Справа № 280/3206/22
Суддя: Шальєва В.А.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2023 року м. Дніпросправа № 280/3206/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Шальєвої В.А.

суддів: Білак С.В., Олефіренко Н.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в залі судового засідання Третього апеляційного адміністративного суду у м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року (суддя Семененко М.О., повне судове рішення складено 22 липня 2022 року) в справі № 280/3206/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (далі ГУ ПФУ) про визнання протиправними дій щодо обчислення розміру пенсії за віком без застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019, 2020 роки, зобов`язання перерахувати та виплатити позивачу пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019, 2020 роки з 19 жовтня 2021 року із урахуванням різниці, що вже була виплачена, визнання протиправною бездіяльності щодо невиплати позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019, 2020 роки, зобов`язання виплатити позивачу грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018, 2019, 2020 роки.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року позов задоволено частково, визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо обчислення розміру пенсії за віком, призначеної ОСОБА_1 , без застосування показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області перерахувати з 19 жовтня 2021 року ОСОБА_1 пенсію за віком з урахуванням частини другої статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування із застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2018-2020 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум; в іншій частині в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач просить скасувати рішення в частині відмови у задоволенні позову, ухвалити нове рішення про задоволення цієї частини позовних вимог. Зазначає про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права.

На думку апелянта, судом першої інстанції невірно встановлено предмет доказування, безпідставно ототожнено факт призначення пенсії із фактом отримання пенсії. Предметом доказування є обставини, які підтверджують факт отримання або неотримання будь-якої пенсії до призначення пенсії за віком.

Вважає, що лише факт призначення пенсії не свідчить про отримання пенсії, а документальне підтвердження отримання позивачем призначеної пенсії відповідачем не надано.

Справа судом розглянута без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами на підставі п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України у зв`язку з поданням апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку у відповідача, з 06 вересня 2010 року їй призначено пенсію за вислугу років, з 07 вересня 2010 року виплату пенсії припинено у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення цього виду пенсії.

У зв`язку з досягненням пенсійного віку 19 жовтня 2021 року позивач звернулася до відповідача із заявою про призначення/перерахунок пенсії за віком.

З 19 жовтня 2021 року позивачу призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону №1058-IV.

На відповідний адвокатський запит представника позивача відповідач листом від 25 березня 2022 року №0800-0209-8/16684 повідомив, що ОСОБА_1 з 06 вересня 2010 року призначено пенсію за вислугу років як працівнику освіти. У зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на призначення цього виду пенсії, з 07 жовтня 2010 року виплату пенсії за вислугу років припинено. З посиланням на частину третю статті 45 Закону №1058-IV зазначено, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 Закону №1058-IV, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Досягнувши пенсійного віку відповідно до статті 26 Закону №1058-IV, ОСОБА_1 19 жовтня 2021 року звернулась до управління з заявою встановленого зразка за переведенням з пенсії за вислугу років на пенсію за віком. Оскільки ОСОБА_1 вже була призначена пенсія за вислугу років, при досягненні нею пенсійного віку її було переведено з одного виду пенсії на інший, права на перерахунок пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2018-2020 роки, та права на призначення грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, позивач не має.

Врахувавши, що позивачу первинно призначено пенсію відповідно до Закону №1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а за призначенням пенсії відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність дій відповідача щодо обчислення розміру пенсії ОСОБА_1 без застосуванням показника середньої заробітної плати (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2018-2020 роки.

Стосовно позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо невиплати позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій, обчислених із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки, суд першої інстанції врахував, що позивачу з 06 вересня 2010 року призначалась пенсія за вислугу років, виплата якої була припинена 07 жовтня 2010 року у зв`язку з працевлаштуванням на посаду, яка дає право на отримання такого виду пенсії, тобто до призначення позивачу пенсії за віком їй призначалась пенсія за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону №1058-IV.

Рішення суду першої інстанції оскаржено позивачем в частині відмови у задоволенні позовних вимог стосовно невиплати позивачу грошової допомоги, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти її місячних пенсій.

Здійснюючи апеляційний перегляд справи в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд визнає обґрунтованим висновок суду першої інстанції, який слугував підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 протоколом №882 від 01 жовтня 2010 року призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» як працівнику освіти з 06 вересня 2010 року (а.с. 17).

Позивач 19 жовтня 2021 року звернулась до ГУ ПФУ із заявою про призначення пенсії за віком (а.с. 18).

З 19 жовтня 2021 року позивачу призначена та виплачується пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV (а.с. 19).

Згідно з довідкою органу Пенсійного фонду пенсію за вислугу років за період з 06 вересня 2010 року по 06 вересня 2010 року в сумі 41,54 грн. перераховано та виплачено в листопаді 2010 року на картковий рахунок позивача (а.с. 21).

За інформацією АТ КБ «Приватбанк» на картковий рахунок позивача в період з 01 жовтня 2010 року по 31 грудня 2010 року грошові кошти не надходили (а.с. 22).

Вирішуючи спірні правовідносини, суд виходить з наступного.

Відповідно до пункту «е» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05 листопада 1991 року № 1788-ХІІ (далі - Закон № 1788-ХІІ) в редакції, чинній на час призначення позивачу пенсії за вислугу років, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти, охорони здоров`я та соціального забезпечення після досягнення 55 років і за наявності спеціального стажу роботи за переліком, що затверджується у порядку, який визначається Кабінетом Міністрів України, станом на 1 квітня 2015 - не менше 25 років та після цієї дати: з 1 квітня 2020 року по 31 березня 2021 року - не менше 28 років.

Відповідно до пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вид 09 ліпня 2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV) та пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України № 1191 від 23 листопада 2011 року «Про затвердження Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги та її виплати» особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статті 26 цього Закону, працювали у закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення» і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Таким чином, умовами призначення грошової допомоги є сукупність умов: досягнення пенсійного віку, праця у закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, наявність страхового стажу (для жінок - 30 років) на таких посадах, не отримання на час призначення пенсії за віком будь-якої пенсії.

В цьому випадку позивач на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювала в закладі/установі державної або комунальної форми власності на посаді, робота на який дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пункту «е» статті 55 Закону № 1788-ХІІ, і має страховий стаж більш ніж 30 років на такий посаді.

Разом з тим, позивачу до призначення пенсії за віком за Законом № 1058-IV призначалась та виплачувалась за один день пенсія за вислугу років, що позбавляє позивача права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Таким чином, суд погоджує висновок суду першої інстанції про правомірність дій відповідача з відмови у призначенні позивача грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 27 листопада 2018 року у справі №328/1619/17, від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17, від 11 липня 2019 року у справі №350/294/16-а, від 02 березня 2020 року у справі №175/4084/16-а, від 28 квітня 2020 року у справі №678/941/17.

Посилання апелянта на відсутність належних доказів виплати їй пенсії за вислугу років спростовані наявною в матеріалах справи довідкою відповідача про нарахування та перерахування на рахунок позивача пенсії в розмірі 41,54 грн. в листопаді 2010 року.

Доводи апелянта про ототожнення судом першої інстанції поняття «призначення» та «виплата» пенсії суд відхиляє, адже судом першої інстанції врахований саме факт призначення та виплати пенсії за вислугу років, що й обумовило правильний висновок про відсутність підстав для виплати грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.

Оскільки предметом позову в цій справі є дії (рішення) суб`єкта владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, тобто ця справа є справою незначної складності у розумінні п. 3 ч. 6 ст. 12 КАС України, судове рішення суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає оскарженню в касаційному порядку.

Керуючись ст. ст. 6, 7, 8, 9, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року в справі № 280/3206/22 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 22 липня 2022 року в справі № 280/3206/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій та бездіяльності протиправними, зобов`язання вчинити певні дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття 9 січня 2023 року та відповідно п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених цим пунктом.

Повне судове рішення складено 9 січня 2023 року.

Суддя-доповідач В.А. Шальєва

суддя С.В. Білак

суддя Н.А. Олефіренко