З огляду на вищезазначені норми законодавства, документами, що підтверджують факт проживання (надання послуг з розміщення), отриманих з готелів (мотелів) або від інших осіб, що надають послуги з розміщення та проживання відрядженого військовослужбовця є розрахункова квитанція та рахунок.

До звіту позивачем була додана розрахункова квитанція № 043005, заповнена вручну, на послуги з проживання вартістю 2320 грн., квитанція до прибуткового касового ордеру № 1308210 від 13.08.21, які містять прізвище ФОП, прізвище ОСОБА_1 , термін проживання, вартість послуг проживання.

Доводи відповідача про відсутність фінансування, як невиконання покладеного на нього обов`язку з відшкодування витрат на відрядження у сумі 3490 грн., суд вважає необґрунтованими, оскільки органи державної влади не можуть посилатися на відсутність коштів як невиконання своїх зобов`язань.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Згідно положень ст. 75 КАС України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. При цьому в силу положень ст. 76 КАС України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи із системного аналізу вищевказаних норм права та встановлених судом обставин, підтверджених наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до закону, тому виходячи з положень ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України розподіл судових витрат не здійснюється.

Статтею 258 КАС України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. Рішення суду прийнято з урахуванням знаходження судді у відпустці з 19.12.2022 по 31.12.2022.

Керуючись статтями 243 - 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Задовольнити позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невідшкодування ОСОБА_1 витрат за проживання, проїзд та невиплату добових за час перебування позивача у відрядженні з 08.08.021 по 13.08.2021.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( рнокпп НОМЕР_4 ) витрати за проживання, проїзд та здійснити виплату добових за час перебування у відрядженні з 08.08.2021 по 13.08.2021.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.В.Хом`якова