Справа № 500/4391/22
Суддя: Мірінович Уляна Анатоліївна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4391/22

09 січня 2023 рокум. Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Мірінович У.А., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, у якій позивач просить суд:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, з 01.05.2020, застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) у Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2017, 2018, 2019 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити з 01.05.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV, застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2017, 2018, 2019 роки.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що вона звернулася до відповідача із заявою про призначення їй пенсії за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV, при цьому зазначила, що на час звернення вона отримувала пенсію відповідно до Закону України «Про державну службу» № 3723-ХІІ. Позивач вважає, що відповідач, при визначенні заробітної плати, з якої обчислено розмір пенсії за віком протиправно застосував показник середньої заробітної плати в Україні 3764,40 грн, який використовується для перерахунку пенсій, які вже були раніше призначені відповідно до норми Закону №1058. На думку позивача, відповідач повинен був застосувати показник середньої заробітної плати за 2017, 2018, 2019, тобто роки, що передують року звернення позивача за призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Однак, відповідач вказав, що позивачу пенсія призначалась раніше, тому при переході на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовано показник середньої зарплати (доходу), який враховувався під час призначення пенсії вперше, з огляду на що, відповідачем зазначено, що пенсія призначена та виплачується позивачу відповідно до вимог чинного законодавства, а тому підстави для проведення перерахунку такої пенсійної виплати, на даний час, - відсутні.

Позивач вважає, що відповідач неправильно застосував до спірних правовідносин норму права стосовно переведення з одного виду пенсії на інший, позаяк, на її переконання, вона звернулась із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» вперше, а тому відмова відповідача щодо розрахунку пенсійної виплати, здійсненого з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016, а не показника за 2017, 2018, 2019 які передують року звернення за призначенням пенсії, є незаконною.

Ухвалою суду від 12.12.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, у якій встановлено строк подання відповідачу відзиву на позовну заяву, в тому числі клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін.

У встановлений судом строк відповідач відзиву на позовну заяву не подав.

Інших заяв, втому числі по суті справи, на адресу суду не надходило.

Частиною п`ятою статті 262 КАС України визначено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Як слідує з матеріалів судової справи та не спростовується сторонами, позивачу ОСОБА_1 , з 01.05.2020 проведено перерахунок пенсії відповідно пункту 4-7 Прикінцевих положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до якого з 01.10.2017 особам, пенсії яким призначені відповідно до спеціальних Законів України та розмір яких з урахуванням перерахунку за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» буде більший, проводиться автоматично переведення пенсії, без їхнього звернення за матеріалами пенсійних справ.

27 жовтня 2022 року позивач звернувся із письмовою заявою в Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просив провести перерахунок та виплату пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, застосовуючи показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: 2017-2019 роки (арк. справи 9)

Листом від 10.11.2022 № 3743-3915/В-02/8-1900/22 відповідач відмовив позивачу у проведенні такого перерахунку пенсії, посилаючись на те, що оскільки позивачу призначена пенсія по інвалідності, тому при проведенні її перерахунку з 01.05.2020 відповідно перехідних положень до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) за 2014, 2015 та 2016 роки, тобто із суми 3764,40 грн, виходячи із величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%, який надалі збільшувався на коефіцієнти, визначені постановами Кабінету Міністрів України, а саме 6186,32 грн (3764,40*1,17*1,11*1,11*1,14) (арк. справи 10).

Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, оскільки, на його переконання, у спірному випадку має місце призначення іншого виду пенсії (за іншим законом), а не переведення з одного виду пенсії на інший в межах одного закону, а тому, за таких умов, позивач дійшов висновку, що до розрахунку пенсійної виплати, здійсненого з урахуванням показника середньої заробітної плати за 2014, 2015, 2016, повинен бути застосованим показники за 2017, 2018, 2019.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:

1) пенсія за віком;

2) пенсія по інвалідності;

3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За приписами частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 частини першої статті 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, за приписами частини дев`ятої статті 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених частиною першою 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 1058-IV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Зазначені особи, які повертаються на державну службу, виплата пенсії по інвалідності припиняється на період до звільнення з роботи або досягнення ними граничного віку перебування на державній службі (частина десята статті 37 Закону № 3723-XII).

Якщо інваліду I або II групи було встановлено III групу інвалідності, то в разі наступного визнання його інвалідом I або II групи право на отримання раніше призначеної пенсії на умовах, передбачених цим Законом, поновлюється з дня встановлення I або II групи інвалідності за умови, якщо після припинення виплати пенсії минуло не більше п`яти років. У такому самому порядку визначається право на отримання пенсії по інвалідності на умовах, передбачених цим Законом, особам, яким така пенсія не була призначена у зв`язку з продовженням перебування зазначених осіб на державній службі (частина дванадцята статті 37 Закону № 3723-XII).

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

У випадку переведення на інший вид пенсії за іншим законом, має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

З матеріалів справи слідує, що позивач ОСОБА_1 , є особою з інвалідністю другої групи, що підтверджується Випискою з акта огляду медико-соціальною експертною комісією до довідки серії АВ №0340777 (арк. справи 7), перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Тернопільській області та з 01.03.2006 їй призначено пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу».

В матеріалах справи також міститься пенсійне посвідчення позивача серії НОМЕР_1 , видане 15.06.2015 відповідно до якого позивач отримує пенсію по інвалідності, а не за віком, як про це зазначено у позовній заяві (арк. справи 8).

Згідно з пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі якщо особі призначено пенсію відповідно до законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування», «Про прокуратуру», «Про статус народного депутата України», «Про наукову і науково-технічну діяльність», її виплата продовжується до переведення за бажанням особи на пенсію на інших підставах або за бажанням особи поновлюється у розмірі, який було встановлено до переведення.

Пенсія державного службовця є різновидом пенсії по інвалідності, оскільки на її призначення мають право особи, які досягли встановленого законодавством України пенсійного віку та умов.

З 01 травня 2020 року позивачку переведено з пенсії по інвалідності, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію по інвалідності, призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Тобто позивачку з 01 травня 2020 року переведено на той самий вид пенсії (по інвалідності), хоча й за нормами іншого закону.

Доказів того, що позивачу виплачено інший, аніж призначений вид пенсії (по інвалідності) сторонами не представлено, а судом не здобуто, як і не надано доказів того, що позивач, керуючись пунктом 13 розділу XV «Прикінцеві положення» Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зверталась із заявою про переведення за бажанням на пенсію на інших підставах.

За наведених обставин, суд дійшов висновку, що оскільки мало місце призначення одного й того ж самого виду пенсії по інвалідності, але за іншим законом, то показник середньої заробітної плати при переведенні з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію по інвалідності відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час первинного призначення пенсії.

При цьому суд критично оцінює посилання скаржника на правову позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену у постановах від 31 жовтня 2018 року у справі № 876/5312/17. Так, у наведених позивачкою справах встановлено, що позивачам первинно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення». У подальшому, позивачів переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». У цих справах Суд дійшов висновку про те, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення», який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною третьою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на інший вид пенсії у межах одного закону, а тому при обчисленні пенсії необхідно застосувати показник середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком.

Натомість у справі, яка розглядається установлено, що позивачку з 01 травня 2020 року переведено з пенсії по інвалідності, призначеної за нормами Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року № 3723-XII на пенсію по інвалідності , призначену за нормами Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто зміни виду пенсії не відбулось, а тому покликання позивача на судову практику Верховного Суду, не є релевантним до обставин цієї справи.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 29 листопада 2022 року у справі №560/4589/21 (провадження № К/990/13446/22).

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статей 9, 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши наявні докази в їх сукупності за правилами статті 90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позовних вимог, підстави для розподілу судових витрат відстуні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, - відмовити в повному обсязі.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 09 січня 2023 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_2 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м. Тернопіль, 46001, ).

Головуючий суддя Мірінович У.А.