Справа № 420/15853/22
Суддя: Іванов Е.А.
Дата ухвалення: 2023-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі судді Іванова Е.А., розглянувши у порядку письмового провадження в приміщенні суду в м. Одесі адміністративну справу за позовом Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, та зобов`язання вчинити дії,-

В С Т А Н О В И В:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов позов Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження №15-р від 26.01.2022 року Головного управління ДПС в Одеській області щодо анулювання ліцензії СП "ВІТМАРК-УКРАЇНА" ТОВ на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки ) за реєстраційним №2000865 на адресу місця зберігання пального: Одеська область, Роздільнянський р-н, с. Степанівка, вул. Миру, 144, терміном дії ліцензії з 19.03.2020 до 19.03.2025 та ліцензії СП "ВІТМАРК-УКРАЇНА" ТОВ на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001017 на адресу місця зберігання пального: м. Одеса, Малиновський р-н, пров. Високий, 22, терміном дії ліцензії з 19.03.2020 до 19.03.2025 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач наголошував, що відповідачем зареєстровано розпорядження №15-р від 26.01.2022 року щодо анулювання СП «Вітмарк-Україна» в формі ТОВ ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 19.03.2020 року №2000865 за адресою місця зберігання пального: Одеська область, Роздільнянський район, с. Степанівка, вул. Миру, 144 (далі розпорядження №15-р від 26.01.2022 року).

Позивач вказує, що саме розпорядження він не отримував та ознайомився з таким лише з підстав звернення адвоката з відповідним запитом та отримання на нього відповіді, де зокрема вказано відомості щодо анулювання ліцензій №2000865, №2001017.

Отже позивач вказує, що відповідач не надсилав йому до прийняття оскаржуваного розпорядження повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію, як того вимагає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 року.

Також відповідачем не надіслано на адресу позивача оскаржуваного розпорядження.

Поряд з цим позивач вказує, що оскаржуване рішення не містить відомостей, за який період позивачем не сплачено черговий платіж за ліцензії.

Також позивачем зазначено, що він своєчасно сплачував всі необхідні платежі з продовженням строку дії ліцензії, що підтверджується відповідними платіжними дорученням.

Враховуючи, що розпорядження №15-р від 26.01.2022 року є на думку позивача протиправним, то й наслідки такого наказу у вигляді винесених податкових повідомлень-рішень є протиправними.

Представник відповідача зазначає, що ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі: несплати чергового платежу за ліцензію протягом 30 календарних днів від моменту призупинення ліцензії. Головним управлінням ДПС в Одеській області було видано розпорядження від 26.01.2022 року №15-р щодо анулювання, у тому числі, дії ліцензії СП «Вітмарк-Україна» на право зберігання пального у зв`язку із несплатою чергового платежу за ліцензію. Ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання письмового розпорядження про її анулювання. Враховуючи вищенаведене, оскаржуване розпорядження про анулювання ліцензій є законними, винесеним згідно із вимогами чинного законодавства.

Ухвалою суду від 09.11.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

Дослідивши адміністративний позов, відзив відповідача, інші письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні, проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

Судом встановлено, що відповідно до інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, Спільне підприємство «Вітмарк-Україна» в формі Товариства з обмеженою відповідальністю (далі СП «Вітмарк-Україна» ТОВ) зареєстровано 09.08.2001.

Судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області видано СП «Вітмарк-Україна» ТОВ ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки):

реєстраційний номер 2000865;

дата реєстрації: 19.03.2020;

термін дії: з 19.03.2020 до 19.03.2025;

місцезнаходження: Україна, 65007, Одеська область, м. Одеса, Малиновський р-н., пров. Високий, буд.22;

адреса місця зберігання: Україна, Одеська область, Роздільнянський район, с. Степанівка, вул. Миру, 144, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри) 53700 (а.с.6).

Також судом встановлено, що Головним управлінням ДПС в Одеській області видано СП «Вітмарк-Україна» ТОВ ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки):

реєстраційний номер 2001017;

дата реєстрації: 19.03.2020;

термін дії: з 19.03.2020 до 19.03.2025;

місцезнаходження: Україна, 65007, Одеська область, м. Одеса, Малиновський р-н., пров. Високий, буд.22;

адреса місця зберігання: Україна, Одеська область, Малиновський район, пров. Високий, буд.22, загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального (літри) 960 (а.с.7).

На підставі статті 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», у зв`язку з несплатою чергових платежів за ліцензії, Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято розпорядження «Про анулювання ліцензії» від 26.01.2022 року, яким зобов`язано анулювати дію ліцензій на право роздрібної торгівлі пальним, зберігання пального та зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) суб`єктам господарювання (згідно з додатком).

Не погоджуючись з розпорядженням позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481 від 19 грудня 1995 року (із змінами та доповненнями.

Згідно з приписами ст. 15 Закону України №481 суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Статтею 15 Закону України №481 встановлено річну плату за ліцензії на право зберігання пального у розмірі 780 гривень.

Також, відповідно до норм ст. 15 Закону України №481 для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Копії таких документів не подаються у разі їх наявності у відкритих державних реєстрах, якщо реквізити таких документів та назви відповідних реєстрів зазначено в заяві на видачу ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

У разі якщо зазначені документи видані (оформлені) іншій особі, ніж заявник, такий заявник додатково подає документи, що підтверджують його право на використання відповідного об`єкта.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво), які здійснюють оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі пальним копії таких документів не подають.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Після видачі/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/анулювання відповідної ліцензії.

Повідомлення про необхідність внесення чергового платежу за ліцензію автоматично формується та направляється органом ліцензування суб`єкту господарювання (у тому числі іноземному суб`єкту господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) за 30, за 20, за 10 та за 5 днів до настання терміну сплати за відповідну ліцензію в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Відповідно до абз.4 ч. 52 ст. 15 Закону України №481 ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного розпорядження на підставі несплати чергового платежу за ліцензію.

Згідно з ч. 53 ст. 15 Закону України №481 ліцензія анулюється та вважається недійсною з моменту одержання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) розпорядження про її анулювання в електронній формі засобами електронного зв`язку.

Частиною 4 ст. 16 Закону України №481 встановлено, що контроль за сплатою річної плати за ліцензії здійснюється органом виконавчої влади, уповноваженим Кабінетом Міністрів України видавати ліцензії на виробництво спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, і пального, оптову торгівлю спиртом, оптову та роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, і пальним, на зберігання пального. Для здійснення контролю суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) подає зазначеному органу копію платіжного доручення з відміткою банку про сплату.

Отже, як встановлено судом Головним управлінням ДПС в Одеській області видано СП «Вітмарк-Україна» у формі ТОВ ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) реєстраційні номери 2000865, 2001017; дата реєстрації: 19.03.2020; термін дії: з 19.03.2020 до 19.03.2025.

Як вбачається з матеріалів справи:

02.03.2020 року позивачем відповідно до платіжних доручень №34700 та №34680 в розмірі 780,00 грн. по кожній з квитанцій (тобто за сплату двох ліцензій, про що також вказується в призначенні платежу) сплачено кошти за ліцензії;

18.03.2021 року позивачем відповідно до платіжних доручень №39160 та №39050 в розмірі 780,00 грн. по кожній з квитанцій (тобто за сплату двох ліцензій, про що також вказується в призначенні платежу) сплачено кошти за ліцензії;

Тобто, позивачем сплачено плату за ліцензію до закінчення терміну попередньої сплати, який охоплював період дії ліцензії з 19.03.2020 по 19.03.2021. Крім того, вказана плата була перерахована позивачем на діючий на момент її сплати бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу. Вказані обставини не спростовані відповідачем під час розгляду справи.

Виходячи з того, що у році 365 днів та при сплаті 18.03.2021 року оплати за рік на перед позивач мав право очікувати, що строк наступної оплати настане не раніше 18.03.2022 року, а враховуючи, що ліцензії видані 19.03.2020 року то наступний річний платіж настає не раніше 19.03.2021 року та надалі 19.03.2022 року відповідно.

Суд зазначає, що ліцензії №2000865 та №2001017 анульовано саме з підстав несплатою чергового платежу за ліцензію.

Водночас, граничного строку сплати суб`єктом господарювання річної плати за ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним за відповідний рік норми Закону № 481/95-ВР не встановлюють. Стаття 15 Закону № 481/95-ВР лише визначає обов`язок суб`єкта господарювання щорічно сплачувати відповідну плату за ліцензію на право зберігання пального в розмірі 780,00 гривень, однак не передбачає строку протягом якого вказана щорічна плата повинна бути сплачена.

Таким чином, оскаржуване розпорядження відповідачем прийнято з порушенням вимог статті 15 Закону України №481/95-ВР, а отже не у спосіб та не в порядку визначеному чинним законодавством України.

Натомість ненадання суб`єктом господарювання до територіального органу Державної податкової служби України, який видав йому ліцензію на право зберігання пального, копії платіжного доручення про сплату річної плати за ліцензію з відміткою банку про її сплату не є достатньою правовою підставою для висновку про несплату таким суб`єктом річної плати за ліцензію, а відтак і не є підставою для застосування до суб`єкта господарювання відповідальності у анулювання ліцензії.

При цьому, суд зазначає, що під несплатою річної плати за ліцензію слід розуміти бездіяльність суб`єкта господарювання, яка полягає у не здійсненні ним своєчасного та в повному обсязі перерахування коштів на відповідний бюджетний рахунок, призначений для вказаного платежу, однак, позивачем такої бездіяльності допущено не було, що підтверджується платіжними дорученнями від 18.03.2021 року №39160 та №39050.

Відповідно до ч.3 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку. Матеріали справи свідчать, що відповідні положення податкового законодавства відповідачем при прийнятті оскаржуваних рішень дотримані не були, оскільки рішення відповідачем прийнято передчасно, що в свою чергу зумовило необхідність звернення позивача за захистом свого порушеного права до суду.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позову додано платіжне доручення №24900 від 31.10.2022 року про сплату судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 2481,00 грн.

Таким чином з урахування задоволення позовних вимог СП «Вітмарк-Україна» у формі ТОВ суд доходить висновку про необхідність стягнення судового збору сплаченого позивачем з Головного управління ДПС в Одеській області у розмірі 2481,00 грн.

Керуючись статтями 2, 6-11, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправним та скасування розпорядження, та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати розпорядження №15-р від 26.01.2022 року Головного управління ДПС в Одеській області щодо анулювання ліцензії СП "ВІТМАРК-УКРАЇНА" ТОВ на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за реєстраційним №2000865 на адресу місця зберігання пального: Одеська область, Роздільнянський р-н, с. Степанівка, вул. Миру, 144, терміном дії ліцензії з 19.03.2020 до 19.03.2025 та ліцензії СП "ВІТМАРК-УКРАЇНА" ТОВ на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2001017 на адресу місця зберігання пального: м. Одеса, Малиновський р-н, пров. Високий, 22, терміном дії ліцензії з 19.03.2020 до 19.03.2025 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області на користь Спільного підприємства "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. згідно платіжного доручення №24900 від 31.10.2022 року.

Рішення набирає законної сили відповідно до ст.255 КАС України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позивач Спільне підприємство "Вітмарк-Україна" в формі Товариства з обмеженою відповідальністю (67430, Одеська область, Роздільнянський р-н, с. Степанівка, вул. Миру, буд. 144, ).

Відповідач Головне управління ДПС в Одеській області (65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5, код ЄДРПОУ ВП 44069166).

Суддя Іванов Е.А.