Справа № 440/10499/22
Суддя: Є.Б. Супрун
Дата ухвалення: 2023-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/10499/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі судді Супруна Є.Б., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження справу №440/10499/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

05.12.2022 адвокат Маслов Євген Володимирович, здійснюючи представництво інтересів позивача ОСОБА_1 , направив до Полтавського окружного адміністративного суду позов, заявлений до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі - ГУПФ в Донецькій області), Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (надалі - ГУПФ в Полтавській області), в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення ГУПФ в Донецькій області від 13.10.2022 №93 про відмову у призначенні пенсії на пільгових умовах;

- зобов`язати ГУПФ в Полтавській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи у Ялинцівській неповній середній школі, яка перейменована у Ялинцівську загальноосвітню школу І-ІІ ступенів, з 23.09.1990 по 31.08.1993 та у 8-ій Кременчуцькій дистанції сигналізації та зв`язку Південної залізниці з 01.02.1994 по 08.10.2000 відповідно до заяви від 06.10.2022, для здійснення призначення пенсії на пільгових умовах згідно зі ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та здійснити виплату їй пенсії за віком на пільгових умовах.

В якості підстави для звернення до суду заявник вказує на протиправну, як на його думку, поведінку відповідачів, що полягає у неналежній оцінці фактичних обставин трудової діяльності позивача, що призвело до протиправної відмови у призначенні пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Ухвалою судді Полтавського окружного адміністративного суду від 07.12.2022 позову заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, порядок розгляду якої визначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

28.12.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУПФ в Полтавській області просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі з огляду на правомірність рішення ГУПФ в Донецькій області, оскільки позивач не відповідає умовам необхідним для призначення такої пенсії як то досягнення 55-річного віку за наявності стажу роботи на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №2 не менше 10 років. Зауважує, що вік заявниці становить 51 рік 02 місяці, стаж роботи за Списком №2 становить лише 09 років 01 місяць 11 днів. Пояснює, що до страхового стажу роботи не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки від 21.08.1990 серії НОМЕР_1 з 23.09.1990 по 31.08.1993, оскільки дата підстави на звільнення записана некоректно (відсутній рік). Також до пільгового стажу роботи за Списком №2 не зараховано період роботи згідно з довідкою про пільговий характер робіт від 19.09.2022 №746 з 01.02.1994 по 08.10.2000, оскільки до заяви не додано витягів з наказів про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до пункту 10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 №363. Відомості про проведену атестацію робочих місць за умовами праці від 09.10.2000 №343 вперше відсутні (а.с. 47-50).

30.12.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому представник ГУПФ в Донецькій області просить суд відмовити в задоволенні позову з тих же мотивів (а.с. 73-74).

Розгляд справи, відповідно до частини другої статті 263 КАС України, здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

06.10.2022 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до УПФ України у м. Кременчуці Полтавської області із заявою за призначенням пенсії за віком на пільгових умовах (а.с. 54-55).

За екстериторіальністю розгляд заяви здійснював ГУПФ у Донецькій області, який 13.10.2022 прийняв рішення №93 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 у зв`язку з недосягненням пенсійного віку, передбаченого чинним законодавством (а.с. 52).

Мотивуючи свою відмову, пенсійний орган зазначив, що відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Разом з цим вік заявниці на дату звернення становить 51 рік 02 місяці. Згідно з наданими документами та індивідуальними відомостями про застраховану особу, страховий стаж на дату звернення становить 35 років 03 місяці 15 днів, стаж роботи за Списком № 2 становить 09 років 01 місяць 11 днів. До страхового стажу роботи не зараховано період роботи згідно із записмами трудової книжки від 21.08.1990 серії НОМЕР_2 з 23.09.1990 по 31.08.1993, оскільки дата підстави на звільнення записана некоректно (відсутній рік).

До пільгового стажу роботи за Списком № 2 не зараховано період роботи згідно з довідкою про пільговий характер робіт від 19.09.2022 № 746 з 01.02.1994 по 08.10.2000, оскільки до заяви не надано витягів з наказів про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до пункту 10 наказу Міністерства праці та соціальної політики Україні від 18.11.2005 № 383 «Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Відомості про проведену атестацію робочих місць за умовами праці від 09.10.2000 №343 вперше відсутні.

Вважаючи таке рішення протиправним, позивач через свого представника звернулася до суду з цим позовом.

Тож спірними в межах даної справи є питання не/досягнення позивачем пенсійного віку згідно з чинним законодавством на момент звернення із заявою від 06.10.2022 про призначення пенсії, питання не/правомірності висновку ГУПФ в Донецькій області про недостатність пільгового стажу роботи за Списком №2 з огляду на обставини незарахування періоду роботи з 01.02.1994 по 08.10.2000 у зв`язку з відсутністю доказів проведення атестації робочих місць, та питання не/правомірності незарахування до страхового стажу періоду роботи з 23.09.1990 по 31.08.1993 через недоліки записів трудової книжки.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

З 01.01.2004 таким законом є, насамперед, Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", який був прийнятий на зміну положенням Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Оскільки і Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", і Закон України "Про пенсійне забезпечення" регулюють одні і ті ж правовідносини, то пріоритет у застосуванні за загальним правилом мають норми Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування як спеціального акта права, прийнятого пізніше у часі, а норми Закону України Про пенсійне забезпечення" підлягають субсидіарному (додатковому) застосуванню у разі неурегульованості певного питання у приписах Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При цьому існують і виключення з даного загального правила.

Так, згідно з п. "б" ч. 1 ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (у редакції Закону від 02.03.2015 №213-VIII) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менш 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Законом України від 02.03.2015 №213-VIII раніше передбачений пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" віковий ценз для жінок у 50 років було збільшено до 55 років із одночасним запровадженням правила поетапного збільшення показника вікового цензу, за яким жінки, дати народження яких припадали на з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року набували право на пенсію з досягненням віку 54 роки.

Закон України від 02.03.2015 №213-VIII набув чинності з 01.04.2015.

Згідно з п. 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди: 1) особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом України Про пенсійне забезпечення. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. При цьому зберігається порядок покриття витрат на виплату і доставку цих пенсій, що діяв до набрання чинності цим Законом. Підприємства та організації з коштів, призначених на оплату праці, вносять до Пенсійного фонду плату, що покриває фактичні витрати на виплату і доставку пенсій особам, які були зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, крім тих, що були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, починаючи з дня набрання чинності цим Законом, у розмірі 20 відсотків з наступним збільшенням її щороку на 10 відсотків до 100-відсоткового розміру відшкодування фактичних витрат на виплату і доставку цих пенсій до набуття права на пенсію за віком відповідно до цього Закону. Виплата пенсій особам, які були безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт та рудників, за списком робіт і професій, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та особам, пенсії яким призначені відповідно до пунктів "в" - "е" та "ж" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення", здійснюється до 1 січня 2005 року за рахунок коштів Пенсійного фонду, а з 1 січня 2005 року - за рахунок коштів Державного бюджету України до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону.

Отже, і після набуття чинності нормами Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" правила призначення пенсій за Списком №2 регламентувалися пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення".

Такий стан правового регулювання існував до календарної дати набрання чинності нормами Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII (11.10.2017), яким текст Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування був доповнений, зокрема, статтею 114, згідно з частиною 1 якої право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Разом з цим, Законом України від 03.10.2017 №2148-VIII у новій редакції був викладений пункт 2 розділу XV Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", де зазначалося, що пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди.

До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1970 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 50 років - по 31 березня 1965 року включно; 50 років 6 місяців - з 1 квітня 1965 року по 30 вересня 1965 року; 51 рік - з 1 жовтня 1965 року по 31 березня 1966 року; 51 рік 6 місяців - з 1 квітня 1966 року по 30 вересня 1966 року; 52 роки - з 1 жовтня 1966 року по 31 березня 1967 року; 52 роки 6 місяців - з 1 квітня 1967 року по 30 вересня 1967 року; 53 роки - з 1 жовтня 1967 року по 31 березня 1968 року; 53 роки 6 місяців - з 1 квітня 1968 року по 30 вересня 1968 року; 54 роки - з 1 жовтня 1968 року по 31 березня 1969 року; 54 роки 6 місяців - з 1 квітня 1969 року по 30 вересня 1969 року; 55 років - з 1 жовтня 1969 року по 31 грудня 1970 року.

В силу спеціальної вказівки у Законі України від 03.10.2017 №2148-VIII наведені вище норми Закону почали застосовуватися з 01.10.2017.

Таким чином, з 01.10.2017 правила призначення пенсій за Списком №2 почали регламентуватися одночасно двома законами, а саме: пунктом "б" ст. 13 Закону України Про пенсійне забезпечення у редакції Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Правила вказаних законів були повністю уніфікованими.

Такий стан правового регулювання існував до прийняття Конституційним Судом України рішення від 23.01.2020 №1-р/2020 у справі за конституційним поданням 49 народних депутатів України щодо відповідності Конституції України (конституційності) окремих положень розділу I, пункту 2 розділу III "Прикінцеві положення" Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII.

Відповідно до пункту 1 резолютивної частини вказаного рішення визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), статтю 13, частину другу статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII.

Згідно з пунктом 2 резолютивної частини вказаного рішення стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII зі змінами, внесеними Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

У відповідності до пункту 3 резолютивної частини вказаного рішення застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII в редакції до внесення змін Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 02.03.2015 №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: "На пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: б) працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах. Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам…".

Відтак, з 23.01.2020 в Україні існують два Закони, котрі одночасно регламентують правила призначення пенсій за Списком №2, а саме: пункт "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 № 2148-VIII.

Правила означених законів містять розбіжність відносно вікового цензу, який складає 50 років за пунктом "б" ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" у редакції до Закону України від 02.03.2015 №213-VIII та 55 років за п. 2 ч. 2 статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у редакції Закону України від 03.10.2017 №2148-VIII.

Враховуючи частину першу статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", рішення Європейського суду з прав людини від 14.10.2010 по справі "Щокін проти України" (Shchokin v. Ukraine, заяви № 23759/03 та 37943/06) та рішення Європейського суду з прав людини від 07.07.2011 по справі Серков проти України (Serkov v. Ukraine, заява № 39766/05), суд вважає, що найбільш сприятливим для позивача є підхід, коли віковий ценз має бути встановлений на рівні найменшої величини, тобто 50 років, оскільки у цих рішеннях зазначено, що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі "якості" закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування; по-третє, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості і точності порушує вимогу "якості закону". В разі коли національне законодавство припустило неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків осіб, національні органи зобов`язані застосувати найбільш сприятливий для осіб підхід. Тобто вирішення колізій у законодавстві завжди тлумачиться на користь особи.

З огляду на викладене суд стверджує, що перевагу у спірних правовідносинах слід віддати саме тому закону, який у застосуванні є найбільш сприятливим для позивача, а саме - така обов`язкова умова для призначення пенсії на пільгових умовах, як необхідний вік та стаж роботи, має застосовуватися в порядку, визначеному пунктом 3 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23.01.2020, виходячи з принципу правої визначеності, як складового елементу верховенства права, гарантованого статтею 8 Конституції України.

Таке застосування судом вказаних вище норм права усуває колізію в їх застосуванні у спосіб застосування тієї норми, яка створює більш сприятливі умови для реалізації права особи на пенсійне забезпечення та забезпечує у спірних правовідносинах правову визначеність.

Відтак, правило визначення вікового цензу для призначення пільгової пенсії у спірних правовідносинах слід читати наступним чином: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, зокрема: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Переходячи до аналізу фактичних обставин, які стосуються пільгового стажу позивача, суд звертає увагу на наступне.

Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 20 зазначеного Порядку передбачено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списком № 2 деталізоване у Порядку застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (надалі - Порядок №383).

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92.

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637.

Як зазначено у тексті спірного рішення ГУПФ в Донецькій області, аналіз наданих документів показує, що пільговий стаж роботи за Списком №2 становить 09 років 01 місяць 11 днів, оскільки до пільгового стажу не зараховано період роботи згідно довідки про пільговий характер робіт від 19.09.2022 №746 з 01.02.1994 по 08.10.2000, оскільки до заяви не додано витягів з наказів про проведення атестації робочих місць за умовами праці відповідно до пункту 10 Наказу Міністерства праці та соціальної політики Україні від 18.11.2005 № 383 "Про затвердження Порядку застосування Списків № 1 та № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах". Відомості про проведену атестацію робочих місць за умовами праці від 09.10.2000 № 343 вперше відсутні.

Надаючи правову оцінку наведеним доводам пенсійного органу, суд звертає увагу на такі обставини.

Як зазначено судом вище, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

Так, позивач разом із заявою про призначення пенсії надавав пенсійному органу копію трудової книжки від 21.08.1990 НОМЕР_1 (а.с. 56-58).

Дослідивши залучену до матеріалів справи копію трудової книжки, суд встановив, що у ній у хронологічному порядку містяться записи про трудову діяльність ОСОБА_1 із зазначенням дати прийняття на роботу 22.11.1993 ученицею телефоністки 3 класу до Кременчуцької дистанції сигналізації та зв`язку, 01.02.1994 присвоєний 3 клас телефоніста, 01.05.2002 переведена телефоністом міжміського зв`язку 2 класу, 01.07.2020 змінено назву посади на оператор електрозв`язку 2 класу, 31.05.2012 Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку Південної залізниці перейменована на відокремлений підрозділ "Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку" державного підприємства "Південна залізниця".

Крім цього до заяви від 06.10.2022 про підтвердження зазначеного пільгового стажу окрім трудової книжки позивачем надавалася довідка Регіональної філії "Південна залізниця" Виробничого підрозділу "Кременчуцька дистанція сигналізації та зв`язку" Акціонерного товариства "Українська залізниця" від 19.09.2022 №746 (а.с. 65), за змістом якої ОСОБА_1 працювала повний робочий день в 8-ій Кременчуцькій дистанції сигналізації та зв`язку Південної залізниці і за період з 01.02.1994 (наказ від 01.02.1994 №05) по 18.11.2009 (наказ від 19.11.2009 №744) працювала з мікротелефонною гарнітурою на міжміських, замовних довідкових комутаторах на переговорних пунктах цілодобовою дією за професією телефоніст міжміського телефонного зв`язку, що передбачено Списком №2 розділ ХХІХ позиція 29 код КП 04734957. Підстава - Постанова Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36 (з 16.01.2003). За період з 01.02.1994 по 18.11.2009 пільговий стаж складає 14 років 01 місяць 18 днів.

До заяви позивач також надала наказ Кременчуцької дистанції сигналізації та зв`язку Південної залізниці від 09.10.2000 №343 "Про результати атестації робочих місць" (а.с. 60).

З приводу відсутності даних щодо проведення атестації робочого місця у період з 01.02.1994 по 08.10.2000, про що зазначено в оскаржуваному рішенні, суд зазначає, що відсутність доказів щодо проведення атестації робочих місць, а так само непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства або уповноваженим ним органом не може позбавляти особу її конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсії за віком на пільгових умовах.

Саме така позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а (ЄДРСР №87951282).

Отже, така підстава для відмови позивачу у зарахуванні стажу роботи ОСОБА_1 до пільгового як відсутність даних щодо проведення атестації робочого місця є незаконною.

До того ж посада телефоніста передбачена в розділі 23100000 XXIX "Зв`язок" постанови Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10, якою затверджено Список №2 виробництв, цехів, професій посад і показників зі шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість на яких дає право на пенсію за віком (по старості) на пільгових умовах та постанови Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994, якою затверджено Список №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників з шкідливими та важкими умовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах.

З урахуванням встановлених обставин суд визнає протиправними висновки відповідача, сформульовані у спірному рішенні, та, відповідно, доведеність вимог позивача про необхідність зарахування до її пільгового стажу періоду роботи з 01.02.1994 по 08.10.2000 за професією телефоніста у 8-ій Кременчуцькій дистанції сигналізації та зв`язку Південної залізниці з 01.02.1994 по 08.10.2000.

Вирішуючи позов у частині вимог щодо зобов`язання відповідача зарахувати до страхового стажу період роботи позивача 23.09.1990 по 31.08.1993 на посаді вчителя початкових класів Ялинцівської неповної середньої школи, суд виходить з такого.

У спірному рішенні ГУПФ в Донецькій області зазначав, що до страхового стажу роботи не зараховано період роботи згідно записів трудової книжки від 21.08.1990 серії НОМЕР_2 з 23.09.1990 по 31.08.1993, оскільки дата підстави на звільнення записана некоректно (відсутній рік).

З аналізу змісту копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 21.08.1990 (екземпляр російською мовою), яку надавала позивач до заяви від 06.10.2022 про призначення пенсії, суд з`ясував, що 22.09.1990 ОСОБА_1 призначено вчителем початкових класів Ялинцівської неповної середньої школи згідно з наказом №50 від 22.09.1990 (запис №2). При цьому, дійсно як стверджував відповідач, згідно із записом №3 позивача звільнено з посади вчителя початкових класів Ялинцівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня за власним бажанням згідно з наказом по Кременчуцькому райвно №223 від 31.08.1993, по школі - наказ №35 від 31.08., рік зрізано.

Разом з цим до матеріалів позовної заяви позивач надав копію трудової книжки серії НОМЕР_3 від 21.08.1990 заповнену українською мовою, згідно із записом №3 якої видно, що позивача звільнено з посади вчителя початкових класів Ялинцівської загальноосвітньої шкоди І-ІІ ступеня за власним бажанням згідно з наказом №223 від 31.08.1993 по Кременчуцькому райвно, а по школі - №35 від 31.08.1993 (а.с. 17-18).

При цьому доказів щодо спростування чи підтвердження того, що ОСОБА_1 надавала до територіального органу Пенсійного фонду України екземпляр трудової книжки саме українською мовою позивач не надала.

Разом з тим, з метою уточнення інформації, зазначеної в трудовій книжці позивач надала до позовної заяви довідку за підписом в.о. директора Ялинцівської гімназії Піщанської сільської ради Відділу освіти, молоді та спорту Виконавчого комітету Піщанської сільської ради від 11.11.2022 №457 (а.с. 30), видану ОСОБА_3 про те, що вона дійсно працювала на посаді старшої піонервожатої у Ялинцівській неповній середній школі з 15.08.1990 (наказ по школі №33 від 15.08.1990 р.). З 22.09.1990 призначена вчителем початкових класів Ялинцівської неповної середньої школи (наказ по школі №50 від 22.09.1990 р.). Звільнена з посади вчителя початкових класів Ялинцівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня 31.08.1993 (наказ по школі №35 від 31.08.1993 р.).

Проте, обставини зазначені у цій довідці, як і сама довідка, не були предметом аналізу ГУПФ в Донецькій області, оскільки документ за часом виданий пізніше (11.11.2022), ніж позивач зверталася із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (06.10.2022). Тому наведені у довідці обставини щодо роботи позивача у спірний період судом до уваги не приймаються.

Враховуючи відсутність чітких відомостей щодо дати підстави на звільнення (рік) позивача з Ялинцівської неповної середньої школи у трудовій книжці, наданій до територіального органу Пенсійного фонду України, а також неподання позивачем уточнюючої довідки задля усунення сумнівів ГУПФ в Донецькій області щодо роботи позивача на посаді вчителя початкових класів Ялинцівської загальноосвітньої школи І-ІІ ступеня за період з 23.09.1990 по 31.08.1993, підстав для зарахування спірного періоду роботи ОСОБА_1 до страхового суд не знаходить.

Тож у цій частині позов задоволенню не підлягає.

Вирішуючи позов у частині вимог, що стосуються зобов`язання відповідача призначити та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком на пільгових умовах, суд виходить з того, що уповноваженим органом для призначення (перерахунку) пенсії є Пенсійний фонд, до виключної компетенції якого входить розгляд документів, в тому числі і поданих вперше.

Адміністративний суд не може підміняти уповноважений орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань по суті, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Питання про наявність підстав для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відноситься до повноважень органу Пенсійного фонду, в даному випадку - до повноважень ГУПФ у Донецькій області.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, який зазначив, що завданням адміністративного суду є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень та їх відповідності правовим актам вищої юридичної сили. Завдання правосуддя полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання вимог права, інакше порушується принцип розподілу влади. Тому завданням адміністративного суду є саме контроль за легітимністю прийняття рішень.

За таких обставин позов у частині вимоги щодо зобов`язання відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах суд залишає без задоволення.

Водночас суд, керуючись приписами частини другої статті 9 КАС України, з метою ефективного відновлення прав позивача вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУПФ у Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 06.10.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, сформульованих судом у даному рішенні щодо наявності у неї такого права в силу пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періоду роботи у 8-ій Кременчуцькій дистанції сигналізації та зв`язку Південної залізниці з 01.02.1994 по 08.10.2000.

Відтак позов належить задовольнити частково.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні до суду позивачем був сплачений судовий збір у сумі 1984,80 грн, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією АТ "Універсал Банк" від 01.12.2022 №7Е59-074Х-А56С-Н014 (а.с. 8).

Враховуючи те, що позовні вимоги позивача задоволено частково, понесені позивачем судові витрати у вигляді сплаченого судового збору підлягають присудженню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань з ГУПФ у Донецькій області, як органу, безпосередньо дії та рішення якого призвели до порушення прав позивача, у сумі пропорційній (2/3) до задоволеної частини позовних вимог - 1323,20 грн.

Вирішуючи питання стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 5850,00 грн, суд виходить з такого.

Згідно зі ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Суд зауважує, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу адвоката позивачем надані: договір №08112022 про надання правової допомоги від 08.11.2022 (а.с. 33-34); акт про прийняття-передачі наданих правових послуг №0112 від 01.12.2022 (а.с. 37); рахунок №01/12 від 01.12.2022 (а.с. 38); детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених витрат від 01.12.2022 (а.с. 39); ордер на надання правничої (правової) допомоги від 01.12.2022 серії ВІ №1113124 (а.с. 35), копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 21.07.2020 серії ПТ №3565 (а.с. 36).

Дослідивши надані позивачем документи, суд враховує, що справа не характеризується наявністю виключної правової проблеми, не стосується встановлення значного обсягу фактичних обставин справи, що потребувало б подання великої кількості письмових доказів та вжиття дій щодо їх збирання.

Оцінивши обставини цієї справи та надані позивачем докази у їх сукупності, суд, враховуючи принципи обґрунтованості, співмірності і пропорційності судових витрат, та з урахуванням обставин часткового задоволення позову, дійшов висновку про необхідність зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 900,00 грн.

З урахуванням факту часткового задоволення позовних вимог на користь позивача слід стягнути ще й 2/3 від обґрунтованої суми, понесеної на оплату правничої допомоги, тобто 600,00 грн.

Керуючись статтями 241-245 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 13.10.2022 №93.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) від 06.10.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків, сформульованих судом у даному рішенні щодо наявності у неї такого права в силу пункту "б" статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02.03.2015 №213-VІІІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" та про зарахування до спеціального (пільгового) трудового стажу позивача періоду роботи у 8-ій Кременчуцькій дистанції сигналізації та зв`язку Південної залізниці з 01.02.1994 по 08.10.2000.

В решті вимог - позов залишити без задоволення.

Стягнути на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (вул. Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, Донецька область, 84122, ) частину витрат, що пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1323 (одна тисяча триста двадцять три) грн 20 коп та частину обґрунтованої суми витрат на професійну правничу допомогу в сумі 600 (шістсот) грн 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду впродовж тридцяти днів з моменту його підписання.

Суддя Є.Б. Супрун