Справа № 380/7980/22
Суддя: Ніколін Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/7980/22 пров. № А/857/13200/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді Ніколіна В.В.,

суддів Гінди О.М., Большакової О.О.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року (суддя Кедик М.В., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у травні 2022 року звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (далі ГУПФУ у Львівській області, ГУПФУ в Хмельницькій області відповідно), в якому просив: визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФУ в Хмельницькій області від 25.04.2022 № 42 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 ; зобов`язати ГУПФУ у Львівській області зарахувати ОСОБА_1 до загального страхового стажу та пільгового стажу (стаж на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1), період роботи з 01.01.2021 по 28.03.2022 на відокремленому підрозділі Шахта Відродження Державного підприємства Львіввугілля; зобов`язати ГУПФУ у Львівській області призначити з 20.04.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1 згідно з статтею 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування(далі - Закон № 1058-IV) з врахуванням вказаного періоду загального страхового стажу та пільгового стажу (стажу на підземних роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1). В обґрунтування позовних вимог зазначає, що 20.04.2022 звернувся до ГУПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах. Рішенням ГУПФУ в Хмельницькій області про відмову у призначенні пенсії від 25.04.2022 № 42 позивачу відмовлено в призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону № 1058-IV у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, передбаченого статтею 114 Закону № 1058-IV. До пільгового стажу не зараховано періоди роботи з 01.01.2021 по 28.02.2022, оскільки відсутня сплата страхових внесків в індивідуальних відомостях про застраховану особу у Реєстрі застрахованих осіб. Звертає увагу, що за порушення встановленого порядку нарахування, обчислення та порушення строків сплати страхових внесків законодавством передбачено відповідальність страхувальника, а не працівника.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись з ухваленим рішенням, його оскаржило ГУПФУ в Хмельницькій області, яке із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що Інформація надана адміністрацією ВП «Шахта «Відродження» ДП «Львіввугілля» щодо нарахування та сплати єдиного соціального внеску на заробітну плату нараховану та сплачену шахтою за період з 01.01.2021 по 31.03.2022, долучена до матеріалів позовної заяви при зверненні за призначенням пенсії до заяви від 20.04.2022 не надавалась. Звертає увагу, що відомості які містяться в довідці від 17.05.2022 № 1160 не відповідають даним, що містяться в системі персоніфікованого обліку. Враховуючи зазначене, відсутні підстави для врахування періоду роботи з 01.01.2021 по 28.03.2022 на відокремленому підрозділі «Шахта «Відродження» державного підприємства Львіввугілля» до страхового стажу позивача, відтак розгляд питання про зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу можливий лише за умови зарахування спірного періоду до страхового стажу.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити таку без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що 20.04.2022 позивач звернувся до ГУПФУ у Львівській області із заявою про призначення пенсії за віком.

ГУПФУ в Хмельницькій області прийняло рішення від 25.04.2022 № 42 про відмову у призначенні пенсії, у якому вказано, що до пільгового стажу роботи не зараховано періоди роботи з 01.01.2021 по 28.02.2022, оскільки відсутня сплати страхових внесків в Індивідуальних відомостях про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб.

Вважаючи рішення необґрунтованим, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування періодів роботи в відокремленому підрозділі Шахта Відродження державного підприємства Львіввугілля, через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. За умови підтвердження пільгового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Частиною другою статті 19 Конституції Україні передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Відповідно до частини першої, другої статті 5 Закону № 1058-IV цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону.

Виключно цим Законом визначаються: принципи та структура системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; коло осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню; види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат; пенсійний вік чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на призначення пенсії за віком; мінімальний розмір пенсії за віком; порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду та накопичувальної системи пенсійного страхування; організація та порядок здійснення управління в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Відповідно до частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Згідно з матеріалами справи, на час звернення позивача до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 (20.04.2022), позивачу виповнилось 50 років.

Як вбачається з рішенні Головного управління Пенсійного фонду України і в Хмельницькій області від 25.04.2022 № 42 про відмову у призначенні пенсії зазначено, до пільгового стажу не зараховано період з 01.01.2021 по 28.02.2022, оскільки в індивідуальних відомостях про застраховану особу відсутня інформація про сплату страхових внесків відокремленого підрозділу Шахта Відррдження державного підприємства Львіввугілля.

Відповідно до статті 1 Закону № 1058-ІV страхові внески - це кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 24 Закону № 1058-ІV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом статті 20 Закону № 1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до статті 106 Закону № 1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Пунктом 1 частини другої статті 6 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464-IV) встановлено, що платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до статті 4 Закону № 2464-IV платниками єдиного внеску є, зокрема, роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Згідно зі статтею 26 Закону № 2464-IV посадові особи платників єдиного внеску несуть адміністративну відповідальність, зокрема, за порушення порядку нарахування, обчислення і строків сплати єдиного внеску.

Таким чином, обов`язок щодо сплати єдиного внеску покладено саме на підприємство, як роботодавця, який здійснив нарахування внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

При цьому, невиконання підприємством обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України не може позбавити позивача соціальної захищеності та страхового стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту. Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина (страхувальником), сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків. Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для не зарахування періодів роботи в відокремленому підрозділі Шахта Ввідродження державного підприємства Львіввугілля, через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Такий висновок суду відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постановах від 27 березня 2018 року у справі № 208/6680/16-а, від 24 травня 2018 року у справі № 490/12392/16-а, від 20 березня 2019 року у справі №688/947/17, від 30 вересня 2019 року у справі №414/736/17 та від 30 липня 2019 року у справі №373/2265/16-а.

Як наслідок, відсутні підстави й для не зарахування вказаного періоду роботи до загального та спеціального (пільгового) стажу періоду з 01.01.2021 по 28.02.2022 у відокремленому підрозділі Шахта Відродження державного підприємства Львіввугілля

Як встановлено матеріалами справи, позивач з 01.01.2021 по 28.02.2022 працював у відокремленому підрозділі Шахта Відродження державного підприємства Львіввугілля, що підтверджується долученою до матеріалів справи копією трудової книжки НОМЕР_1 .

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанціїпро те, що відповідач діяв протиправно, не врахувавши до страхового стажу позивача періоду з 01.01.2021 по 28.02.2022 у відокремленому підрозділі Шахта Відродження державного підприємства Львіввугілля.

Таким чином, позивач має право на зарахування до загального та спеціального (пільгового) стажу періоду з 01.01.2021 по 28.02.2022 у відокремленому підрозділі Шахта Відродження державного підприємства Львіввугілля.

Правильним також є висновок суду першої інстанції, що до позивача належить застосувати такий спосіб захисту, як визнання протиправним та скасування рішення ГУПФУ в Хмельницькій області від 25.04.2022 № 42 про відмову у призначенні пенсії та зобов`язання ГУПФУ у Львівській області зарахувати позивачу до загального та спеціального (пільгового) страхового стажу за Списком № 1 період роботи з 01.01.2021 по 28.02.2022 у відокремленому підрозділі Шахта Відродження державного підприємства Львіввугілля.

Так, як стаж роботи позивача з 01.01.2021 по 28.02.2022 у відокремленому підрозділі Шахта Відродження державного підприємства Львіввугілля, підлягає зарахуванню до загального страхового стажу та пільгового стажу позивача за Списком № 1, тому сукупний спеціальний стаж роботи позивача, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 1 складає більше 10 років, передбаченого пунктом 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Позивач на дату подання заяви про призначення пенсії за віком досяг 50-річного віку, його загальний страховий стаж роботи складає 25 років 8 місяців 8 днів.

Відтак, позивач набув право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до підпункту 1 пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-IV.

Враховуючи, що із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач звернувся до відповідача 20.04.2022, правильним також є висновок суду першої інстанції щодо необхідності призначення позивачу пенсії з 20.04.2022, що узгоджується з нормами статті 45 Закону №1058-IV.

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про задоволення адміністративного позову.

В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.

Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 10 серпня 2022 року в справі №380/7980/22 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя В. В. Ніколін
судді О. М. Гінда
О. О. Большакова