Справа № 580/5494/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року справа № 580/5494/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в порядку спрощеного письмового провадження адміністративну справу за позовом адвоката Бобра Д.О. від імені ОСОБА_1 до Черкаської обласної прокуратури про стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

11.11.2022 адвокат Бобер Д.О. ( АДРЕСА_1 ) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) подав у Черкаський окружний адміністративний суд позов до Черкаської обласної прокуратури (18000, місто Черкаси, бул. Шевченка, будинок 286; ) (далі відповідач) про стягнення на його користь середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді за період з 04.08.2021 до 09.08.2022 у сумі 264972,54грн.

Додатково просив стягнути з відповідача на його користь судові витрати зі сплати витрат на професійну правову допомогу.

Обґрунтовуючи зазначає, що рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі №580/1902/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 27.10.2021 та зміненим у мотивувальній частині постановою Касаційного адміністративного суду у складі Верховного суду від 22.07.2022, його з 16.03.2021 поновлено на посаді прокурора. Присуджено стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.03.2021 до 03.08.2021 у сумі 98213,76грн із відрахуванням обов`язкових податків і зборів. В частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за один місяць рішення суду допущено до негайного виконання. Вважає, що відповідач допустив порушення його прав, оскільки наказ про поновлення його на посаді виданий 10.08.2022, тобто з затримкою виконання зазначеного рішення суду. Просить урахувати висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19.

Ухвалою суду від 16.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Вказану ухвалу сторони отримали 17.11.2022, що підтверджується довідками про доставку електронних листів.

30.11.2022 від представника позивача адвоката - Бобра Д.О. суду надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, до якого додано: договір про надання правової допооги від 10.11.2022 №10/11/22, додаткову угоду від 10.11.2022 №1, акт приймання-передачі наданих послуг від 17.11.2022 №СП-00121, платіжну квитанцію від 17.11.2022 №9287-7552-9554-9447, опис наданих послуг.

19.12.2022 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача. Зазначив, що на виконання рішення Черкаського окружного адіністративного суду від 03.08.2021 наказом керівника Черкаської обласної прокуратури від 10.08.2022 №186к скасовано наказ від 12.03.2021 №80к та поновлено позивача на посаді прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області. Стверджує, що з часу винесення вказаного судового рішення позивач не подавав жодної заяви про поновлення на посаді прокурора, що могло би свідчити про волевиявлення продовжувати фактичну службу на відповідній посаді. Під час перебування у відділі кадрової роботи та державної служби Черкаської обласної прокуратури 01.08.2022 позивач повідомив, що з часу звільнення з посади прокурора перебуває у трудових відносинах з приватним підприємством та після припинення трудових відносин з суб`єктом господарювання з`явиться для виконання судового рішення та поновлення його в органах прокуратури. Про відсутність наміру та бажання позивача звертати на виконання судове рішення та працювати в органах прокуратури свідчить факт подачі ним 10.08.2022 з заявою про поновлення на посаді прокурора заяви про звільнення за власним бажанням зі вказаної посади з 11.08.2022. Вважає, що у нього, як роботодавця, відсутня вина у несвоєчасному виконанні судового рішення про поновлення позивача на посаді, що унеможливлює застосування до спірних правовідносин вимог ст.236 Кодексу законів про працю України щодо стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду. З приводу стягнення правової допомоги зазначив, що вивчивши детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом у справі встановив, що наведені показники штучно завищені та не співмірні з виконаною роботою. Зокрема, 3,75 годин визначено для вивчення документів, підготовки позовної заяви з додатками та її подання, хоча позов є типовим. Вважає, що суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі її витрати на адвоката. Написання позову не потребувало додаткових зусиль та знань. Тому витрати у розмірі 7500,00грн є неспівмірними зі складністю справи та ринковими цінами адвокатських послуг.

30.12.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій просив задовольнити його позовні виоги в повному обсязі. Стверджує, що відповідач намагається перекласти відповідальність за свою бездіяльність на позивача вказуючи, що він не використав своє право на звернення виконавчого документа на виконання рішення суду в органи державної виконавчої служби. Водночас законодавство передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі.

Того ж дня від представника позивача адвоката Бобра Д.О. також надійшла відповідь на відзив, в якій зазначив, що відповідач не навів у відзиві причин, які перешкоджали йому своєчасно виконати рішення суду щодо поновлення позивача на посаді. Відповідач не надав належних та достовірних доказів, а саме прийняття наказів про поновлення позивача на посаді до 10.08.2022 та повідомлень позивача про це. Позивач з`явився для ознайолення з наказом про поновлення на посаді в день його винесення та не перешкоджав виконанню рішення суду.

Всі документи, що надійшли від учасників, суд долучив до матеріалів адміністративної справи, як докази.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх повідомленням та викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Дослідивши письмові докази, оцінивши доводи сторін, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Наказом Прокуратури Черкаської області від 11.06.2013 №329к підтверджується призначення позивача стажистом на посаду прокурора прокуратури Кам`янського району Черкаської області на умовах строкового трудового договору зі строком стажування до одного року з 11.06.2013 до 11.06.2014 на період перебування у відпустці з догляду за дитиною прокурора ОСОБА_2 .

Наказом Черкаської обласної прокуратури від 12.03.2021 №80к позивача звільнено з посади прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру з 15.03.2021.

Вказаний наказ позивач оскаржив до суду.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень та Автоматизованої системи Черкаського окружного адміністративного суду Діловодство суд установив, що між тими ж сторонами розглядалась адміністративна справа №580/1902/21.

Так, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року у справі №580/1902/21 позов позивача задоволено частково. Визнано протиправним і скасовано рішення Другої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) від 14.12.2020 №2 про неуспішне проходження ним атестації. Визнано протиправним і скасовано наказ керівника Черкаської обласної прокуратури від 12.03.2021 №80к про звільнення позивача з посади прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області з 15.03.2021 на підставі п.9 ч.1 ст.51 Закону України «Про прокуратуру». Поновлено позивача на посаді прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області з 16.03.2021. Присуджено стягнути з Черкаської обласної прокуратури на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу з 16.03.2021 до 03.08.2021 в сумі 98213,76грн (дев`яності вісім тисяч двісті тринадцять гривень 76 коп.) з відрахуванням обов`язкових податків і зборів. Зазначено, що рішення в частині поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу в межах стягнення суми за один місяць підлягає негайному виконанню.

Постановою Шостого апеляційного суду від 27 жовтня 2021 року апеляційні скарги Черкаської обласної прокуратури та Офісу Генерального прокурора залишено без задоволення. Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2021 року залишено без змін. Постановою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22.07.2022 рішення судів змінено в мотивувальній частині.

10.08.2022 позивач звертався заявою до відповідача, в якій просив на виконання вказаного вище судового рішення поновити його на посаді прокурора Кам`янського відділу Смілянської місцевої прокуратури Черкаської області з 16.03.2021.

Відповідач виніс наказ від 10.08.2022 №186к про поновлення позивача на вказаній вище посаді з 16.03.2021.

Того ж дня позивач звертався заявою до відповідача, в якій просив звільнити його зі вказаної посади на підставі п.7 ч.1 ст.51 Закону України Про прокуратуру за власним бажанням з 11.08.2022. Тому відповідач виніс наказ від 11.08.2022 №188к про його звільнення з 11.08.2022 та зобов`язання провести з ним остаточний розрахунок при звільненні.

Вважаючи несвоєчасним виконання рішення суду в адміністративній справі №580/1902/21, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спірним обставинам суд врахував ч.2 ст.19 Конституції України, якою встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Частиною другою статті 14 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Згідно зі статтею статті 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Пунктом 3 ч.1 ст. 371 КАС України встановлено, що рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконуються негайно.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, підлягає негайному виконанню (абз.8 ст.235 Кодексу законів про працю України) (далі КЗпП України).

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки роботодавцем виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Отже, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення, який полягає у видачі наказу про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду. Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 КЗпП України, згідно з якою проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 КЗпП України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Аналогічна правова позиція викладена у постанова Верховного Суду від 27.11.2019 року у справі №802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі №280/360/19.

Відповідно до ст.5 Закону України від 02.06.2016 №1404-VIII Про виконавче провадження (далі ЗУ №1404-VIII) примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Правова природа діяльності органів державної виконавчої служби та її основне призначення полягає саме в примусовому виконанні рішень суду, в тому числі постанов судів про поновлення на посадах у відносинах публічної служби, які набрали законної сили, що і є підставою для негайного їх виконання. Добровільне виконання рішення суду боржником - це його законодавчо встановлений обов`язок. Зокрема, зазначений обов`язок не є похідним від дій особи (подання заяви чи виконавчого листа для відкриття виконавчого провадження), яку поновлено на роботі. В таких випадках держава в особі органу державної виконавчої служби несе відповідальність за виконання остаточних судових рішень.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження (ч.2 ст.65 ЗУ №1404-VIII).

Виконання судового рішення як завершальна стадія судового процесу є невід`ємним елементом права на судовий захист, передбаченим статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Доводи відповідача про перешкоди своєчасного поновлення позивача на посади із-за перебування останнього на іншій роботі, отримання у спірному періоді позивачем заробітної плати доказами не підтверджені. Посилання на відсутність заяви позивача про поновлення безпідставні з огляду на відсутність такого обов`язку в законі. Подальша заява позивача щодо звільнення не має значення для оцінки дотримання відповідачем вказаного вище обов`язку та не має взаємозв`язку з причинами не виконувати рішення суду, що набрало законної сили.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідач не надав суду належних, достовірних та допустимих доказів своєчасного виконання рішення суду від 03.08.2021 у справі №580/1902/21 у частині негайного поновлення позивача на посаді прокурора та фактично виконав його лише 10.08.2022, прийнявши наказ №186к, наявні підстави для стягнення середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі відповідно до ст.236 КЗпП України

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Суд розглянув адміністративну справу в межах заявленого позивачем періоду з 04.08.2021 до 09.08.2022, що становить 259 робочих днів. Розрахунок середнього заробітку за час затримки виконання відповідачем рішення суду про поновлення на роботі позивача має відбуватись за всі робочі дні такої затримки.

Згідно з п.2 Порядку обчислення середньої заробітної плати, обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок), для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Тобто, для спірних правовідносин середній заробіток обчислюється за 2 останні місяці до звільнення.

Відповідно до п.8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Довідкою відповідача від 09.12.2022 №21-298вих22 підтверджується, що розмір середньої заробітної плати за два останні календарні місяці (січень-лютий 2021 року) складав 19949,67грн. Середньоденне грошове забезпечення позивача становило 1023,06грн (39899,45грн /39 днів).

Розрахунок середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення позивача на роботі за період з 04.08.2021 до 09.08.2022 становить: 1023,06грн (середньоденне грошове забезпечення позивача) * 259робочих днів (кількість днів прострочення) = 264972,54грн.

Отже, стягненню на користь позивача підлягає 264972,54грн середнього заробітку за час затримки у виконанні рішення суду щодо поновлення його на роботі за період з 04.08.2021 до 09.08.2022, що свідчить про повну обгрунтованість позовних вимог.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат суд урахував.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу, 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду, 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз, 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів, 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

З приводу професійної правничої допомоги адвоката суд установив, що 10.11.2022 позивач уклав з Адвокатським об`єднанням СИДОРОВ ТА ПАРТНЕРИ, в особі голови Сидорова Г.Ю. договір №10/11/22 про надання правової допомоги (далі Договір), в якому зазначено, що для безпосереднього вчинення дій, пов`язаних з наданням правової допомоги за вказаним Договором виконавець має право залучати адвокатів, серед яких визначено адвоката Бобра Д.О.

Того ж дня між позивачем та вказаним Адвокатським об`єднанням укладено додаткову угоду №1 до Договору №10/11/22, в якій зазначено доповнення п.3.1. Договору реченням такого змісту: Вартість послуг (гонорару) з надання правової допомоги Замовнику, як Позивачу, у справі за позово до Черкаської обласної прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затрики виконання рішення суду. В межах розгляду справи судом першої інстанції становить 7500,00грн (десять тисяч гривень 00 коп), що може бути розраховано як 2000,00грн (дві тисячі гривень 00 коп) за кожну годину роботи адвоката.

Відповідно до акту прийання-передачі наданих послуг від 17.11.2022 №СП-00121 виконавець передав, а замовник прийняв такі послуги: правова допомога згідно з договором від 10.11.2022 №10/11/22 про надання правової допомоги в редакції додаткової угоди №1 кількість -1, одиниця виіру шт., ціна без ПДВ 7500,00грн, сума ПДВ 0,00грн. Разом з ПДВ 7500,00грн.

Згідно з детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних вказаним вище Адвокатським об`єднанням на виконання умов Договору, в редакції додаткової угоди №1, в інтересах позивача у справі №580/5494/22:

вивчення документів, наданих клієнтом час роботи адвоката (год) 1,25, вартість (грн) 2500,00грн;

підготовка та подання позовної заяви - час роботи адвоката (год) 2,5, вартість (грн) 5000,00грн.

Всього - час роботи адвоката (год) 3,75, вартість (грн) 7500,00грн.

Згідно з квитанцією Приватбанку від 17.11.2022 №9287-7552-9554-9447 позивач оплатив 7500,00грн за надання правової допомоги за Договором від 10.11.2022 №10/11/22, в редакції Додаткової угоди №1.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно до ч.3 вказаної статті КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частиною п`ятою вказаної статті КАС України встановлено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч.7 ст.134 КАС України обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд врахував, що відповідач подав клопотання щодо відсутності підстав для стягнення вказаної позивачем суми витрат на правничу допомогу, оскільки вона не співмірна зі складністю справи та ринковими цінами адвокатських послуг. Зазначені доводи відповідача спростовані вказаними вище доказами.

Велика Палата Верховного Суду в пункті 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. В постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.05.2020 у справі №904/4507/18 висловлено правову позицію: "Не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність.»

Суд врахував, що справа розглянута правилами спрощеного письмового провадження, позовна заява підписана зазначеним вище адвокатом. Також адвокатом завірені копії всіх доданих до позовної заяви документів. Зміст позовної заяви свідчить, що її складено фахівцем в галузі права. Отже, безпосередня участь адвоката у цій справі та понесення у зв`язку з цим судових витрат позивачем доведена сукупністю належних і достовірних доказів.

Зважаючи на результат вирішеного спору, суд дійшов висновку про обгрунтованість вказаної вище суми витрат на адвоката та наявність підстав для їх стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача повністю 7500,00грн.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 134-139, 242-245, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов адвоката Бобра Д.О. від імені ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) задовольнити повністю.

Стягнути з Черкаської обласної прокуратури (18000, місто Черкаси, бул. Шевченка, будинок 286; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час затримки виконання рішення суду про поновлення його на посаді за період з 04.08.2021 до 09.08.2022 у сумі 264972,54грн (двісті шістдесят чотири тисячі дев`ятсот сімдесят дві гривні п`ятдесят чотири копійки).

2. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Черкаської обласної прокуратури (18000, місто Черкаси, бул. Шевченка, будинок 286; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені судові витрати пов`язані з наданням йому професійної правничої допомоги адвоката в розмірі 7500,00грн (сім тисяч п`ятсот гривень нуль копійок).

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 09.01.2023.