Справа № 608/1613/22
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 608/1613/22 пров. № А/857/15312/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Качмара В.Я., Ніколіна В.В.,

за участю секретаря судового засідання Юрченко М.М.,

розглянувши у судовому засіданні в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Квятковська Л.Й.,

час ухвалення рішення 10:55:52,

місце ухвалення рішення м. Чортків,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

12 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив визнати незаконною та скасувати постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській області сержанта поліції Олега Саврука серії БАД № 642045 від 01 вересня 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення в розмірі 860 грн по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП України та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутністю складу правопорушення.

На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 01 вересня 2022 року близько 01 год. 00 хв. прямував по центральній дорозі в селі Гадинківці Чортківського району Тернопільської області на автомобілі CITROEN BERLINGO із номерним знаком НОМЕР_1 , проте був зупинений поліцейським. Після зупинки поліцейським сектору реагування патрульної поліції Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській області сержантом поліції Олегом Савруком щодо нього винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 642045, згідно з якою його визнано винним у здійсненні правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП України. Вказує, що у постанові зазначено, що він нібито керував автомобілем, у якого несправна системи зовнішніх світлових приладів (не горить права фара ближнього світла), не освітлений задній номерний знак, відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також при зупинці не ввімкнута аварійна світлова сигналізація. Вказує, що будь-яких порушень правил дорожнього руху не вчиняв і транспортний засіб був справний, тому оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю. Визнано незаконною та скасовано постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Чортківського РВПГУ НП в Тернопільській області сержанта поліції Олега Саврука про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на ОСОБА_1 адміністративного стягнення по ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122,ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст.121 КУпАП України в розмірі 860 гривень, а справу закрито за відсутністю складу правопорушення.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що матеріалами справи, зокрема, фото світлиною не підтверджується факт зупинки транспортного засобу позивачем у місці, де буде неможливим зустрічний роз`їзд або об`їзд транспортного засобу, що зупинився. З наданої відповідачем світлини неможливо довести, що саме автомобіль позивача здійснив зупинку в місці, де буде неможливий зустрічний роз`їзд, не видно державних номерних знаків та незрозуміло, який автомобіль належить позивачу. Жодних відео доказів проведення розгляду справи відповідно до встановленої процедури відповідач не долучив, хоча суд витребовував ці докази ухвалою. З урахуванням наведеного, позивачем доведено та матеріалами справи підтверджено відсутність в його діях складу адміністративних правопорушень, відповідачем не надано належних доказів вчинення правопорушень позивачем.

Не погодившись з прийнятим рішенням, Головне управління Національної поліції у Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просило скасувати оскаржуване рішення та прийняти нове, яким у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення є незаконним та необґрунтованим, прийняте з порушенням норм матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи. Зокрема, зазначає, що визнання постанови про накладення адміністративного стягнення виходить за межі компетенції місцевого загального суду при розгляді такої категорії справ. Вказує, що підтвердженням порушень вимог п. 2.1 «Ґ» Правил дорожнього руху та вимог ч. 1 ст. 126 КУпАП слугує інформація з відкритих джерел, а саме сайту МТСБУ, з якого прослідковується, що 31 серпня 2022 року відсутні відомості про наявність в базі чинного страхового полісу на автомобіль позивача. Звертає увагу на те, що позивача було зупинено о 01.00 год. 01 серпня 2022 року, станом на цей час він не міг мати чинного страхового полісу, що в свою чергу не позбавляло його можливості в робочий час 01 вересня 2022 року продовжити дію страхового полісу, згідно з інформацією на сайті МТСБУ станом на 01 вересня 2022 року страховий поліс вже є діючим.

Особи, які беруть участь у справі в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про дату, час та місце судового розгляду, що відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 3 ст. 268, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з наступних підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, 01 вересня 2022 року поліцейським сектору реагування патрульної поліції Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській області сержантом поліції Олегом Савруком відносно ОСОБА_1 винесено постановуа про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 642045.

Відповідно до винесеної постанови ОСОБА_1 визнаний винним у здійсненні правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП України. за керування автомобілем, у якого несправна система зовнішніх світлових приладів (не горить права фара ближнього світла), не освітлений задній номерний знак, відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також при зупинці не ввімкнута аварійна світлова сигналізація, через що накладено стягнення у виді штрафу в розмірі 860 грн.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку про задоволення позовних вимог.

Колегія суддів частково погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно із ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 7 КУпАП передбачено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Статтею 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно із ст. 252 КУпАП, орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

В свою чергу, згідно з п. 1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Зазначена норма встановлює обов`язок суб`єкта владних повноважень щодо доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності.

Статтею 72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладаються на відповідача.

Зазначена норма вказує на те, що саме на суб`єкта владних повноважень покладається обов`язок по доведенні правомірності своїх дій/рішень. При цьому суб`єкт владних повноважень при винесенні постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності має чітко дотриматися вимог КУПАП.

Згідно із ч. 1, 2 ст. 222 КУпАП розгляд справ про правопорушення, передбачені зокрема ч. 2 ст. 122 цього Кодексу, покладено на органи внутрішніх справ (Національну поліцію). Від імені органів внутрішніх справ (Національної поліції) розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право уповноважені працівники підрозділів патрульної служби Національної поліції, які мають спеціальні звання.

Відповідно до ч. 4 ст. 258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1, 2, 3 ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» визначається Правилами дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (із змінами та доповненнями) (далі ПДР України).

Відповідно до ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Згідно з пунктом 1.3. ПДР України учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. 1.9 ПДР України, особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП України згідно з постановою про накладення адміністративного стягнення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 642045 від 01 вересня 2022 року, за твердженням відповідача, відбулося через допущене позивачем керування автомобілем, у якого несправна системи зовнішніх світлових приладів (не горить права фара ближнього світла), не освітлений задній номерний знак, відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а також при зупинці не ввімкнута аварійна світлова сигналізація., що є порушенням п. 2.9 «В», 9.9 «Б», п. 2.1 «Ґ» ПДР України.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 6 ст. 121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти п`яти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 122 КУпАП порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КУпАП якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Згідно з п. 2.9 «в» ПДР України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Відповідно до пункту 9.9 «Б» ПДР України аварійна світлова сигналізація повинна бути ввімкнена у разі зупинки на вимогу поліцейського або внаслідок засліплення водія світлом фар.

Відповідно до п. 2.1 «Ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Згідно ч. 1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 74 КАС України суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Як слідує з матеріалів справи, на підтвердження правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за порушення п. 2.9 «В», 9.9 «Б», п. 2.1 «Ґ» ПДР України ГУ НП у Тернопільській області додано до відзиву на позовну заяву витяг з бази МТСБУ щодо полісу на т/з д.н.з. НОМЕР_1 від 31 серпня 2022 року (а.с.34).

Колегія суддів зазначає, що в графі 7 «до постанови додаються» постанови серії БАД № 642045 від 01 вересня 2022 року відсутні будь-які відомості, крім того, в порушення вимог ч. 3 ст. 283 КУпАП у постанові відсутні відомості про технічний засіб, яким здійснено фото- або відеозапис (а.с.9).

Посилання на інформацію з сайту МТСБУ, з якої прослідковується, що 31 серпня 2022 року відсутні відомості про наявність в базі чинного страхового полісу на автомобіль позивача, є безпідставними і не можуть братись судом до уваги, оскільки приписами ч. 3 ст. 283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено фото або відеозапис у постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

У разі відсутності в оскарженій постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фотофіксацію чи відеозапис, така фотофіксація чи відеозапис, згідно з вимогами статті 74 КАС України, не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення адміністративного правопорушення.

Вищезазначене узгоджується із правовою позицією Верховного Суду у постанові від 13 лютого 2020 року у справі № 524/9716/16-а.

Таким чином, поданий до суду першої інстанції та витяг з бази МТСБУ щодо полісу на т/з д.н.з. НОМЕР_1 від 31 серпня 2022 року є недопустимим доказом у справі про адміністративне правопорушення, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не містить посилання на такий доказ.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що вищевказаний витяг датований відповідно 31 серпня 2022 року, тому не може бути достовірним доказом вчинення адміністративного правопорушення 01 вересня 2022 року, оскільки з нього неможливо встановити дійсні обставини справи.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283, 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів. Втім, в оскаржуваній постанові не наведено жодного доказу винуватості позивача у скоєнні правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Інших належних та допустимих доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП України відповідачем суду не надано та матеріали справи не містять.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 642045 від 01 вересня 2022 року.

Щодо висновків суду першої інстанції в частині визнання оскаржуваної постанови незаконною, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Таким чином, нормами ст. 286 КАС України визначено вичерпний перелік судових рішень, які суд першої інстанції може приймати у справах з приводу оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що позовні вимоги про визнання незаконною постанови про накладення адміністративного стягнення охоплюються вимогами про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції про визнання незаконною постанови серії БАД № 642045 від 01 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, оскільки у відповідності до ч. 3 ст. 286 КАС України, суд першої інстанції за наслідками розгляду справи не наділений повноваженнями визнавати незаконною постанову про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку про те, що оскаржуване рішення суду першої інстанції слід змінити, виклавши абзац перший резолютивної частини рішення в такій редакції: «Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській області сержанта поліції Олега Саврука серії БАД № 642045 від 01 вересня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 860 грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП України скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити».

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини (частина четверта статті 317 КАС України).

За наведених обставин, колегія суддів приходить до висновку про необхідність зміни резолютивної частини рішення суду, з урахуванням висновків та обставин встановлених вище.

Керуючись ст. 243, ст. 286, ст. 308, ст. 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 317, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області задовольнити частково.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 17 жовтня 2022 року у справі № 608/1613/22 змінити, виклавши абзац перший резолютивної частини рішення у такій редакції: «Постанову поліцейського сектору реагування патрульної поліції Чортківського РВП ГУ НП в Тернопільській області сержанта поліції Олега Саврука серії БАД № 642045 від 01 вересня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у розмірі 860 (вісімсот шістдесят) грн за вчинення адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126, ч. 1 ст. 121 КУпАП України скасувати і справу про адміністративне правопорушення закрити».

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді В. Я. Качмар
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 09 січня 2023 року.