Справа № 240/38783/21
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2023-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/38783/21

категорія 111031101

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління ДПС у Житомирській області про скасування податкових повідомлень-рішень,

встановив:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області (далі відповідач), в якому просить скасувати винесені Головним управлінням ДПС у Житомирській області податкові повідомлення-рішення №0-0625 від 30.04.2021 та №0-0625 від 30.04.2021.

В обґрунтування заявлених позовних вимог та протиправності оскаржуваних податкових повідомлень-рішень №0-0625 від 30.04.2021 та №0-0625 від 30.04.2021 позивач зазначив, що при їх прийнятті контролюючий орган не врахував цільового призначення належних йому на праві власності об`єктів нерухомості та, як наслідок, невірно застосував ставку при нарахуванні податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки.

Ухвалю суду провадження в адміністративній справі №240/38783/21 за позовом ОСОБА_1 відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Головне управління ДПС у Житомирській області подало до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечувало проти заявлених позовних у зв`язку з їх безпідставністю. Аргументуючи свою позицію, а також стверджуючи про правомірність прийнятих податкових повідомлень-рішень №0-0625 від 30.04.2021 та №0-0625 від 30.04.2021 Головне управління ДПС у Житомирській області зазначило, що згідно інформації з електронних баз даних ДПС України та даних Держаного реєстру речових прав на нерухоме майно у власності фізичної особи ОСОБА_1 перебуває 1/2 комплексу будівель та споруд площею 13481,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер 14), а також ? нежитлового приміщення картоплесховища загальною площею 1303 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 14). У зв`язку з цим, контролюючим органом були винесені податкові повідомлення-рішення №0-0625 від 30.04.2021 та №0-0625 від 30.04.2021 та нараховано позивачу податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, з використанням ставки податку 0,3 % (нежитлові будівлі), яка затверджена рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2019 №5. Відповідач вказує, що згідно договору купівлі-продажу частини приміщення від 17.07.2017 позивач прийняв у власність ? комплексу будівель та споруд площею 13481,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , складові частини будівель сільськогосподарського призначення у договорі та витягу зазначено не було. В свою чергу відомості щодо змін складових частин об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 14 (комплексу будівель та споруд, який складається з 27 об`єктів: літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, І, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, Ф, У, Х, Ц, Щ, Ю, Я, №1, №2, площею 13481,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 ) були внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно лише 23.07.2021. З огляду на зазначене, відповідач вважає, що підстави для врахування змін щодо складових частин об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 14 та надання позивачу пільги, у вигляді застосування передбаченої рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2019 №5 ставки податку в розмірі 0,01, при нарахування йому податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік були відсутні.

Також у відзиві на позовну заяву Головне управління ДПС у Житомирській області зауважило, що позивач звертався до управління в порядку пп.266.7.3 п. 266.7 ст. 267 ПК України для проведення звірки лише щодо змін складових частин об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 14. Натомість, щодо нежитлового приміщення картоплесховища загальною площею 1303 кв.м за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер 14) підтверджуючих документів щодо цільового призначення та використання даного об`єкта позивач не надавав.

Враховуючи вищезазначені обставини, Головне управління ДПС у Житомирській області просило відмовити ОСОБА_1 в задоволені позову в повному обсязі.

Одночасно з відзивом на позовну заяву Головне управління ДПС у Житомирській області подало до суду заяву, в якій просило розглядати дану справу за правилами загального позовного провадження в судовому засіданні з викликом/повідомленням сторін.

Розглянувши зазначену заяву, суд зазначає наступне.

Частиною 1 статті 12 КАС України визначено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного).

Згідно з приписами ч. 2 ст. 12 КАС України та ст. 257 КАС України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 12 КАС України загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

При чому, частиною 4 статті 12 КАС України визначено, що виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років".

Як вбачається, з поданої ОСОБА_1 позовної заяви вона не відносить до справ, які розглядаються виключно у порядку загального позовного провадження.

Відповідно до норм ч. 1 ст. 257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

Пунктом 10 ч. 6 ст. 12 КАС України передбачено, що для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Частиною 3 статті 257 КАС України визначено, що при вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує: 1) значення справи для сторін; 2) обраний позивачем спосіб захисту; 3) категорію та складність справи; 4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо; 5) кількість сторін та інших учасників справи; 6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес; 7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Оскільки характер спірних правовідносин та предмет доказування у даній справі є незначної складності та не вимагають проведення судового засідання з повідомленням сторін для повного та всебічного встановлення обставин справи, суд керуючись ч. 6 ст. 262 КАС України прийшов до висновку про відмову відповідачу в задоволенні заяви про проведення розгляду справи в порядку загального позовного провадження.

Відповідно до положень ч. 5 ст. 262, ч. 1 ст. 263 КАС України суд розглядає дану справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Відповідно до договору купівлі-продажу частини приміщення від 17.07.2017 ОСОБА_1 отримав у власність 1/2 частину комплексу будівель і споруд, що складається з 27 об`єктів літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, І, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, Т, Ф, У, X, Ц, Щ, Ю, Я, №1, №2, загальною площею 13481,1 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 14).

Крім того, відповідно до договору купівлі-продажу частини приміщення від 17.07.2017 ОСОБА_1 отримав у власність 1/2 частину нежитлового приміщення, картоплесховища, загальною площею 1303,0 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна в Державному реєстрі прав на нерухоме майно 14).

Рішенням 31-ї сесії 8-го скликання Миропільської селищної ради № 5 від 18.06.2019 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік" на території Миропільської селищної ради встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 1.

Додаток № 1 визначає, що ставки податку встановлюються на 2020 рік та вводяться в дію з 01 січня 2020 року.

30.04.2021 Головним управлінням ДПС у Житомирській області винесено податкове повідомлення-рішення №0-0625, яким ОСОБА_1 нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 14 у розмірі 8461,84 гривень, та податкове повідомлення-рішення №0-0625, яким позивачу нарахований податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, за 2020 рік на об`єкт нерухомого майна за реєстраційним номером 14 у розмірі 87547,95 гривень.

Відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік позивачу нарахований податок на об`єкти оподаткування:

1) комплекс будівель та споруд, загальною площею 13481,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , розмір частки власності 1/2, що підтверджується договором купівлі - продажу, податкове зобов`язання у розмірі 87547,95 грн. виходячи із бази оподаткування - 6740,55 кв.м. (13481,1 кв.м.1/2), ставки податку - 0,3%, яка затверджена рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2015 №5 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік" (нежитлові будівлі), а саме; 6740,55 кв.м х 14,17 грн. (0,3% * 4723 грн.) = 87547,95 грн. (податкове повідомлення - рішення №0-0625 від 30.04.2021)

2) нежитлове приміщення, картоплесховище, загальною площею 1303 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , розмір частки власності 1/2, податкове зобов`язання у розмірі 8461,84 грн. виходячи із бази оподаткування - 651,50 кв.м. (1303 кв.м.1/2), ставки податку - 0,3%, яка затверджена рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2015 №5 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік", а саме: 651,50 кв. м х 14,17 грн. (0,3% * 4723 грн.) - 8461,84 грн. (податкове повідомлення - рішення №0-0625 від 30.04.2021), з врахуванням п.525 Розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (об`єкти нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу в період з 01.03.2020 по 31.03.2020.)

16.06.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Житомирській області із заявою, в якій просив при формуванні розгорнутого розрахунку сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врахувати витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.06.2021 №261669977.

26.07.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління ДПС у Житомирській області із заявою, в якій просив прийняти до розгляду деталізований витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №267231413 від 23.07.2021 (щодо об`єкта нерухомого майна за реєстраційним №14, номер запису про право власності: 21412926), для формування, (деталізованого) розрахунку сплати податку (за періоди: 2019-2020 року) на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що перебуває у його власності, врахувати нижченаведені документи.

Розглянувши вищезазначені заяви, Головне управління ДПС у Житомирській області листом від 08.10.2021 №2756/Б06-30-24-04-12 повідомило позивачу, що оскільки згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна відомості щодо зміни складових частин об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 14 (комплекс будівель і споруд складається з 27 об`єктів літ. А, Б, В, Г, Д, Е, Ж, З, І, К, Л, М, Н, О, П, Р, С, І, Ф, У, X, Ц, Щ, Ю, Я, №1, №2, загальна площа 13481,1 кв.м., адреса: АДРЕСА_1 внесені 23.07.2021, тому підстав для врахування змін, щодо складових частин об`єкта нерухомого майна за реєстраційним номером 14 та надання пільг відповідно до рішення 31 сесії 8 скликання № 5 від 18.06.2019 Миропільської селищної ради "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік" при обрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік, а також за 2018-2019 роки відсутні.

ОСОБА_1 вважає, що відповідач протиправно при нарахуванні податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки не врахував пільги, встановлені рішенням Миропільської селищної ради та деталізований витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №267231413 від 23.07.2021, та як наслідок застосував невірну ставку податку, а тому він звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 67 Конституції України визначено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Спірні правовідносини врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755-VI в редакції, що була чинною на момент їх виникнення (далі - ПК України).

Питання сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, врегульовані статтею 266 ПК України.

Згідно з підпунктом 266.1.1 пункту 266.1. статті 266 ПК України платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2. статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Відповідно до положень підпунктів 266.3.1 та 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України, базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

База оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

За змістом підпункту 266.4.2 пункту 266.4 статті 266 ПК України, сільські, селищні, міські ради та ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, встановлюють пільги з податку, що сплачується на відповідній території, з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, громадських об`єднань, благодійних організацій, релігійних організацій України, статути (положення) яких зареєстровані у встановленому законом порядку, та використовуються для забезпечення діяльності, передбаченої такими статутами (положеннями). Пільги з податку, що сплачується на відповідній території з об`єктів житлової нерухомості, для фізичних осіб визначаються виходячи з їх майнового стану та рівня доходів.

Базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року (підпункт 266.6.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до вимог підпункту 14.1.129-1. пункту 14.1 статті 14 ПК України об`єктами нежитлової нерухомості є будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду. У нежитловій нерухомості виділяють:

а) будівлі готельні - готелі, мотелі, кемпінги, пансіонати, ресторани та бари, туристичні бази, гірські притулки, табори для відпочинку, будинки відпочинку;

б) будівлі офісні - будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей;

в) будівлі торговельні - торгові центри, універмаги, магазини, криті ринки, павільйони та зали для ярмарків, станції технічного обслуговування автомобілів, їдальні, кафе, закусочні, бази та склади підприємств торгівлі й громадського харчування, будівлі підприємств побутового обслуговування;

г) гаражі - гаражі (наземні й підземні) та криті автомобільні стоянки;

ґ) будівлі промислові та склади;

д) будівлі для публічних виступів (казино, ігорні будинки);

е) господарські (присадибні) будівлі - допоміжні (нежитлові) приміщення, до яких належать сараї, хліви, гаражі, літні кухні, майстерні, вбиральні, погреби, навіси, котельні, бойлерні, трансформаторні підстанції тощо;

є) інші будівлі.

За правилами підпункту 266.5.1 пункту 266.5 статті 266 ПК України ставки податку для об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб, встановлюються за рішенням сільської, селищної, міської ради або ради об`єднаних територіальних громад, що створені згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, залежно від місця розташування (зональності) та типів таких об`єктів нерухомості у розмірі, що не перевищує 1,5 відсотка розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, за 1 квадратний метр бази оподаткування.

Відповідно до підпунктів 266.7.1, 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 цієї статті, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються платнику податку контролюючим органом у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком).

Так, рішенням 31-ї сесії 8-го скликання Миропільської селищної ради № 5 від 18.06.2019 "Про встановлення ставок та пільг із сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки на 2020 рік" на території Миропільської селищної ради встановлені ставки податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, згідно з додатком 1.

Додаток № 1 визначає, що ставки податку встановлюються на 2020 рік та вводяться в дію з 01 січня 2020 року.

Зокрема щодо будівель сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства, для фізичних осіб - платників податку встановлені наступні ставки (у % від мін, з/п):

1271.1Будівлі для тваринництва 0,01

1271.2Будівлі для птахівництва 0,01

1271.3Будівлі для зберігання зерна 0,01

1271.4Будівлі силосні та сінажні 0,01

1271.5Будівлі для садівництва, виноградарства та виноробства 0,01

1271.6Будівлі тепличного господарства 0,01

1271.7Будівлі рибного господарства 0,01

1271.8Будівлі підприємств лісівництва та звірівництва0,01

1271.9Будівлі сільськогосподарського призначення інші 0,01.

Матеріалами справи підтверджується, що позивачу відповідно до розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2020 рік нарахований податок на об`єкти оподаткування:

1) комплекс будівель та споруд, загальною площею 13481,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , у розмірі 87547,95 грн., виходячи із бази оподаткування - 6740,55 кв.м. (13481,1 кв.м. 1/2) та ставки податку - 0,3 % (нежитлові будівлі), яка затверджена рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2015 №5 (6740,55 кв.м х 14,17 грн. (0,3% * 4723 грн.) = 87547,95 грн);

2) нежитлове приміщення, картоплесховище, загальною площею 1303 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , у розмірі 8461,84 грн. виходячи із бази оподаткування - 651,50 кв.м. (1303 кв.м. 1/2) та ставки податку - 0,3 % (нежитлові будівлі), яка затверджена рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2015 №5, яка затверджена рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2015 №5 ( 651,50 кв. м х 14,17 грн. (0,3% * 4723 грн.) = 8461,84 грн.), з врахуванням п.525 Розділу XX Перехідні положення Податкового кодексу України (об`єкти нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних або юридичних осіб, не є об`єктом оподаткування податком на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, відповідно до статті 266 цього Кодексу в період з 01.03.2020 по 31.03.2020.)

Стверджуючи про протиправність спірних податкових повідомлень-рішень №0-0625 від 30.04.2021 та №0-0625 від 30.04.2021 позивач зазначає, що контролюючий орган при обрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки врахувати, повинен був врахувати, що цільове призначення будівель, які є об`єктом оподаткування, - будівлі сільськогосподарського призначення, що підтверджується деталізованим витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №267261413 від 23.07.2021, який надавався відповідачу. Відтак, до таких об`єктів застосовується знижена ставка податку у розмірі 0,01 % від мінімального розміру мінімальної заробітної плати.

Надаючи правову оцінку зазначених доводам позивача, суд враховує наступне.

Підпунктом 266.7.4 п. 266.7 ст. 266 ПК України зазначено, що органи державної реєстрації прав на нерухоме майно, а також органи, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, зобов`язані щоквартально у 15 - денний строк після закінчення податкового (звітного) кварталу подавати контролюючим органам відомості, необхідні для розрахунку податку, за; місцем розташування такого об`єкта нерухомого майна станом на перше число відповідного кварталу в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

У разі подання платником податку контролюючому органу правовстановлюючих документів на нерухоме майно, відомості про яке відсутні у базі даних інформаційних систем центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, сплата податку фізичними особами здійснюється на підставі поданих платником податку відомостей до отримання контролюючим органом відомостей від органів державної реєстрації прав на нерухоме майно про перехід права власності на об`єкт оподаткування.

Порядок подання органами державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та органами, що здійснюють реєстрацію місця проживання фізичних осіб, відомостей, необхідних для розрахунку податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, затверджено постановою Кабінетом Міністрів України від 31.05.2012 № 476 (із змінами і доповненнями).

Отже п. 4 Порядку передбачено, що Міністерство юстиції України подає Державній фіскальній службі України інформацію про об`єкти житлової та/або нежитлової нерухомості, у тому числі їх часток, що перебувають у власності фізичних та юридичних осіб.

Передача зазначеної інформації здійснюються на центральному рівні між Мін`юстом і ДПС в електронній формі телекомунікаційними каналами зв`язку.

На підставі вищезазначених даних проводиться розрахунок податкового зобов`язання з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки.

Таким чином, обчислення податку відбувається на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно, та/або на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема, документів на право власності згідно з пп. 266.3.2 п. 266.3 ст. 266 Податкового кодексу України.

Під час розгляду справи судом встановлено, що на момент винесення оскаржуваних рішень, згідно інформації з електронних баз даних ДПС України та даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, у власності ОСОБА_1 перебувала 1/2 комплексу будівель та споруд загальною площею 13481,1 кв.м. за адресою: АДРЕСА_1 , та 1/2 нежитлового приміщення - картоплесховища, загальною площею 1303 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 .

Відповідно до Довідки про склад та технічні показники від 17.07.2017 №19, складеної ФОП ОСОБА_2 , який діє на підставі кваліфікаційного сертифікату АЕ №003687, об`єкт нерухомого майна - комплекс будівель та споруд за адресою: АДРЕСА_1 , є будівлями сільськогосподарського призначення (тваринництво) (а.с.29).

Зміни складових частин, які входять до комплексу будівель та споруд (будівлі сільськогосподарського призначення) були внесені позивачем до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 23.07.2021 (а.с.25-28).

Зазначений витяг був наданий відповідачу позивачем 26.07.2021.

Суд зауважує, що приписами п.п.266.7.3. ст.266 ПК України відзначено, що платники податку мають право звернутися з письмовою заявою до контролюючого органу за своєю податковою адресою для проведення звірки даних щодо: об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, що перебувають у власності платника податку; розміру загальної площі об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, що перебувають у власності платника податку; права на користування пільгою із сплати податку; розміру ставки податку; нарахованої суми податку.

У разі виявлення розбіжностей між даними контролюючих органів та даними, підтвердженими платником податку на підставі оригіналів відповідних документів, зокрема документів на право власності, контролюючий орган за своєю податковою адресою платника податку проводить перерахунок суми податку і надсилає (вручає) йому нове податкове повідомлення-рішення. Попереднє податкове повідомлення-рішення вважається скасованим (відкликаним).

В ході розгляду справи підтверджується, що позивач на виконання пп. 266.7.3 п. 266.7 ст. 267 ПК України звертався до Головного управління ДПС у Житомирській області із заявою для проведення звірки в письмовій формі щодо зміни складових частин об`єкта нерухомого майна з реєстраційним номером 14 (комплекс будівель і споруд, загальна площа 13481,1 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 ).

В призмі здійсненого вище аналізу норм чинного законодавства, вказана обставина свідчить про виникнення у відповідача обов`язку здійснити нарахування вказаного податку із застосуванням відповідної ставки з урахуванням даних щодо цільового призначення нерухомого майна, яке є об`єктом оподаткування.

Тобто, контролюючий орган повинен був провести звірку даних на підставі наданих позивачем документів та здійснити перерахунок суми податку.

Суд зауважує, що позивач не може нести відповідальності за відсутність в базі даних податкового органу інформації стосовно типу належного позивачу нерухомого майна. До того ж, виявлена розбіжність була усунута позивачем, про що надавалась інформація контролюючому органу.

З приводу податкового повідомлення - рішення №0-0625 від 30.04.2021 та нарахованого на підставі нього податку на нерухоме майно на нежитлове приміщення, картоплесховище, загальною площею 1303 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 , суд зауважує, що дані щодо цільового призначення вказаного об`єкта нерухомого майна (реєстраційний номер 14) були зазначені у Державному реєстру речових прав на нерухоме майно, як нежитлове приміщення, картоплесховище, тобто сільськогосподарського призначення. При цьому, відомості щодо даного нерухомого майна були наявні в реєстрі на час прийняття спірного рішення.

Таким чином, беручи до уваги ту обставину, що вищевказане майно відноситься до будівель сільськогосподарського призначення, суд приходить до висновку, що ставка податку, яка мала застосовуватися при нарахуванні податку на нерухоме майно повинна була становити 0,01 % від мінімального розміру мінімальної заробітної плати. Однак, відповідач, при винесенні оскаржуваних податкових повідомлень-рішень застосував ставку податку в розмірі 0,3 %, затверджену рішенням Миропільської селищної ради Романівського району від 18.06.2015 №5 для нежитлових будівель.

Відтак, аналіз наведених правових норм та встановлених судом обставин справи, свідчать про протиправність оскаржуваних податкових повідомлень рішень та наявність підстав для їх скасування.

Частиною 2 статті 2 КАС України передбачено, що у справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

При цьому суд відмічає, що "на підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень: 1) повинен бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України; 2) зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним; "у межах повноважень" означає, що суб`єкт владних повноважень повинен приймати рішення, а дії вчиняти відповідно до встановлених законом повноважень, не перевищуючи їх; "у спосіб" означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний дотримуватися встановленої законом процедури і форми прийняття рішення або вчинення дії і повинен обирати лише визначені законом засоби; "з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано", тобто використання наданих суб`єкту владних повноважень повинно відповідати меті та завданням діяльності суб`єкта, які визначені нормативним актом, на підставі якого він діє; "обґрунтовано", тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії). Рішення повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення.

Статтею 9 КАС України закріплено принцип законності, який вимагає, щоб органи державної влади та їх посадові особи діяли тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з частиною 1, 2 ст. 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відтак, суд повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З наявних у матеріалах справи квитанцій від 22.11.2021 ПН№5344664 та від 14.12.2021 ПН№5453516 вбачається, що позивачем під час звернення до суду з вказаними позовом було сплачено судовий збір у розмірі 1816,00 гривень.

Враховуючи задоволення позовних вимог, суд приходить до висновку, що вищезазначений судовий збір в розмірі 1816,00 гривень підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Житомирській області (вул. Юрка Тютюнника, 7, м. Житомир, 10003; код ЄДРПОУ ВП44096781) про скасування податкових повідомлень-рішень - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Житомирській області від 30.04.2021 №0-0625 та від 30.04.2021 №0-0625.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Житомирській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1816,00 гривень (тисяча вісімсот шістнадцять гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович