Справа № 420/19163/22
Суддя: Лебедєва Г.В.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Лебедєвої Г.В., розглянувши в порядку письмового провадження у порядку загального позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-272 Кодексу адміністративного судочинства України адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Другого Малиновського ВДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №69333728,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (надалі - позивач) до Другого Малиновського ВДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (надалі - відповідач) про:

- визнання неправомірною та скасування постанову головного державного виконавця Другого Малиновського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Скрябіної Анжеліки Ярославівни від 12.07.2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №69333728.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 р. по справі № 521/20227/20 стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 7 500,00 грн., додаткові витрати на дитину у розмірі 10 850,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн. Постановою Одеського апеляційного суду від 18.04.2022 року у справі № 521/20227/20 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - задоволено частково, а саме стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 7500 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 27.11.2020 року й до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Головним державним виконавцем відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 69333728 з примусового виконання виконавчого листа № 521/20227/20 виданого 17.06.2022 Малиновським районним судом м. Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 в розмірі 7500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 27 листопада 2020 року до досягнення дитиною повноліття до ІНФОРМАЦІЯ_4 . Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС в м. Одесі Скрябіної А.Я. від 12.07.2022 року з ОСОБА_1 стягнено виконавчий збір у розмірі 12099,55 грн. Проте, позивач сплатив заборгованість по аліментам у розмірі 120995,49 грн., а тому позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору протиправною та такою, що належить до скасування, у зв`язку із чим звернувся до суду з вказаним позовом.

Ухвалою від 30.12.2022 року Одеський окружний адміністративний суд відкрив провадження у справі №420/19163/22 та ухвалив розглядати справу за правилами загального позовного провадження з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ, та призначив судове засідання на 06.01.2023 року.

До канцелярії Одеського окружного адміністративного суду від Другого Малиновського ВДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що боржником згідно виконавчого документа була допущена заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за двадцять місяців (27.11.2020 по 01.07.2022) у розмірі 120995,50 грн., що підтверджується також розрахунком заборгованості зі сплати аліментів від 05.07.2022 року, головним державним виконавцем відділу 12.07.2022 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 12099,55 грн., згідно до вимог ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження». Також боржником була сплачена заборгованість по аліментам у розмірі 120 995,49 грн. на депозитний рахунок відділу 11.07.2022 року, а саме після складання головним державним виконавцем відділу розрахунку заборгованості із сплати аліментів.

Представник відповідача у відзиві просив розгляд справи №420/19163/22 розглянути без участі представника відділу.

Учасники справи в судове засідання, призначене на 06.01.2023 року не з`явилися, про дату, час та місце розгляду повідомлені належним чином та завчасно, про причини неявки суд не сповістили.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 205 КАС України якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі: 1) неявки в судове засідання учасника справи (його представника) без поважних причин або без повідомлення причин неявки.

Відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

На підставі ч. 9 ст. 205 КАС України суд здійснив розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 14.07.2021 р. по справі № 521/20227/20 за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину - позовні вимоги ОСОБА_2 було задоволено частково, а саме стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 у розмірі 7 500,00 грн., додаткові витрати на дитину у розмірі 10 850,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5 500,00 грн.

Постановою Одеського апеляційного суду від 18.04.2022 року у справі № 521/20227/20 апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 14 липня 2021 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів та додаткових витрат на дитину, - задоволено частково, а саме стягнено з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 „ в розмірі 7500 грн 00 коп. щомісячно, починаючи з 27.11.2020 року й до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2

Малиновський районний суд м. Одеса 17.06.2022 року видав виконавчий лист № 521/20227/20 про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , в розмірі 7500, 00 грн. щомісячно, починаючи з 27.11.2020 року й до досягнення дитиною повноліття ІНФОРМАЦІЯ_2 . Визначено порядок виконання рішення суду про стягнення аліментів за період 2020 року й до досягнення дитиною повноліття ( ІНФОРМАЦІЯ_2 ) у розмірі 7500,00 грн. щомісячно з врахуванням сплаченої ОСОБА_1 за цей період аліментів у розмірі 22504,50 грн.

На підставі заяви представника стягувана ОСОБА_2 адвоката Майбороди Г.О. 05.07.2022 головним державним виконавцем відділу винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 69333728 з примусового виконання виконавчого листа № 521/20227/20.

05.07.2022 року відповідач склав розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01.07.2022 року за період з 27.11.2020 року по червень 2022 року та встановив розмір заборгованості із сплати аліментів ОСОБА_1 у розмірі 120995,50 грн.

05.07.2022 року постановою ВП № 69333728 накладено арешт на майно, що належить боржнику ОСОБА_1 та прийнято постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження.

Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС в м. Одесі Скрябіної А.Я. від 12.07.2022 року на ОСОБА_1 накладено штраф на користь стягувана ОСОБА_2 у розмірі 24199,1 грн.

Постановою головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС в м. Одесі Скрябіної А.Я. від 12.07.2022 року з ОСОБА_1 стягнено виконавчий збір у розмірі 12099,55 грн.

Позивач ОСОБА_1 сплатив суму аліментів за період з 27.11.2020 року по 01.07.2022 року у розмірі 120995,50 грн., про що свідчить квитанція Приватбанку від 11.07.2022 року. Проте, у розділі «призначення платежу» ОСОБА_1 помилково вказав номер іншого виконавчого провадження, а саме « 69331656» замість правильного « 69333728». Про вказану помилку представник Заявника одразу сповістив головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі у заяві від 13.07.2022 року.

Розпорядженням №69333728 від 12.07.2022 перераховано кошти на рахунок Державної казначейської служби України.

Розпорядженням №69333728 від 15.07.2022 грошові кошти які надійшли 11.07.2022 року перераховано на рахунок ОСОБА_2 .

Не погоджуючись з постановою про стягнення виконавчого збору та накладення штрафу, позивач звернувся до Малиновського районного суду м. Одеси.

Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 04.08.2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого Малиновського відділу ДВС у місті Одесі ПМУ Міністерства юстиції (м .Одеси) Скрябіної А.Я., задоволено; постанови головного державного виконавця від 12.07 2022 року про накладення штрафу у виконавчому провадженні № 69333728 та від 12.07.2022 року про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №69333728 - визнано неправомірними та скасовано.

Постановою Одеського апеляційного суду від 13.12.2022 року ухвалу Малиновського районного суду м. Одеси від 04.08.2022 року скасовано, провадження у справі за скаргою ОСОБА_1 на дії головного державного виконавця Другого Малиновського ВДВС у м. Одесі ПМУ МЮ (м. Одеса) Скрябіної А.Я. - закрито з підстави за п. 1 ч. 1 ст.255 ЦПК України - справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з вказаною позовною заявою.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Згідно з частиною 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно з ч.ч.1-2 ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ч.2 та ч.4 ст.372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Спірні правовідносини, які виникли між сторонами, регламентовані Законом України №1404- VIII від 02.06.2016 року Про виконавче провадження (далі - Закон №1404- VIII).

Відповідно до ст.1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п.1 ч.1 ст.3 Закону № 1404-VIII підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень.

Відповідно до частини першої статті 18 Закону № 1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону № 1404-VIII виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір -це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

За виконавчими документами про стягнення аліментів за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців, державний виконавець нараховує виконавчий збір із заборгованості зі сплати аліментів. У подальшому державний виконавець зобов`язаний нараховувати виконавчий збір щомісяця у розмірі, визначеному частиною другою цієї статті, залежно від розміру простроченого щомісячного аліментного платежу. Постанова про стягнення виконавчого збору за виконавчими документами про стягнення аліментів виноситься державним виконавцем після погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі або у разі повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження на підставі розрахунку про його нарахування.

Відповідно до п. 8 Розділу ІІІ Інструкції № 512/5 стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону, за виконавчим документом про стягнення аліментів у разі, якщо розмір заборгованості боржника перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців з дня пред`явлення виконавчого документа до примусового виконання, державний виконавець зобов`язаний нарахувати виконавчий збір із суми заборгованості зі сплати аліментів.

Як вбачається з матеріалів справи, у зв`язку з тим, що боржником згідно виконавчого документа була допущена заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців (27.11.2020 року по 01.07.2022 року) у розмірі 120995,50 грн., що підтверджується також розрахунком заборгованості із сплати аліментів від 05.07.2022 року, головним державним виконавцем відділу 12.07.2022 року винесена постанова про стягнення виконавчого збору у розмірі 12099,55 грн., згідно до вимог ст.27 Закону України «Про виконавче провадження».

Суд зазначає, що позов мотивований протиправністю оскаржуваної постанови як такої, що прийнята з порушенням вимог Закону України «Про виконавче провадження». Зокрема, позивач посилається на те, що відповідачем не було здійснено дій з примусового виконання виконавчого напису, у зв`язку з чим у відповідача були відсутні підстави для стягнення виконавчого збору.

Підстави за яких виконавчий збір не стягується передбачені статтею 27 Закону України "Про виконавче провадження".

У відповідності до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, яка підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення" та Закону України "Про заходи, спрямовані на подолання кризових явищ та забезпечення фінансової стабільності на ринку природного газу", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності зазначеними законами.

Згідно з ч. 9. ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів справи, жоден з цих випадків не мав місця у спірних відносинах.

Суд акцентує увагу, що виконавчий збір за своєю правовою природою не є санкцією, що застосовується за невиконання рішення суду, а є платою за вчинення дій, пов`язаних з примусовим виконанням виконавчого документу, що здійснюються органами державної виконавчої служби, тобто є державним збором (платою) за таку процедуру.

Отже, стягнення виконавчого збору є обов`язком державного виконавця. Саме тому у державного виконавця відсутні законні підстави для того, щоб не вирішувати питання про стягнення виконавчого збору за виконавчим документом.

При цьому, стягнення виконавчого збору є безумовною дією, яку здійснює державний виконавець у межах виконавчого провадження незалежно від здійснених дій, і є встановленою державою складовою процедури виконавчого провадження, що гарантує ефективне здійснення виконання рішення суду боржником за допомогою стимулювання боржника до намагання виконати виконавчий документ самостійно до відкриття виконавчого провадження у зв`язку із ймовірністю стягнення відповідної суми у випадку примусового виконання. Тобто фактичне виконання судового рішення, крім випадку такого виконання до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та вжиття виконавцем заходів примусового виконання рішень, не є обов`язковими умовами для стягнення виконавчого збору.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові КАС ВС від 22 жовтня 2021 року у справі № 520/17933/2020.

Судом встановлено, що боржником не було виконано рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

ОСОБА_1 сплатив суму аліментів за період з 27.11.2020 року по 01.07.2022 року у розмірі 120995,50 грн. 11.07.2022 року, тобто вже після відкриття виконавчого провадження.

Суд не приймає до уваги твердження позивача, що між боржником та стягувачем існував спір про розмір аліментів, а тому на момент набрання рішенням законної сили у скаржника був наявний обов`язок сплатити аліменти за період, що перевищував один рік, не в силу його ухилення від їх сплати, а в силу тривалості судового провадження, оскільки позивач не був позбавлений можливості виконати рішення суду самостійно до відкриття виконавчого провадження.

Враховуючи викладене та те, що стягнення виконавчого збору є не правом, а обов`язком державного виконавця, а також, те, що відсутні підстави, передбачені законом, для не стягнення виконавчого збору, спірна постанова є обґрунтованою та скасуванню не підлягає.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, надано суду належні та допустимі докази на підтвердження правомірності свого рішення.

З огляду на зазначене та оцінюючи у сукупності встановлені обставини і перевіривши наявні в матеріалах справи докази, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Оскільки суд не залучав свідків та призначав проведення експертизи з відповідача судові витрати не стягуються.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 14, 44, 139, 242-246, 249, 269, 271, 287 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до Другого Малиновського ВДВС у м. Одеса Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про визнання неправомірною та скасування постанови про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні №69333728 відмовити.

Судові рішення за наслідками розгляду судами першої інстанції справ, визначених статтями 273, 275-277, 280, 282, пунктами 5 та 6 частини першої статті 283, статтями 286-288 цього Кодексу, набирають законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Повний текст рішення складено та підписано суддею 09.01.2023 року.

Суддя Г. В. Лебедєва

.