Справа № 600/91/22-а
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/91/22-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Драчук Т. О.

09 січня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Драчук Т. О.

суддів: Смілянця Е. С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

05.01.2022 позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Чернівецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) періоди роботи: з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудового профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома", для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-І Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області зарахувати ОСОБА_1 до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) період з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома" для виплати грошової допомоги та нарахувати і виплатити грошову допомогу, що не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

-зобов`язати Головне управління Пенсійного, фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 , грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду 28 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) періоди роботи: з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудового профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома", для виплати ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом на день її призначення відповідно до пункту 7-І Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Зобов`язано Головне управління Пенсійного, фонду України в Чернівецькій області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої п.7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до спеціального стажу роботи (працівника охорони здоров`я) період з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходження інтернатури у Хмельницькій обласній лікарні; з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходження інтернатури в Сторожинецькій ЦРЛ; з 01.08.1985 по 17.11.1989 на посаді лікаря функціональної діагностики та лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторії "РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома".

Стягнуто на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992,40 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначає, що позивач з 06.09.1984 по 02.11.1984 та з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходив інтернатуру в Хмельницькій обласній лікарні та Сторожинецькій ЦРЛ відповідно. Однак, вказані періоди не враховано до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років, оскільки в матеріалах справи відсутнє підтвердження, що позивач працював лікарем-інтерном.

Також, до стажу, що дає право на призначення пенсії за вислугу років не враховано період роботи на посаді лікаря з 02.08.1985 по 17.11.1989, оскільки відсутня інформація в якому саме закладі охорони здоров`я працював позивач.

З врахуванням вказаного, спеціальний стаж позивача становить 30 років 2 місяці 2 дні, чого недостатньо для виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду - без змін, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 28.10.2021 ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області із заявою про виплату грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" як працівнику закладу охорони здоров`я, та має спеціальний стаж понад 30 років.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 11.11.2021 № 488-4691/С-17/8-2400/21 позивача повідомлено, що відповідно до записів в трудовій книжці та наданих документів спеціальний стаж позивача, що визначає право на призначення грошової допомоги, становить 30 років 2 місяці 2 дні.

Враховуючи вказане вище, у зв`язку з відсутністю за наявними документами необхідного страхового стажу на посадах, що дають право на пенсію за вислугу років, немає законних підстав для призначення позивачу одноразової грошової допомоги згідно з пунктом 7-1 Прикінцевих положень Закону (а. с. 13-15).

Відповідно до довідки Комунального некомерційного підприємства "Хмельницька обласна лікарня" від 16.11.2021 за №2282 видно, що позивач був зарахований на посаду лікаря-інтерна для проходження однорічної інтернатури за спеціальністю "Терапія" з 06.09.1984 (наказ № 79 від 06.09.1984) та відрахований з займаної посади лікаря-інтерна з 02.11.1984 (наказ № 93 від 02.11.1984) (а. с. 36).

Згідно довідки Комунального некомерційного підприємства "Сторожинецька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування" від 16.11.2021 за № 2858 видно, що позивач був прийнятий для проходження інтернатури по терапії в Сторожинецьку центральну районну лікарню з 15.11.1984 (наказ № 230-4 від 16.11.1984), з 01.07.1985 по 31.07.1985 перебував у щорічній відпустці з послідуючим звільненням з інтернатури (наказ № 215 від 29.06.1985) (а. с. 37-39).

Позивач, не погоджуючись з відмовою Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області щодо виплатити при призначенні пенсії за віком грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій станом па день її призначення, звернувся до суду з позовом.

Задовольняючи адміністративний позов суд першої інстанції прийшов до висновку, що період роботи позивача з 06.09.1984 по 02.11.1984, з 15.11.1984 по 01.08.1985 та з 02.08.1985 по 17.11.1989 необхідно зарахувати до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років та дає право на призначення одноразової грошової допомоги, оскільки трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Таким чином, страховий стаж позивача станом на день призначення пенсії був достатнім для виплати йому грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону від 09.07.2003 № 1058-IV

Відтак, позивач має право виплату йому оскаржуваної грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, у зв`язку з чим адміністративний позов підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Згідно статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV) особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років. для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Умови обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону №1058-ІV, та механізм її виплати визначає Порядок обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 №1191 (далі - Порядок №1191).

Згідно з п. 2 Порядку № 1191 до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" і "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", що передбачені Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 (далі - Постанова № 909).

Пунктом 5 вказаного Порядку визначено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (№1058-ІV) та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону (№1058-ІV), працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів "е" - "ж" статті 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (№1788-ХІІ), і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

Аналізуючи викладені вище положення чинного законодавства, колегія суддів приходить до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу роботи на певних визначених законодавством посадах й вихід на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічна правова позиція, викладена зокрема, в постановах Верховного Суду від 20.02.2019 у справі № 462/5636/16-а, від 19.03.2019 у справі №466/5637/17.

Постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 № 909 затверджений перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, зокрема в установах: дитячі будинки, дитячі трудові та виховно-трудові колонії, дитячі приймальні пункти і приймальники-розподільники для неповнолітніх, логопедичні пункти і стаціонари, школи-клініки.

Згідно з Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 №909, до нього включено 2. Охорона здоров`я - Лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної медичної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, Держпраці, Держпродспоживслужби (щодо працівників, які не є державними службовцями), санітарно-епідеміологічні заклади, діагностичні центри лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад).

Статтею 62 Закону №1788 визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, а за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, наявність трудового стажу підтверджується у порядку встановленому Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Таким чином, саме трудова книжка працівника є основним документом, який підтверджує його трудовий стаж. При цьому, лише у разі відсутності трудової книжки або записів в ній органи пенсійного фонду мають право встановлювати трудовий стаж на підставі інших первинних документів чи показань свідків.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 16.04.2020 у справі №159/4315/16-а та від 26.04.2021 у справі №348/2180/16-а.

Досліджуючи матеріали справи, судом апеляційної інстанції встановлено, що позивач в такі періоди працював на наступних посадах:

з 06.09.1984 по 02.11.1984 проходив інтернатуру у Хмельницькій обласній лікарні записи № 7 та № 8 трудової книжки);

з 15.11.1984 по 01.08.1985 проходив інтернату в Сторожинецькій ЦРЛ (записи № 9 та № 10 трудової книжки);

з 01.08.1985 по 17.11.1989 працював на 0,5 ставки посади лікаря функціональної діагностики та 0,5 ставки посади лікаря-невропатолога в лікувально-трудовому профілакторію ("РЧ 328/п-31 УВД Черновицкого облисполкома") (записи № 11 так № 12 трудової книжки).

Враховуючи вказане, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, що періоди роботи ОСОБА_1 з 06.09.1984 по 02.11.1984, з 15.11.1984 по 01.08.1985 та з 02.08.1985 по 17.11.1989 необхідно зарахувати до спеціального стажу, що надає право на пенсію за вислугу років та дає право на призначення одноразової грошової допомоги, оскільки відомостями з трудової книжки позивача підтверджується відповідний стаж роботи.

Крім того, обставина щодо роботи позивача на посаді лікаря-інтерна підтверджується долученими до матеріалів справи довідками комунального некомерційного підприємства «Хмельницька обласна лікарня» №2282 від 16.11.2021 (а.с. 38) та комунального некомерційного підприємства «Сторжинецька багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» №2858 від 16.11.2021 (а.с.37).

Також, судом враховано висновки Великої Палати Верховного Суду пов`язані із застосуванням постанови № 909, а саме про недопустимість формальних (дискримінаційних) підходів органів ПФ України до реалізації особою конституційного права на соціальний захист при наявності підтвердженого стажу роботи у закладах і установах освіти, охорони здоров`я та соціального захисту.

Така позиція Великої Палати Верховного Суду була висловлена у постановах від 29.08.2018 у справі №492/446/15-а, від 30.01.2019 у справі №876/5312/17 та від 13.02.2019 у справі №233/4308/17.

Таким чином, враховуючи викладені вище обставини, колегія суддів приходить до висновку про наявність у позивача права на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій за віком станом на день призначення пенсії відповідно до п. 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у зв`язку з чим правомірним є висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області нарахувати та виплатити позивачу грошову допомогу у розмірі десяти місячних пенсій станом на день призначення пенсії, відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо задоволення позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного судового рішення вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване судове рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Смілянець Е. С. Полотнянко Ю.П.