Справа № 160/457/23
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
09 січня 2023 р.Справа №160/457/23

Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Олійник В.М., розглянувши заяву представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову в адміністративній справі №160/457/23 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити певні дії,-
05 січня 2023 року представник ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якій просить:
- визнати протиправним та скасувати рішення про відмову в оформлені (видачі) посвідки на тимчасове проживання № НОМЕР_1 від 05.12.2022 р., рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства від 14.12.2022 р. Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області;
- зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області повторно розглянути заяву анкету ОСОБА_1 (ІПН: НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_1 ) та видати посвідку на тимчасове проживання;
- стягнути судові витрати на користь ОСОБА_1 , що складаються зі сплати судового збору у розмірі 2 147 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 січня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та надано час протягом п`яти днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків.
Через систему «Електронний суд» від представника позивача 05 січня 2023 року також надійшла заява про забезпечення адміністративного позову вх.№2385/23, в якій остання просить:
здійснити забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 14.12.2022 року в частині залишення території України до 12.01.2023 року та повернення до країни походження або третьої країни, до набрання законної сили рішенням по даній справі.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову представником зазначено, що позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача про визнання протиправними дій та скасування рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 14.12.2022 року в частині видворення з території України до 12.01.2023 року та повернення до країни походження або третьої країни.
Представник позивача вважає, що вказане рішення прийнято відповідачем з порушенням вимог чинного законодавства, є незаконним та необґрунтованим, прийнято з грубим порушенням прав, свобод та законних інтересів позивача, оскільки при прийнятті спірного рішення Головним управлінням Державної міграційної служби у Дніпропетровській області визначено, що підстав для подальшого перебування на території України у ОСОБА_1 немає, однак, не прийнято до уваги факт існування у останнього родини, зокрема те, що у позивача на території України проживає його дружина та інші родичі.
Безпідставне видворення з території України порушує особисті права позивача та суперечить статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод в частині гарантування права на повагу до приватного і сімейного життя.
Враховуючи вищевикладене, представник позивача у своїй заяві зазначила, що невжиття заходів забезпечення позову, з урахуванням строків розгляду справи в суді, може призвести до настання обставин, за яких права та інтереси позивача можуть бути порушені та ні за яких умов не зможуть бути поновлені, тобто вся суть їх судового захисту буде знівельована.
Розглянувши заяву позивача про забезпечення позову, суд враховує наступне.
Відповідно до ч.1 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.
Положеннями ч.1 ст.150 КАС України визначено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Згідно з ч.2 ст.150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Аналіз наведених вище норм права дозволяє зробити висновок, що забезпечення адміністративного позову - це вжиття адміністративним судом, в провадженні якого знаходиться справа або до якого буде подано адміністративний позов, певних процесуально-правових заходів щодо охорони прав, свобод та інтересів позивача, які б гарантували виконання рішення суду, у разі задоволення позову.
Для задоволення судом заяви про забезпечення адміністративного позову заявник має обґрунтувати необхідність задоволення такої заяви належними та допустимими доказами та довести, що незадоволення заяви призведе хоча б до одного із наслідків, передбачених ч.2 ст.150 КАС України.
Згідно з ч.6 ст.154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання. Суд може також зазначити порядок виконання ухвали про забезпечення позову.
Застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Таким чином при вирішенні питання щодо необхідності забезпечення позову має враховуватися предмет позову, підстави звернення до суду, співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам та обставинам справи, а також забезпечення дотримання пропорційного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для позивача та інших заінтересованих осіб внаслідок невжиття таких заходів.
Водночас, забезпечення позову в адміністративній справі є надання тимчасового захисту до вирішення справи по суті, який застосовується у виключних випадках за наявності об`єктивних обставин, які дозволяють зробити обґрунтоване припущення, що невжиття відповідних заходів потягне за собою більшу шкоду, ніж їх застосування.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи, пов`язані з перебуванням іноземців та осіб без громадянства на території України, зокрема, щодо примусового повернення в країну походження або третю країну іноземців та осіб без громадянства.
Згідно з частиною другою статті 20 КАС України окружним адміністративним судам підсудні всі адміністративні справи, крім визначених частинами першою та третьою цієї статті.
Особливості провадження в адміністративних справах за адміністративними позовами з приводу примусового повернення чи примусового видворення іноземців або осіб без громадянства за межі території України передбачені статтею 288 КАС України.
Згідно з ч. 1 ст. 288 КАС України позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.
Розглянувши заяву представника позивача про забезпечення позову, суд приходить до висновку про відмову в її задоволенні, оскільки розгляд заяви про зупинення дії рішення Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області від 14.12.2022 року в частині залишення території України до 12.01.2023 року та повернення до країни походження або третьої країни підсудний місцевому загальному суду як адміністративному суду, а забезпечення позову у спосіб, який пропонує представник позивача, фактично є вирішенням спору по суті без судового розгляду, що є неприпустимим.
Відтак, правомірність та оцінка оскаржуваних рішень підлягає з`ясуванню під час розгляду справи по суті про їх оскарження та буде надана судом за результатами розгляду справи.
Відповідно до ч.5 ст.154 Кодексу адміністративного судочинства України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу.
Згідно ч.ч.1,2 ст.156 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про забезпечення позову має відповідати вимогам до виконавчого документа, встановленим законом. Така ухвала підлягає негайному виконанню з дня її постановлення незалежно від її оскарження і відкриття виконавчого провадження.
Примірник ухвали про забезпечення позову негайно надсилається заявнику, всім особам, яких стосуються заходи забезпечення позову і яких суд може ідентифікувати, а також, залежно від виду вжитих заходів, направляється судом для негайного виконання державним та іншим органам для вжиття відповідних заходів.
Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що заява представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову задоволенню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 19, 20, 150, 154, 156, 241, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 про забезпечення адміністративного позову - відмовити.
Відповідно до ч.8 ст.154 КАС України ухвалу про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову може бути оскаржено. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.
Апеляційна скарга подається до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня проголошення ухвали.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на ухвалу суду - якщо апеляційна скарга подана протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення йому відповідної ухвали суду.
Ухвала набирає законної сили у порядку та у строки встановлені ст.256 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник