Справа № 300/3949/22
Суддя: Кафарський В.В.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"09" січня 2023 р. справа № 300/3949/22

м. Івано-Франківськ

Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Кафарського В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (далі - відповідач 1) та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі - відповідач 2) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії від 09.08.2022 №35, прийняте відділом перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 08.08.2022 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років позивача на підставі довідок про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, а також стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області моральну шкоду у сумі 3 000,00 гривень.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

03.11.2022 на адресу суду надійшов відзив від відповідача 1 від 01.11.2022 за №0900-0903-9/37409, згідно якого представник вказує, що відповідно до частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв. Зазначив, що оскільки заробітна плата позивача за періоди роботи з з 01.12.1990 по 31.08.1998 та з 01.02.1999 по 31.12.2003 у АТ «Камчатське авіаційне підприємство» не була підтверджена первинними документами у ГУ ПФУ в Сумській області відсутні підстави враховувати заробітну плату за спірні періоди. Відповідач просив в задоволенні позову відмовити.

У встановлений судом строк відповідач 2 відзив на позовну заяву не надав. Копію ухвали від 18.10.2022 отримав 26.10.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.

Так, частиною 4 статті 159 КАС України визначено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

Водночас, неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до частини 6 статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд, розглянувши адміністративну справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладених у заявах по суті справи, встановив наступне.

ОСОБА_1 є пенсіонером, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області і отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Позивач 08.08.2022 звернувся до відповідача 1 із заявою про проведення перерахунку пенсії, у якій просив провести перерахунок пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки.

В зв`язку з впровадженням екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення/перерахунок пенсій, вказана заява розглянута Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області, за результатами розгляду якої прийнято рішення про відмову в перерахунку пенсії від 09.08.2022 за №35 (а. с. 24).

ОСОБА_1 25.08.2022 звернувся до відповідача 1 про надання детального розяснення у відмові в перерахунку пенсії на підставі заяви від 08.08.2022 (а. с. 26).

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області за наслідками розгляду даного звернення листом від 08.09.2022№7346-6937/П-02/8-0900/21 від 09.09.2021 повідомило позивача , що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області заяву щодо перерахунку пенсії від 08.08.2022 не опрацьовували. У разі надання інших уточнюючих документів, рішення про відмову в перерахунку пенсії буде переглянуто (а. с. 27).

Вважаючи протиправною відмову відповідачів здійснити позивачу перерахунок пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, позивач звернувся до суду за захистом його прав.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення чи дії конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.

Згідно із положеннями частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058).

Відповідно до абзаців 1, 2 частини 1 статті 40 Закону №1058 для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

У разі якщо страховий стаж становить менший період, ніж передбачено абзацом першим цієї частини, враховується заробітна плата (дохід) за фактичний страховий стаж.

Згідно з абзацом 5 частини 1 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

За змістом частини 1 статті 27 Закону №1058 розмір пенсії за віком визначається за формулою: П = Зп * Кс, де: П - розмір пенсії, у гривнях; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях; Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.

Відповідно до частини 2 статті 40 Закону №1058 заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з підпунктом 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного Фонду України від 25.11.2005 за №22-1 (далі - Порядок №22-1), для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку до заяви про призначення пенсії за віком надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 1 липня 2000 року (додатки 1, 3 до Положення).

За бажанням пенсіонера ним може подаватись довідка про заробітну плату (дохід) по 30 червня 2000 року (додаток 1) із зазначенням у ній назв первинних документів, на підставі яких її видано, їх місцезнаходження та адреси, за якою можливо провести перевірку відповідності змісту довідки первинним документам.

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 08.08.2022 звернувся до відповідача 1 із заявою про проведення перерахунку пенсії на підставі довідок про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки.

Досліджуючи довідки про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, судом з`ясовано, що позивач за час роботи у даному підприємстві з 01.12.1990 по 31.08.1998 та з 01.02.1999 по 31.12.2003отримував заробітну плату, обчислену в російських рублях (а. с. 87-103).

Зміст вказаних довідок свідчить, що такі довідки видані на основі первинних документів (особові рахунки, розрахунково-платіжні відомості), з усіх сум, включених у довідку повністю здійснені відрахування у Пенсійний фонд та Фонд соціального страхування.

Окрім цього, зазначена довідка підписана керівником підприємства та головним бухгалтером, на ній проставлено печатку АТ «Камчатське авіаційне підприємство». Також ці довідки містить адресу місцезнаходження підприємства.

Таким чином, виходячи з аналізу відомостей, зазначених у довідках про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, та беручи до уваги положення підпункту 3 пункту 2.1 Порядку №22-1, якими встановлено вимоги до оформлення довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, суд виснував, що такі довідки відповідають вимогам законодавства, так як видані на підставі особових рахунків, містять чітко визначені періоди роботи, за які здійснювалась виплата заробітної плати, суми заробітної плати, відрахування із заробітної плати, а також містить інформацію щодо місцезнаходження і адреси підприємства, яким видано таку довідку.

Також суд звертає увагу, що період роботи ОСОБА_1 у АТ «Камчатське авіаційне підприємство» також підтверджується записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 від 28.11.1990 (а. с. 28-29).

Отож, судом не встановлено жодних підстав, які б викликали сумнів у достовірності даних, зазначених у довідках про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки.

Відповідач 1, обґрунтовуючи заперечення стосовно позовних вимог ОСОБА_1 , наводить аргументи щодо необхідності підтвердження спірних довідок про заробітну плату первинними документами.

Так, за змістом частини третьої статті 44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 4.1, 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

Отже, з наведеного вбачається, що органи Пенсійного фонду мають право перевіряти обґрунтованість видачі, в даному випадку довідкок про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у такій довідці.

Керуючись вищенаведеними положеннями законодавства, а також на підставі статті 10 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності незалежних держав в області пенсійного забезпечення від 13.03.1992, відповідач мав право звернутися із відповідним запитом до Пенсійного фонду російської федерації з метою підтвердження даних, вказаних у довідках про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки.

На переконання суду, спірні довідках про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, не викликають сумніву щодо обґрунтованості її видачі та достовірності відомостей, які містяться в такій довідці.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у довідках про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, або які обґрунтовано ставили під сумнів окремі частини відомостей зазначених у таких довідках, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області суду при розгляді справи не надано.

Відповідачі у даній справі не обґрунтували свої дії жодним нормативно-правовим актом, який би надавав органу пенсійного фонду право до перевірки обґрунтованості видачі поданих заявником (особою, яка звертається за призначенням пенсії) документів, оформлених на його ім`я підприємством, установами та організаціями, не вирішувати питання про призначення чи перерахунок пенсії, виходячи із змісту такого документу, який за формою і змістом відповідає встановленим вимогам.

Разом з тим, суд зазначає, що ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, у випадку отримання інформації/відповіді від Пенсійного фонду російської федерації за наслідками проведеної перевірки, яка б суперечила відомостям, які містяться у довідках про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, не позбавлене можливості переглянути розмір пенсії ОСОБА_1 , шляхом проведення відповідного перерахунку на правових підставах у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, положення частини 1 статті 103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII і частини 1 статті 50 Закону №1058 передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії; суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відтак, подання в орган пенсійного фонду довідок для визначення належного розміру пенсії із відомостями, які не будуть підтверджені, має правовим наслідком застосування коментованих вище положень.

Також суд зазначає таке: Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у пунктах 52, 56 рішення від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Суд, однак, зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) з погляду тлумачення їх у світлі практики Суду. На думку ЄСПЛ, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості та точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника. Таким чином, у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Водночас положеннями статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики ЄСПЛ. Звернення до адміністративного суду для захисту прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

З огляду на проаналізовані норми законодавства, оцінюючи в сукупності встановлені обставини, суд дійшов висновку, що відповідачем 2 протиправно відмовлено у зарахуванні ОСОБА_1 заробітної плати, яку він отримував у АТ «Камчатське авіаційне підприємство» згідно з довідками про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003 та особовими рахунками по заробітній платі за 1990-2003 роки.

Таки чином, слід визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Сумській області щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 заробітної плати, отриманої в АТ «Камчатське авіаційне підприємство» у період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та з 01.02.1999 по 31.12.2003 на підставі довідкок про заробітну плату від 18.08.2021 та, як наслідок, скасувати рішення від 09.08.2022 №35 відділу перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, суд зважає на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Водночас, засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею, повинен бути ефективним як у законі так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його застосування не було ускладнено діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005 (заява №38722/02).

З приводу дати, з якої відповідача слід зобов`язати здійснити перерахунок пенсії з урахуванням заробітної плати на підставі довідок про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, суд зазначає таке.

Відповідно до частини 4 статті 45 Закону №1058 перерахунок призначеної пенсії, крім випадків, передбачених частиною першою статті 35, частиною другою статті 38, частиною третьою статті 42 і частиною п`ятою статті 48 цього Закону, провадиться, зокрема, у разі виникнення права на підвищення пенсії - з першого числа місяця, в якому пенсіонер звернувся за перерахунком пенсії, якщо відповідну заяву з усіма необхідними документами подано ним до 15 числа включно, і з першого числа наступного місяця, якщо заяву з усіма необхідними документами подано ним після 15 числа.

Оскільки довідки про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки, долучені позивачем до заяви про проведення перерахунку пенсії від 08.08.2022, що не заперечується відповідачем, зважаючи на приписи частини 4 статті 45 Закону №1058, пенсія ОСОБА_1 підлягає перерахунку з урахуванням заробітної плати, визначеної у зазначених довідках, з 01.08.2022, а не з 08.08.2022 як помилково вважає позивач.

Таким чином, для відновлення порушеного права позивача слід зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області здійснити з 01.08.2022 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 пенсії за вислугу років з врахуванням заробітної плати за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та з 01.02.1999 по 31.12.2003 на підставі довідок про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 та від 18.08.2021 №3/4262, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки.

Щодо позовної вимоги про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області моральну шкоду у сумі 3 000,00 гривень, суд зазначає наступне.

У відповідності до положень статті 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Пунктом 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31.03.1995 №4 визначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

У пунктах 2, 4 вказаної постанови зазначено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 440 і 450 ЦК шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини.

У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями (бездіяльністю) її заподіяно та якими доказами вона підтверджується. Факт заподіяння моральної шкоди повинен довести позивач.

Таким чином, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що подає відповідний позов.

Крім того, за правилами частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною першою статті 23 Цивільного кодексу України закріплено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Відповідно до частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Положеннями частини першої статті 1173 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Позивач, як на підставу заподіяння моральної шкоди, посилається на протиправні дії щодо не зарахування відповідних періодів роботи при перерахунку пенсії.

При цьому, суд зазначає, що сам по собі факт протиправної поведінки відповідача не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 31.07.2019 у справі №804/6922/16.

Крім того, згідно судової практики Європейського суду з прав людини (рішення від 25.10.93 у справі «Гольм проти Швеції», від 29.11.96 у справі «Саундерс проти Сполученого Королівства», від 25.07.2001 у справі «Перна проти Італії», від 13.07.2006 у справі «Сілін проти України») визнання порушення прав особи неправомірними діями інших осіб само по собі є достатньою справедливою сатисфакцією за моральну шкоду спричинену такими діями.

Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково підтверджена належними та допустимими доказами.

Оскільки позивачем не доведено факт того, що оскаржуваними діями відповідача йому заподіяно моральну шкоду, а саме, якими доказами вона підтверджується (наявність душевних переживань, погіршення стану здоров`я тощо), наявності причинно-наслідкового зв`язку між діями (бездіяльністю) відповідача та заподіянням позивачеві шкоди, тому у задоволенні таких позовних вимог слід відмовити.

З урахуванням викладеного, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до пункту 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 09.12.1994, серія A, №303-A, п.29).

Згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги докази, наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, а позов таким що підлягає задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до частини 1 статті 132 цього Кодексу судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Таким чином, враховуючи, що заявлені позовні вимоги підлягають до задоволення частково, а також враховуючи, що до позовні вимоги немайнового характеру заявлені до двох відповідачів, то в силу вимог частини 1 статті 132, частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області на користь позивача підлягають стягненню пропорційно з кожного із відповідачів судові витрати зі сплати судового збору в загальному розмірі 1 984,80 грн, що підтверджується квитанцією від 03.10.2022 №0.0..1 (а. с.1).

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088), Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкінська, 1, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ - 21108013) про визнання протиправним та скасування рішення про відмову у перерахунку пенсії, зобов`язання вчинити дії та стягнення моральної шкоди - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення рішення про відмову у перерахунку пенсії від 09.08.2022 №35, прийняте відділом перерахунку пенсій №1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) здійснити з 01.08.2022 перерахунок та виплату призначеної ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) пенсії за вислугу років на підставі довідок про заробітну плату від 18.08.2021 №3/4262-1 за період з 01.12.1990 по 31.08.1998 та від 18.08.2021 №3/4262 за період з 01.02.1999 по 31.12.2003, виданих АТ «Камчатське авіаційне підприємство» та особових рахунків по заробітній платі за 1990-2003 роки.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (вул. С. Стрільців, 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (вул. Пушкінська, 1, м. Суми, 40009, код ЄДРПОУ - 21108013) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_2 ) частину сплаченого судового збору в розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Головному управлінню Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області та Гловному управлінню Пенсійного фонду України в Сумській області рішення надіслати через підсистему «Електронний суд».

Перебіг процесуальних строків, початок яких пов`язується з моментом вручення процесуального документа учаснику судового процесу в електронній формі, починається з наступного дня після доставлення документів до Електронного кабінету в розділ «Мої справи».

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Кафарський В.В.

Рішення складене в повному обсязі 09 січня 2023 р.