Справа № 380/13019/22
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області викладену в листі від 01.09.2022 року № 12038-11421/Я-53/8-1300/22 у призначенні ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років у відповідності до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_2 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини першої статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у редакції Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» з 02.08.2022 року.

З метою обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 30 листопада 2015 року його було звільнено зі служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та на момент звільнення його загальний трудовий стаж становив 18 років 3 місяці 1 день, а пільгова вислуга 23 роки та 22 дні. З метою призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. а ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивач 02.08.2022 звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Разом з тим, пенсійним органом було відмолено позивачу у призначенні відповідно пенсії у зв`язку із відсутністю у нього на день звільнення вислуги 22 календарних роки та 6 місяців, що є необхідною умовою для призначення зазначеного виду пенсії за вислугу років.

Позивач вважає, що має право на призначення пенсії за вислугу років у відповідності до п. а ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», оскільки передбачені статтею 17-1 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пільгові умови призначення пенсій відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» полягають в пільговому (кратному) зарахуванні вислуги років. При цьому, як вказує позивач, таке зарахування не є самостійним видом вислуги і не конкурує з її календарним обчисленням, а є лише пільговим зарахуванням уже наявної вислуги. Фактична тривалість вислуги при такому зарахуванні не змінюється, а лише зараховується на пільгових (кратних) умовах.

Ухвалою судді від 19.09.2022 в справі було відкрито провадження в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

26.10.2022 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він щодо задоволення позову заперечив та вказав, що позивач вже звертався із позовом, у якому просив призначити йому пенсію за вислугу років з 06.10.2017 на підставі п. а ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.04.2019 у справі №857/1418/19 було задоволено апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та скасовано рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 05.04.2018, яким позов ОСОБА_2 було задоволено повністю.

Окрім цього вказує, що відповідно до розрахунку вислуги років для призначення пенсії від 08.09.2017 вислуга років ОСОБА_2 на день звільнення у календарному обчисленні становить 18 років 03 місяці 01 день, а тому підстави для призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. а ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» відсутні.

01.11.2022 від представника позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив на позовну заяву, якою він додатково обґрунтовує підставність позовних вимог.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

Згідно витягу з наказу Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області №111 о/с від 27 листопада 2015 року відомо, що підполковника внутрішньої служби ОСОБА_2 , начальника оперативного відділу Личаківської виправної колонії управління Державної пенітенціарної служби України у Львівській області, 30 листопада 2015 року звільнено в запас (з постановкою на військовий облік за п. 64 «б» (через хворобу). Вислуга років на день звільнення становить в календарному обчисленні 18 років 3 місяці 1 день, у пільговому обчисленні 23 роки 0 місяців 22 дні.

02.08.2022 позивач звернувся із заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про призначення йому пенсії за вислугу років.

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області листом від 01.09.2022 повідомило позивача про відсутність підстав для призначення відповідної пенсії з огляду на те, що станом на момент звільнення зі служби його вислуга років у календарному обчисленні становить 18 років 03 місяці 01 день.

Вважаючи протиправною відмову пенсійного органу у призначенні пенсії за вислугу років у відповідності до п. а ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», позивач звернувся до суду.

Вирішуючи спір суд керується наступним.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 9 квітня 1992 року №2262-XII (далі Закон №2262-XII, в редакції від 27.07.2022) визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Національному антикорупційному бюро України, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції, Бюро економічної безпеки України чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом.

Згідно абзацу першого пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII пенсія за вислугу років призначається особам з числа військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової служби) рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу, іншим особам, зазначеним у пунктах «б»-«д», «ж», «з» статті 1-2 цього Закону (крім осіб, зазначених у частині третій статті 5 цього Закону), незалежно від віку, якщо вони звільнені зі служби з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року і на день звільнення мають вислугу 22 календарних роки та 6 місяців і більше.

Згідно зі статтею 17-1 Закону №2262-XII порядок обчислення вислуги років та визначення пільгових умов призначення пенсій особам, які мають право на пенсію за цим Законом, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

У відповідності до абзацу другого підпункту «г» пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України №393 від 17 липня 1992 року «Про порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей та прирівняних до них осіб» до вислуги років для визначення розміру пенсії особам, зазначеним в абзаці першому пункту 1 цієї постанови, зараховується на пільгових умовах один місяць служби за сорок днів особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ та кримінально-виконавчої системи, які проходять службу у виправно-трудових установах, слідчих ізоляторах, лікувально-трудових профілакторіях, ізоляторах тимчасового тримання, приймальниках-розподільниках для осіб, затриманих за бродяжництво, спеціальних приймальниках для осіб, підданих адміністративному арешту, підрозділах конвойної служби міліції, та військовослужбовцям постійного складу, які проходять службу у дисциплінарних частинах, за переліками посад і на умовах, затверджуваних відповідно Міністерством внутрішніх справ, Міністерством юстиції, Центральним управлінням Служби безпеки, Міністерством оборони (далі Постанова №393).

З аналізу вищенаведених норм права суд висновує, що єдиною та безумовною підставою для призначення пенсії за вислугу років особам, звільненим зі служби у період з 1 жовтня 2015 року по 30 вересня 2016 року, є наявність відповідної календарної вислуги, а саме не менше 22 календарних років та 6 місяців.

Як встановлено судом з витягу з наказу Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області №111 о/с від 27 листопада 2015 року, вислуга років ОСОБА_2 на день звільнення зі служби становила в календарному обчисленні 18 років 3 місяці 1 день.

Суд зазначає, що зарахування вислуги років у пільговому обчисленні для призначення пенсії за вислугу років стаття 12 Закону №2262-XII не передбачає. Окрім цього, у Законі №2262-XII також відсутня норма, яка б давала можливість пенсійному органу призначати особам пенсію за наявності вислуги, обчисленої на пільгових умовах.

Отже на час звільнення зі служби та на час повторного звернення із заявою до пенсійного органу позивач не набув права на призначення пенсії за вислугу років на загальних підставах відповідно до абзацу першого пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII.

Окрім цього, відповідно до п. 1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 30 січня 2007 року №3-1, заяви про призначення пенсії за вислугу років та по інвалідності особам, звільненим зі служби, які мають право на пенсію згідно з вказаним Законом, та особам, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до міжнародних договорів у галузі пенсійного забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, подаються цими особами до головних управлінь Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі (далі - органи, що призначають пенсії) через уповноважені структурні підрозділи Міністерства оборони України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства надзвичайних ситуацій України, Міністерства інфраструктури України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України, Управління державної охорони України, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, Державної прикордонної служби України, Державної податкової служби України, Державної пенітенціарної служби України, Державної інспекції техногенної безпеки України (далі - міністерства та інші органи).

Пунктом 12 Порядку визначено, що уповноважений структурний підрозділ у 10-денний термін з дня одержання заяви про призначення пенсії оформляє всі необхідні документи і своє подання про призначення пенсії (додаток 2), ознайомлює з ним особу, якій оформлюється пенсія, і направляє до органу, що призначає пенсії за місцем проживання особи.

Суд звертає увагу на те, що пенсія за вислугу років у відповідності до Закону №2262-ХІІ призначається виключно на підставі документів та подання уповноваженого органу, у якому особа проходила службу. До моменту надходження відповідного подання у пенсійного органу не виникає обов`язку щодо призначення пенсії.

Як встановлено судом, подання від Управління державної пенітенціарної служби України у Львівській області до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо призначення пенсії ОСОБА_2 не надходило.

Насамкінець суд наголошує, що згідно з частиною 4 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі невідповідності нормативно-правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу.

У даному випадку положення пункту 3 Постанови №393 суперечать приписам пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII, а тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми, що мають вищу юридичну силу норми Закону №2262-XII.

З урахуванням наведеного суд приходить до висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області, відмовляючи позивачу листом від 01.09.2022 у призначенні пенсії за вислугу року на підставі абзацу першого пункту «а» статті 12 Закону №2262-XII діяло в межах своїх повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Посилання позивача та його представника на правову позицію, викладену у постанові Верховного Суду від 03.03.2021 у адміністративній справі №805/3923/18-а, суд до уваги не бере, оскільки предметом позову у згаданій вище справі є саме зобов`язання Департаменту захисту економіки Національної поліції України обчислити вислугу років особи з урахуванням вимог Закону №2262-XII та Постанови №393, внести зміни до наказу №60 о/с від 19 березня 2018 року про звільнення особи відповідно до пункту 2 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» з урахуванням до вислуги років на пільгових умовах часу участі в антитерористичній операції з 07 квітня 2014 року по 01 березня 2018 року - один місяць за три місяці, а також зобов`язання Департаменту оформити та подати необхідні документи до органів Пенсійного фонду для призначення позивачу пенсії за вислугу років відповідно до статті 12 Закону №2262-XII.

Також суд не враховує й тверджень представника відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, щодо подачею позивачем аналогічного позову з аналогічним предметом, оскільки в даній адміністративній справі позивач оскаржує відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області у призначенні пенсії за вислугу років, прийняту на підставі поданої 02.08.2022 позивачем власноруч заяви.

Згідно з вимогами статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Ураховуючи викладене, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

В силу приписів статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати покладаються на позивача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

у задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.