Справа № 420/15926/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2023-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2023 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незастосування середньої заробітної плати в Україні за 2019 2021 роки при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019 - 2021 роки, починаючи з 04 жовтня 2022 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що позивач отримував пенсію за вислугу років згідно Закону України "Про пенсійне забезпечення".

04.10.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення його з пенсії за вислугу років на пенсію за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

17.10.2022 року позивачем було подано заяву відповідачу, у якій просив переглянути розмір пенсії із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки згідно частини 1 статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV, а також надати роз`яснення щодо розрахунку заробітку та розміру пенсії позивача.

Проте, у відповідь на зазначену заяву позивач отримав листа від відповідача, відповідно до якого позивача повідомлено, що згідно із заявою від 04.10.2022 позивача переведено з пенсії за вислугу років згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення» на пенсію за віком згідно із Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обчислену при страховому стажі 36 років 5 місяців, середньомісячній заробітній платі 25125,49 грн (коефіцієнт заробітку 4,06146 * 6186,32 грн - середня зарплата за 2014-2016 роки), визначеній за період з 01.07.2000 по 29.02.2016 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір встановлено на рівні 9170,88 грн, де: основний розмір пенсії - 9149,95 грн; Доплата за 1 рік понаднормативного стажу - 20,27 грн. Оскільки позивач отримував пенсію за вислугу років, для врахування середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії (за 2019-2021 роки - 10846,37 грн) не має підстав.

Позивач звернув увагу, що призначення пенсій за вислугу років регулюється виключно Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-ХІІ, оскільки пенсія за вислугу років є спеціальною пенсією для конкретно визначеного кола осіб. Виплати пенсій за вислугу років не входять до правового регулювання Закону № 1058-IV, оскільки відповідно до частини 1 статті 9 призначення такого виду пенсії цим Законом не передбачено.

На думку позивача, відповідач безпідставно застосував до виниклих правовідносин правове регулювання переходу із одного виду пенсії на інший, що передбачено частиною 3 статті 45 Закону № 1058-IV, оскільки такого переходу в межах дії цього Закону не відбувалося, і пенсія із застосуванням норм Закону № 1058-IV була призначена позивачу вперше.

Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 09.11.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Цією ж ухвалою судді від 09.11.2022 року витребувано з Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області належним чином засвідчену копію пенсійної справи ОСОБА_1 .

21.11.2022 року до суду надійшов відзив на адміністративний позов, з якого вбачається, що відповідач з доводами викладеними позивачем у позовній заяві не погоджується, оскільки вони не містять правового обґрунтування, а наведені доводи правильність дій Головного управління не спростовують оскільки грунтуються на його, власному довільному трактуванні норм права.

Представник відповідача зазначив, що законодавством України розмежовуються умови здійснення призначення та переведення, оскільки будь-хто може кожен рік подавати заяву щодо переведення з одного виду пенсії на інший, розцінюючи це як перше звернення за призначенням пенсії та не враховуючи того, що пенсія вже була призначена. Умови призначення пенсії за віком регулюється ст. 26 Закону №1058, а переведення передбачено ст. 45 Закону №1058, тому поняття первинне призначення та переведення не є тотожними.

У даному випадку Головним управлінням здійснювалося саме переведення Позивача на пенсію за віком на умовах, передбачених Законом № 1058, а не первинне призначення, як на тому наполягає Позивач. Первинне призначення пенсії Позивачу було здійснено 30.12.2014, а переведення 05.04.2022.

Представник відповідача вказав, що відповідно до п. 4-3 прикінцевих положень Закону № 1058, пенсії, призначені відповідно до цього Закону до набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій", з 1 жовтня 2017 року перераховуються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2014, 2015 та 2016 роки із застосуванням величини оцінки одного року страхового стажу в розмірі 1%.

Отже, на переконання відповідача, при переведенні з одного виду пенсії на інший застосуванню підлягає показник середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії, а тому розраховуючи пенсію Позивача за віком, Головне управління вірно застосувало показник середньої заробітної плати за 2014-2016 проіндексованого з 01.03.2019 на 1,17 та з 01.05.2020 на 1,11 роки, як це передбачено ч. 2 ст. 42 Закону № 1058. Із аналізу вищевикладених норм вбачається, що показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовуються при здійсненні первинного призначення пенсії, а в разі переведення залишається таким, який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Крім того, відповідач наполягає на тому, що позовна вимога Позивача в частині зобов`язання Головного управління здійснити обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019 2021 роки, починаючи з 04.10.2022 не підлягає задоволенню з підстав, що судом не може прийматись відповідне рішення, оскільки це є втручання в дискреційні повноваження суб`єкта влади та буде виходити за межі завдань адміністративного судочинства.

У відзиві відповідач також заперечує щодо відшкодування за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління судових витрат зі сплати судового збору.

29.11.2022 року до суду надійшла відповідь на відзив, відповідно до якого позивач підтримав свої позовні вимоги та зазначив, що у відзиві на позов представник відповідача не надав жодного контраргументу та не послався на жоден доказ на підтримку правомірності дій відповідача.

05.12.2022 року до суду на виконання ухвали суду від 09.11.2022 року надійшла належним чином засвідчена копія пенсійної справи ОСОБА_1 .

Заперечення на відповідь на відзив станом на час розгляду справи до суду не надходили.

Розглянувши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд дійшов наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Одеській області та з 31.03.2016 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України Про пенсійне забезпечення (протокол призначення пенсії 1353 від 18.09.2016 року).

Як зазначає відповідач, пенсію позивачу обчислено при страховому стажі 36 років 5 місяців (враховано по 31.10.2016), середньомісячній заробітній платі 25125,49 грн. (коефіцієнт заробітку 4,06146 * 6186,32 грн. - середня зарплата за 2014-2016 роки), визначений за період з 01.07.2000 по 29.02.2016 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір становить 9170,88 грн., де: основний розмір пенсії 9149,95 грн.; доплата за 1 рік понаднормативного стажу - 20,27 грн.

04.10.2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою про переведення його з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відповідно розписки - повідомлення від 04.10.2022 року разом із заявою позивач надав відповідачу паспорт, військовий квиток, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, документ про стаж.

Згідно рішення 81 від 07.10.2022 про перерахунок пенсії позивача з 04.10.2022 року переведено на пенсію за віком на підставі Закону України № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", обчислену при страховому стажі 36 років 5 місяців, середньомісячній заробітній платі 25125,49 грн. (коефіцієнт заробітку 4,06146 * 6186,32 грн. - середня зарплата за 2014-2016 роки), визначений за період з 01.07.2000 по 29.02.2016 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір встановлено на рівні 9170,88 грн., де: основний розмір пенсії грн. 9149,95 грн.; доплата за 1 рік понаднормативного стажу 20,27 грн.

Не погоджуючись з тим, що після переведення на інший вид пенсії її розмір не змінився, 17.10.2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив переглянути розмір його пенсії із застосуванням середньої заробітної плати по Україні за 2019-2021 роки згідно частини 1 статті 40 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та надати роз`яснення щодо розрахунку заробітку та розміру пенсії.

20.10.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області листом №17341-15451/У-02/8-1500/22 повідомив, що згідно із заявою від 04.10.2022 позивача переведено з пенсії за вислугу років згідно із Законом України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком згідно із Законом, обчислену при страховому стажі 36 років 5 місяців, середньомісячній заробітній платі 25125,49 грн (коефіцієнт заробітку 4,06146 * 6186,32 грн - середня зарплата за 2014-2016 роки), визначеній за період з 01.07.2000 по 29.02.2016 згідно даних персоніфікованого обліку, та її розмір встановлено на рівні 9170,88 грн, де: основний розмір пенсії - 9149,95 грн; доплата за 1 рік понаднормативного стажу - 20,27 грн.

Не погоджуючись із викладеним у листі №17341-15451/У-02/8-1500/22, вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з даним позовом для захисту своїх прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості й в інших випадках, передбачених законом (стаття 46 Конституції України).

Відповідно до частини першої статті 9 Закону №1058-IV за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності внаслідок загального захворювання (у тому числі каліцтва, не пов`язаного з роботою, інвалідності з дитинства); пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За правилами частини другої статті 40 Закону №1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп -заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується ПФУ за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз 1 + Кз 2 + Кз 3 + ... + Кз n); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Згідно з пунктами 2, 16 розділу ХV Прикінцеві положення Закону №1058-IV до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди, особам, які працювали на посадах, що дають право на пенсію за вислугою років, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом №1788-XII. У цьому випадку розміри пенсій визначаються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. До приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону. Положення Закону №1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію (…) за вислугу років.

Водночас частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами ПФУ.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Системний аналіз зазначених вище норм законодавства свідчить, що частина третя статті 45 Закону №1058-IV встановлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Отже, показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом №1058-ІV. Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Суд звертає увагу, що позивачу було призначено пенсію за вислугу років 31.03.2016, а для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV позивач звернувся вперше 04.10.2022 р.

Статтею 7 Закону № 1788-XII передбачено, що звернення за призначенням пенсії може здійснюватися у будь-який час після виникнення права на пенсію. При цьому пенсії за віком та по інвалідності призначаються незалежно від того, припинено роботу особою на час звернення за пенсією чи ні. Пенсія за вислугу років призначається лише при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.

Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Таким чином, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати працівників у галузі економіки України за три календарні роки, що передують року звернення.

Наведений висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною Верховним Судом України у постанові від 29 листопада 2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15), яка підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №577/2576/17.

Крім того, Верховний Суд України 29 листопада 2016 року ухвалив постанову у справі № 133/476/15-а (№ 21-6331а15) з подібними правовідносинами (територіальне управління ПФУ замість призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV здійснило переведення позивача з пенсії за вислугу років, призначеної за ст. 55 Закону № 1788-XII як робітнику локомотивних бригад, який забезпечував безпеку руху на залізничному транспорті), у якій Верховний Суд України зробив висновок, що ч. 3 ст. 45 Закону № 1058-IV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Якщо ж особі було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при досягненні пенсійного віку особа виявила бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV, слід вважати, що за призначенням пенсії згідно Закону № 1058-IV особа звертається вперше, і має місце саме призначення пенсії за віком, а не у зв`язку з переведенням згідно ч. 3 ст. 45 указаного Закону, тому показник заробітної плати має враховуватися за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії.

Таким чином, суд дійшов висновку про необґрунтованість використання відповідачем обраного механізму переведення з одного виду пенсії на інший, а тому при обчислені пенсії необхідно було застосувати розмір середньої заробітної плати (доходу) за три роки, що передували року призначенню пенсії за віком, як того вимагає частина 2 статті 40 Закону № 1058-ІV.

Зміст заяви позивача очевидно дає змогу оцінити намір заявника. Крім того, важливим є те, що до заяви позивачем було долучено ряд документів (відповідачем не заперечується), які подаються при призначенні пенсії вперше, а не при переведенні з одного виду на інший.

Таким чином суд вважає, що бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незастосування середньої заробітної плати в Україні за 2019 2021 роки при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV є протиправною.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

З урахуванням зазначеного суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019 - 2021 роки, починаючи з 04 жовтня 2022 року.

Суд вважає, що саме такий спосіб захисту порушеного права позивача з боку відповідача є належним та достатнім в даному випадку.

Згідно з ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно з ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Відповідно до п.58 рішення Європейського суду з прав людини у справі Серявін та інші проти України від 10.02.2010 року, заява 4909/04, Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 09.12.1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що адміністративний позов підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Позивачем, за звернення до суду з даним адміністративним позовом, було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

У зв`язку з задоволенням даного адміністративного позову суд дійшов висновку про стягнення з відповідача на користь позивача судових витрат зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 7, 8, 9, 10, 77, 90, 139, 205, 242-246, 250, 251, 255, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул. Канатна, 83, м. Одеса, 65107, ), про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо незастосування середньої заробітної плати в Україні за 2019 2021 роки при обчисленні ОСОБА_1 пенсії за віком згідно статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити ОСОБА_1 обчислення пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні за 2019 - 2021 роки, починаючи з 04 жовтня 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65107, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. та 40 коп.

Рішення набирає законної сили в порядку і строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржено в порядку та строки встановлені ст. ст. 293, 295 КАС України.

Суддя А.А. Радчук