Справа № 560/9735/22
Суддя: Гнап Д.Д.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/9735/22
РІШЕННЯ

іменем України

09 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючої-судді Гнап Д.Д. розглянув адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

І. СТИСЛИЙ ВИКЛАД ПОЗИЦІЙ СТОРІН

Фізична особа - підприємець ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області, в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 31 серпня 2022 року № , винесене Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог вказує, що оскільки він є фізичною особою-підприємцем, що здійснює медичну практику на підставі виданої ліцензії, тому має право на податкову пільгу щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість вартості наданих стоматологічних послуг. Вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення прийняте контролюючим органом без урахування й надання оцінки своєчасно поданих заперечень на акт перевірки.

Відповідач подав відзив на позовну заяву, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Посилаючись на положення підпункту 197.1.5. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України, зазначає, що вказану пільгу мають право використовувати виключно заклади охорони здоров`я та реабілітаційні установи для інвалідів та дітей-інвалідів, які мають ліцензію на постачання послуг з охорони здоров`я. Вказує, що стоматологічний кабінет фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не є закладом охорони здоров`я, а тому на позивача не поширюються положення підпункту 197.1.5. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість вартості наданих стоматологічних послуг.

У відповіді на відзив позивач зазначив, що приватний заклад охорони здоров`я не обмежений у виборі організаційно-правової форми та може забезпечувати медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії фізичною особою-підприємцем.

Відповідач подав до суду заперечення на відповідь на відзив, у яких просить врахувати, що статтею 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" наведено поняття та терміни, що вживаються у законодавстві про охорону здоров`я, зокрема заклад охорони здоров`я - це юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників і фахівців з реабілітації.

ІІ. ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ У СПРАВІ

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 16 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Хмельницькій області про розгляд справи № 560/9735/22 у порядку загального позовного провадження або у судовому засіданні з викликом сторін.

ІІІ. ОБСТАВИНИ, ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ

ОСОБА_1 , відповідно до виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії ААВ № 531510 від 14.02.2012 року, є фізичною особою-підприємцем.

Позивачу 28 березня 2011 року видано ліцензію Міністерства охорони здоров`я "Медична практика" серії АГ № 570816.

Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відповідно до підпункту 78.1.8 пункту 78.1 статті 78 Податкового кодексу України призначено провести документальну позапланову виїзну перевірку фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах, з 28.07.2022 року тривалістю 5 робочих днів, про що видано наказ від 27 липня 2022 року № 1684-П.

Відповідно до направлень на перевірку від 28.07.2022 року № 2212 та № 2213 позивачу пред`явлено направлення на проведення перевірки 28.07. о 15:30 год. та вручено копію наказу від 27.07.2022 року № 1684-П.

За результатами проведеної перевірки складено Акт про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за червень 2022 року від`ємного значення з податку на додану вартість, яке визначене з урахуванням від`ємного значення з податку на додану вартість, задекларованого у попередніх звітних періодах від 10.08.2022 року № 2864/22-01-24-05/ НОМЕР_1 , відповідно до якого встановлено порушення позивачем податкового законодавства, а саме:

- абзацу "а" пункту 185.1. статті 185, пункту 188.1. статті 188, абзацу "в" пункту 200.4. статті 200 Податкового кодексу України (зі змінами та доповненнями), наказу Міністерства фінансів України від 28.01.2016 року № 21 "Про затвердження форм і Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість" (зі змінами та доповненнями) ФОП ОСОБА_1 завищено від`ємне значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (р. 21 декларації) за червень 2022 року на 233460 грн;

- пункту 201.1. статті 201 Податкового кодексу України, пункту 12 наказу Міністерства фінансів України від 31.12.2015 року № 1307, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 26.01.2016 року за № 137/2826, не складено і не зареєстровано в Єдиному реєстрі податкові накладні на загальну суму ПДВ 233460 грн, в тому числі: 31 жовтня 2021 року у сумі 23800 грн, 30 листопада 2021 року у сумі 48514 грн, 31 грудня 2021 року у сумі 40760 грн, 31 січня 2022 року у сумі 16288 грн, 28 лютого 2022 року у сумі 43148 грн, 31 березня 2022 року у сумі 6260 грн, 31 травня 2022 року у сумі 12810 грн, 30 червня 2022 року у сумі 41880 грн

Відмітка про ознайомлення фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 із вказаним вище наказом відсутня.

На підставі Акту про результати документальної позапланової виїзної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 від 10.08.2022 року № 2864/22-01-24-05/ НОМЕР_1 відповідачем винесено податкове повідомлення-рішення від 31 серпня 2022 року № .

Позивач, вважаючи вказане податкове повідомлення-рішення протиправним, звернувся з позовом до суду.

ІV. ОЦІНКА СУДУ

Приписами статті 42 Конституції України передбачено, що кожен має право на підприємницьку діяльність, яка не заборонена законом. Держава забезпечує захист конкуренції у підприємницькій діяльності.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства (пункт 1.1 статті 1 Податкового кодексу України).

У силу положень пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з підпунктом 16.1.4 пункту 16.1 статті 16 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Разом із тим, відповідно до підпункту 197.1.5 пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України звільняються від оподаткування операції з постачання послуг з охорони здоров`я закладами охорони здоров`я, що мають ліцензію на постачання таких послуг, а також постачання послуг реабілітаційними установами для осіб з інвалідністю та дітей з інвалідністю, що мають ліцензію на постачання таких послуг відповідно до законодавства, крім таких послуг:

а) надання косметологічної допомоги, крім тієї, що надається за медичними показаннями;

б) масаж для зміцнення здоров`я дорослого населення, корекції осанки тощо;

в) проведення профілактичних медичних оглядів із підготовкою висновку про стан здоров`я на прохання громадян;

г) проведення гігієнічної експертизи проектних матеріалів та попередніх проектних пропозицій, у тому числі щодо розміщення об`єкта, а також нормативної документації на нові технології виробництва продукції та нові види продукції за заявкою замовника, гігієнічна оцінка зразків нових видів продукції;

ґ) надання консультаційної допомоги з питань проведення державної санітарно-гігієнічної експертизи;

д) обстеження за заявкою замовника об`єктів, що будуються, реконструюються або функціонують, з метою їх відповідності санітарному законодавству;

е) проведення за заявкою замовника токсиколого-гігієнічних, медико-біологічних, санітарно-гігієнічних, фізіологічних та інших обстежень з метою визначення безпеки продукції для здоров`я людини;

є) видача суб`єктам господарювання дозволів на виробництво, використання, транспортування, зберігання, реалізацію, захоронення, знищення, утилізацію продукції і речовин вітчизняного та імпортного виробництва, що потенційно небезпечні для здоров`я людини;

ж) надання юридичним і фізичним особам консультаційної допомоги з питань застосування законодавства про охорону здоров`я, в тому числі щодо забезпечення санітарного та епідемічного благополуччя населення;

з) проведення медичного огляду осіб для видачі: дозволу на право отримання та носіння зброї громадянам, крім військовослужбовців і посадових осіб, носіння зброї якими передбачено законодавством; відповідних документів на виїзд громадян за кордон за викликом родичів, що проживають у зарубіжних країнах, оздоровлення в зарубіжних лікувальних або санаторних закладах за власним бажанням, а також у службові відрядження (крім державних службовців, робота яких пов`язана з такими виїздами і які мають відповідні медичні документи); посвідчення водія транспортного засобу;

и) медичне обслуговування з`їздів, конференцій, симпозіумів, фестивалів, нарад, змагань тощо;

і) медичне обслуговування громадян за їх бажанням у медичних закладах із поліпшеним сервісним обслуговуванням;

ї) організація медичного контролю осіб, які займаються фізичною культурою і спортом в оздоровчих закладах;

й) проведення профілактичних щеплень громадянам, які від`їжджають за кордон за викликом, для оздоровлення в зарубіжних лікувальних або санаторних закладах за власним бажанням, а також у туристичні подорожі (крім тих, що від`їжджають на лікування та в службові відрядження);

к) складення за заявками замовників санітарних паспортів радіотехнічних об`єктів та проведення досліджень для їх підтвердження;

л) проведення за заявками замовників державної санітарно-гігієнічної експертизи з акредитації та атестації підприємств, установ, організацій на право проведення токсиколого-гігієнічних, медико-біологічних, санітарно-гігієнічних та інших досліджень;

м) визначення за заявками замовника шкідливих і небезпечних факторів виробничого середовища, технологічного та трудового процесів, проведення досліджень для розробки засобів і заходів щодо усунення або зменшення їх небезпечної дії;

н) навчання за заявками замовників на робочих місцях фахівців підприємств, установ, організацій в установах санітарно-епідеміологічної служби, державних науково-дослідних інститутах гігієнічного та епідеміологічного профілю, а також фахівців підприємств, установ, організацій, проведення санітарно-гігієнічних та бактеріологічних досліджень;

о) надання за заявками замовників послуг з організації роботи відомчих санітарних лабораторій, оснащення їх медичною технікою (обладнанням, апаратурою, приладами); навчання на місці фахівців таких лабораторій методики проведення санітарно-гігієнічних досліджень.

Зміст наведеної норми свідчить про те, що операції з постачання послуг з охорони здоров`я закладами охорони здоров`я, що мають ліцензію на постачання таких послуг, а також постачання послуг реабілітаційними установами для інвалідів та дітей-інвалідів, що мають ліцензію на постачання таких послуг відповідно до законодавства, звільняються від оподаткування податком на додану вартість, крім тих, які визначені у переліку до підпункту 197.1.5. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України (пункти "а" - "о").

До переліку послуг, визначених підпунктами "а" - "о" підпункту 197.1.5. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України, на які не поширюється режим звільнення від оподаткування податком на додану вартість, стоматологічні послуги не включено.

При цьому згідно з пунктом "і" підпункту 197.1.5. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України звільнення від оподаткування податком на додану вартість не поширюється на послуги з медичного обслуговування громадян за їх бажанням у медичних закладах із поліпшеним сервісним обслуговуванням.

Суд зауважує, що поняття "поліпшене сервісне обслуговування" стосується лише тих закладів охорони здоров`я та відділень закладів охорони здоров`я, які надають медичні послуги в стаціонарних умовах, у яких окрім медичного та необхідного побутового обладнання, палати для пацієнтів оснащені додатковими побутовими приладами для підвищення комфортності перебування, пацієнтам надають додаткові немедичні послуги, які оплачують пацієнти тощо.

Тобто не може вважатися поліпшеним сервісним обслуговуванням застосування будь-якого медичного обладнання або методів надання медичної допомоги, чи обладнання холів та інших загальних приміщень приладами побутового комфорту.

Отже, операції з постачання послуг з охорони здоров`я, у тому числі стоматологічних послуг, закладами охорони здоров`я, що мають ліцензію на постачання таких послуг, звільняються від оподаткування податком на додану вартість, за винятком послуг, перерахованих у підпунктах "а" - "о" підпункту 197.1.5. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України.

Суд зауважує, що відповідачем не надано суду доказів, які б свідчили про медичне обслуговування позивачем громадян у медичних закладах із поліпшеним сервісним обслуговуванням.

Оскільки позивач є фізичною особою-підприємцем, що надає стоматологічні послуги, має ліцензію на постачання таких послуг, при цьому не здійснює медичне обслуговування громадян у медичних закладах із поліпшеним сервісним обслуговуванням, він звільняється від оподаткування податком на додану вартість таких операцій.

Щодо доводів відповідача, що стоматологічний кабінет фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 не є закладом охорони здоров`я, а тому на позивача не поширюються положення підпункту 197.1.5. пункту 197.1. статті 197 Податкового кодексу України щодо звільнення від оподаткування податком на додану вартість вартості наданих стоматологічних послуг, суд звертає увагу на таке.

Податкова пільга, згідно із пунктами 30.1., 30.2. статті 30 Податкового кодексу України, це передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат.

Пунктом 30.9. статті 30 Податкового кодексу України встановлено, що податкова пільга надається шляхом: а) податкового вирахування (знижки), що зменшує базу оподаткування до нарахування податку та збору; б) зменшення податкового зобов`язання після нарахування податку та збору; в) встановлення зниженої ставки податку та збору; г) звільнення від сплати податку та збору.

Суд також враховує, що положеннями частини третьої статті 4 Закону України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання" передбачено підтримку суб`єктів господарювання шляхом надання податкових пільг.

Разом із тим, відповідно до статті 21 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" заклади охорони здоров`я, особи, які здійснюють підприємницьку діяльність в сфері охорони здоров`я, а також суб`єкти господарювання, що виробляють продукцію, необхідну для забезпечення діяльності закладів охорони здоров`я, користуються податковими та іншими пільгами, передбаченими законодавством.

Із наведених положень слідує, що особам, які здійснюють підприємницьку діяльність у сфері охорони здоров`я, тобто фізичним особам - підприємцям, надається державна підтримка у вигляді податкових пільг.

Поряд з цим, оскільки діючим законодавством, зокрема Конституцією України, Законом України "Про державну допомогу суб`єктам господарювання", Законом України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" гарантовано рівні права та можливості для діяльності підприємств, організацій, суб`єктів підприємницької діяльності всіх форм власності, то незалежно від факту належності до однієї із організаційно-правових форм (юридичні особі, фізичні особи-підприємці) або форми власності (державна, приватна чи інші), суд доходить висновку, що пільговий режим оподаткування має застосовуватися саме для відповідного виду послуг з охорони здоров`я.

У рішенні від 07 листопада 2013 року Пічкур проти України Європейський Суд з прав людини зауважив, що дискримінація означає поводження з особами у різний спосіб, без об`єктивного та розумного обґрунтування, у відносно схожих ситуаціях. Відмінність у ставленні є дискримінаційною, якщо вона не має об`єктивного та розумного обґрунтування, іншими словами, якщо вона не переслідує легітимну ціль або якщо немає розумного співвідношення між застосованими засобами та переслідуваною ціллю (пункти 48-49).

Суд зауважує, що контролюючим органом не наведено обґрунтованих доводів щодо наявності підстав різного ставлення до юридичних та фізичних осіб з однаковим видом діяльності для цілей надання податкової пільги.

Відтак суд доходить висновку, що за наявності у фізичної особи-підприємця відповідної ліцензії на надання послуг з охорони здоров`я, незалежно від того, яку організаційно-правову форму обрав такий платник податків, суб`єкти підприємницької діяльності, які надають ці послуги звільняються від оподаткування податком на додану вартість (крім послуг з охорони здоров`я, що підлягають оподаткуванню податком на додану вартість відповідно до законодавчо визначеного переліку).

Відповідно до підпункту 4.1.4. пункту 4.1. статті 4 Податкового кодексу України податкове законодавство України ґрунтується на такому принципі як презумпція правомірності рішень платника податку в разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів припускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків платників податків або контролюючих органів, внаслідок чого є можливість прийняти рішення на користь як платника податків, так і контролюючого органу.

За приписами статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Враховуючи встановлені в ході розгляду справи обставини, суд доходить висновку, що законодавство, яке регулює питання застосування податкових пільг з податку на додану вартість за операціями з постачання послуг з охорони здоров`я, має неузгодженості та не забезпечує однаковий підхід до всіх платників податків, оскільки не створює рівних умов для платників податків різних організаційно-правових форм, які надають аналогічні медичні послуги.

Таким чином, внаслідок неправомірного позбавлення позивача права на використання податкової пільги та визначення відповідачем суми податкових зобов`язань з податку на додану вартість порушується конституційний принцип рівності всіх суб`єктів господарювання, що проявляється у позбавленні права користуватись пільгою з податку на додану вартість, з посиланням виключно на визначення терміну та поняття заклад охорони здоров`я, до якого віднесені тільки юридичні особи.

Враховуючи викладене, суд зазначає, що посилання відповідача виключно на те, що позивач не є закладом охорони здоров`я не відповідає принципам національного, зокрема податкового, законодавства та засадам конкуренції.

Відтак викладене у сукупності свідчить про наявність правових підстав для визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення форми "В4" від 31 серпня 2022 року № , винесеного Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

За нормами частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи наведене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення форми "В4" від 31 серпня 2022 року № , винесене Головним управлінням ДПС у Хмельницькій області відносно фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Стягнути на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 судові витрати за сплату судового збору в розмірі 2334 (дві тисячі триста тридцять чотири) грн 60 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Хмельницькій області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 09 січня 2022 року

Позивач:Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_1 )
Відповідач:Головне управління ДПС у Хмельницькій області (вул. Пилипчука, 17, м. Хмельницький, Хмельницька область, 29000 , код ЄДРПОУ - ВП 44070171)

Головуюча суддя Д.Д. Гнап