Справа № 335/8391/22
Суддя: Апаллонова Ю. В.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

1Справа № 335/8391/22 2-а/335/20/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м.Запоріжжя

Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Апаллонової Ю.В, розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 в особі представника Штабовенка Дениса Всеволодовича до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 в особі представника ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що 06 грудня 2022 року адміністративною комісією при виконавчому комітеті Запорізької міської ради, на підставі протоколу про адміністративне правопорушення від 30.10.22р. ВАБ 447206, винесено поставу №994 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП. Так, згідно з протоколом, 30.10.22 р. (містить виправлення) за адресою: АДРЕСА_1 крамниця « ІНФОРМАЦІЯ_1 » гр. ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв у заборонений час, чим порушила рішення ЗМР №253 від 24.06.2022р., відповідальність за це правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Вважає, що прийняте рішення є незаконним та необґрунтованим, та таким що підлягає скасуванню виходячи з наступного: По-перше, рішення ЗМР №253 від 24.06.2022р. не існує. Однак, в супереч цьому, адміністративна комісія змінила Фабулу адміністративного протоколу та вказала про те, що поліція нібито мала на увазі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №253 від 24.06.2022р. Навіть у такому випадку, зауважу, що відповідно до п.44-1 ст. 26 ЗУ «Про місцеве самоврядування», виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання: встановлення заборони продажу пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, вин столових суб`єктами господарювання (крім закладів ресторанного господарства) у визначений час доби в межах території відповідної адміністративно-територіальної одиниці. Отже, виконавчий комітет не міг приймати таке рішення та підміняти собою рішення ЗМР, адже правом встановлення заборони продажу наділена виключно ЗМР, яка такого рішення не приймала. Більш того, станом на дату складання протоколу, існував наказ Запорізької обласної державної адміністрації № 92 від 30.06.2022 р., яким введено заборону торгівлі алкогольними напоями на території Запорізької області. Наказом Запорізької обласної державної адміністрації №92 від 30.06.2022 встановлено: дозволити продаж пива, алкогольних, слабоалкогольних напоїв виключно на територіях сільської, Вільнянської міської, Долинської сільської, Запорізької міської, Комишуваської селищної, Кушугумської селищної, Матвіївської селищної, Михайлівської сільської, Петро-Михайлівської селищної, Павлівської сільскої, Михайло-Лукашівської сільської, Степненської сільської, Широківської сільської територіальних громад: 1) з 18:00 до 10:00 - всім суб`єктам господарювання, окрім закладів ресторанного господарства; 2) з 21:00 до 10:00 - закладам громадського харчування. Як вбачається із виписки із повідомлення Головного управління Держпродспоживслужби в Запорізькій області, приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » за адресою : АДРЕСА_1 , зареєстрована як потужність «заклад громадського харчування». Отже, позивачка мала право здійснювати продаж алкогольних напоїв до 21:00 години. По-друге, протокол містить виправлення (у даті народження особи що притягається до адміністративної відповідальності), а також у фабулі (час коли нібито було скоєно правопорушення яке за фабулою є основним предметом адміністративного правопорушення), отже він є зіпсованим та розглядатись не може. По-третє, вважає, що в матеріалах справи відсутні належні докази щодо інкримінованого ОСОБА_1 адміністративного правопорушенн: відсутній чек; в матеріалах справи наявні фото, які не доводять фактів описаних у фабулі протоколу; фото на якому присутня ОСОБА_1 не може бути доказом, адже не доводить того, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення яке їй інкримінують, адже немає доказів, що вказують на те, що саме вона, а не інший здійснила продаж. Так само, не зрозуміло і коли саме було здійснено фото, відсутнє датування фото, фото етикетки не містить часу розливу пива; У поясненнях свідок не вказує хто саме продав йому «алкогольний напій»; в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні жодні належні та допустимі докази про її статус як працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування (наказ про прийняття на роботу) тощо. Вважає, що факт адміністративного правопорушення є недоведеним. Крім цього, у протоколі не вказано технічний засіб на який було здійснено фотофіксацію, що унеможливлює його прийняття в якості доказу. Крім того, у даній постанові невірно зазначено місце вчинення правопорушення та не вказано технічний засіб, яким здійснено відеозапис, що виключає можливість прийняття його у якості належного доказу по справі. У разі відсутності в протоколі посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено фото чи відеозапис, зазначені адміністративною комісією у постанові фотоматеріали не можуть вважатися належними та допустимими доказами вчинення позивачем адміністративного правопорушення. Аналогічний правовий висновок викладений у постановах колегій суддів Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 24.01.2019 по справі № 592/5576/17, від 31.01.2019 року по справі № 464/2309/17. Також, у спірній постанові зазначено, що в матеріалах існують пояснення ОСОБА_3 , однак адміністративна комісія не могла їх брати до уваги, оскільки ОСОБА_3 не є свідком цієї події, більш того ця особа не надавала пояснень при засідання комісії та не допитувався. Отже, є всі підстави вважати що жодних свідків цієї події немає. Так, у постанові № 560/751/17 від 27.06.2019 колегія суддів Верховного Суду зазначила, що підтвердження порушення показаннями свідків, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

З наведених підстав позивач просив скасувати постанову Адміністративної комісії при комітеті Запорізької міської ради №994 від 06.12.2022 року про накладення адміністративного стягнення на ОСОБА_1 за ч. 2 ст.156 Кодексу України про адміністративні правопорушення у вигляді штрафу в розмірі 6800 гривень, та закрити справу про адміністративне правопорушення.

Ухвалою судді від 16.12.2022 прийнято до розгляду даний адміністративний позов, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження із особливостями, встановленими ст.ст. 268, 272, 286 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), відкрито провадження у справі та призначено судове засідання, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов та роз`яснено наслідки його неподання.

05.01.2023 року від Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради в особі голови комісії Цапій Ф. надійшов відзив на позов (передано на пошту 03.01.2023), в якому відповідач просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі.

У відзиві зазначає, що під час розгляду матеріалів адміністративної справи встановлено, що 30.10.2022 о 21:45 год. за адресою: АДРЕСА_1 в крамниці «Бочка» ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольними напоями у заборонений час, а саме продала алкогольний напій пиво «Вайсбург Лагер» об`ємом 0,5 л. чим порушила рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2022 № 253 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території м. Запоріжжя», за що передбачена відповідальність згідно з ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

На підставі вищезазначеного було складено протокол про адміністративне правопорушення від 30.10.2022 ВАВ № 447206, пояснення Позивач надала в протоколі та зазначила, що жодних порушень не допускала.

Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення на засіданні адміністративної комісії при виконавчому комітеті, яке відбулось 06.12.2022 року, ОСОБА_1 , не з`явилась. Про дату та час розгляду справи була повідомлена у протоколі.За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення ОСОБА_1 було визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 6800 грн.

Протоколом про адміністративне правопорушення від 30.10.2022 ВАВ № 390591 зафіксовано факт продажу 30.10.2022 о 21:45 годині позивачем алкогольне пиво «Вайсбург Лагер» об`ємом 0,5 л., за адресою: АДРЕСА_1 у крамниці «Бочка» з порушенням правил торгівлі, а саме у заборонений час доби. Даний протокол містить підпис позивача.

У поясненнях ОСОБА_3 , зазначено, що 30.10.2022 о 21:45 год він дійсно здійснював купівлю алкогольного напою пива «Вайсбург Лагер» об`ємом 0,5 л., за адресою: АДРЕСА_1 .Отже із вищезазначеного вбачається той факт, що не дивлячись на те, що Позивач хоч і не визнає своєї вини, проте факт продажу алкогольного напою у заборонений час підтверджується письмовими поясненнями гр. ОСОБА_3 .

Також Позивач у своїй позовній заяві вказує на те, що рішення Запорізької міської ради від 24.06.2022 № 253 не існує. Стосовно даного твердження варто зазначити наступне. Так, дійсно в протоколі про адміністративне правопорушення є посилання на рішення Запорізької міської ради від 24.06.2022 №253, проте на нашу думку ніщо інше, як технічна описка насправді ж позивачем було порушено рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2022 № 253 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території м. Запоріжжя»

Отже, реквізити документа однакові, тому це є просто технічною опискою. Крім того, фактично заборона торгівлі алкогольними напоями відповідно до рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради від 24.06.2022 № 253 «Про заборону торгівлі алкогольними напоями на території мю Запоріжжя» скасована не була.

А тому, в діях ОСОБА_1 , за обставин викладених у протоколі про адміністративне правопорушення від 30.10.2022 року ВАВ №447206, є склад адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 156 КУпАП. За таких обставин, у адміністративної комісії не було підстав прийняти інше рішення, ніж визнати винною у скоєнні адмінправопо- рушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Таким чином, повно та всебічно розглянувши справу, об`єктивно встановивши обставини вчинення правопорушення, оцінивши докази, врахувавши особу порушника, обставини, що пом`якшують відповідальність та відсутність обставин, що обтяжують відповідальність, адміністративна комісія, встановила вину позивачки у вчинені адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, при обставинах викладених у протоколі про адміністративне правопорушення ВАВ №447206 від 30.10.2022 року, яка доведена поза сумнівом, а тому відповідач просить суд у задоволенні позову відмовити.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, проаналізувавши надані суду докази, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення позову, з огляду на таке.

Як випливає зі змісту спірної постанови від 06.12.2022 № 994, 30.10.22 р. о 21 год. 45 хв. за адресою: АДРЕСА_1 , крамниця «Бочка» гр. ОСОБА_1 здійснювала реалізацію алкогольних напоїв у заборонений час, чим порушила рішення ЗМР №253 від 24.06.2022р., відповідальність за це правопорушення передбачена ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Цією постановою на позивача ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу розміром 6800,00 грн.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Згідно зі ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Частина 2 статті 156 КУпАП встановлює відповідальність за порушення працівником підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування правил торгівлі пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами та рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння, а саме: торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння у приміщеннях або на територіях, заборонених законом, або в інших місцях, визначених рішенням відповідного органу місцевого самоврядування як такі, де роздрібна торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння заборонена, або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, тютюновими виробами, електронними сигаретами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пристроями для споживання тютюнових виробів без їх згоряння через торгові автомати чи особами, які не досягли 18-річного віку, а також продаж пива (крім безалкогольного), алкогольних, слабоалкогольних напоїв, тютюнових виробів, електронних сигарет, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пристроїв для споживання тютюнових виробів без їх згоряння особі, яка не досягла 18-річного віку, або продаж тютюнових виробів в упаковках, що містять менш як 20 сигарет або цигарок, чи поштучно (крім сигар), або торгівля пивом (крім безалкогольного), алкогольними, слабоалкогольними напоями, винами столовими у заборонений рішенням відповідного органу місцевого самоврядування час доби.

Відтак, обов`язковою ознакою складу даного адміністративного правопорушення є діяння, яке полягає у продажі, зокрема і пива та алкогольних напоїв, у час доби, що заборонений відповідним рішенням органу місцевого самоврядування.

Суб`єктом даного правопорушення, виходячи із диспозиції даної норми, є працівник підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування.

За приписами ст.280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до вимог ст.293 КУпАП і роз`яснень, викладених вп,7 Постанови пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 "Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення" зі змінами та доповненнями, орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст.9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. А згідно з ч.2 даної статті ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Відповідно до положень ч.3 ст.90 КАС України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

При цьому, склад адміністративного правопорушення характеризується сукупністю чотирьох елементів: об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт і суб`єктивна сторона.

Відповідно до ст.251 КУпАП визначено, що доказами б справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото» і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до от.77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, .встановлених статтею 78 цього Кодексу, В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах та в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності до закону. На цьому акцентував увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду, розглядаючи справу № 524/5741/16-а.

Так, ст.280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна ця особа в його вчиненні.

Як убачається із матеріалів справи, позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за продаж у приміщенні крамниці «Бочка» по АДРЕСА_2 та перебуваючи на посаді продавця даного закладу, здійснила реалізацію алкогольних напоїв у заборонений час.

Проте, матеріали справи про адміністративне правопорушення, копія яких долучена представником відповідача до відзиву, не містить належних та допустимих доказів того, що було здійснено реалізацію алкогольних напоїв у певний час та певну дату, і така реалізація була здійсненна саме позивачем.

Фактом продажу алкогольних та тютюнових виробів є касовий чек, який видається кожному без винятку покупцеві, на чому акцентує увагу Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 23.04.2019 р. справа Ж1/81171217/16 адміністративне провадження №К//18.

В матеріалах справи наявні фото, які не доводять фактів описаних у фабулі протоколу, а фото на якому присутня ОСОБА_1 не може бути доказом, адже не доводить того, що саме ОСОБА_1 є суб`єктом правопорушення яке їй інкримінують, адже немає доказів, що вказують на те, що саме вона, а не інший здійснила продаж.

Так само, з фото неможливо встановити ані час його здійснення, ані дати здійснення фото, фото етикетки не містить часу розливу пива.

Дослідивши Протокол про адміністративне правопорушення №447206 від 30.10.2022 року, який складений відносно Позивача за ч.2 ст.156 КУпАП, вбачається, що у вказаному протоколі не зазначено інформації про вилучення будь-яких алкогольних напоїв та про наявність фіскального чека, що "поза розумним сумнівом" підтверджував би продаж вказаного товару.

Крім того, в матеріалах справи щодо ОСОБА_1 відсутні жодні належні та допустимі докази про її статус як працівника підприємства (організації) торгівлі або громадського харчування (наказ про прийняття на роботу), не містяться посилання на такі докази і в постанові №994 від 06.12.2022, у протоколі від 30.10.2022 року зазначено, що ОСОБА_1 є продавцем магазину « ІНФОРМАЦІЯ_1 » без жодного підтвердження вказаних обставин.

Також, у спірній постанові зазначено, що в матеріалах існують пояснення ОСОБА_3 , однак ця особа не надавала пояснень при засідання комісії. Так, у постанові № 560/751/17 від 27.06.2019 колегія суддів Верховного Суду зазначила, що підтвердження порушення показаннями свідків, не є належними доказами у справі, оскільки вказані особи у судовому засіданні не допитувалися та не попереджалися про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

При цьому, у поясненнях свідок взагалі не вказує хто саме продав йому алкогольний напій, а тому його письмові пояснення в цілому є неналежним доказом у справі.

З огляду на викладені обставини, суд доходить до висновку, що у адміністративної комісії були відсутні належні та допустимі докази для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 КУпАП.

Правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.05.2019 року у справі № 537/2088/17, зазначає, що правомірність постанови має ґрунтуватися на тому, що факт правопорушення є доведеним і при її ухваленні процедура була дотримана.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що деякі справи про адміністративні правопорушення, за своєю суттю мають кримінальний характер та повністю підпадають під гарантії ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод(п.п.21-22 рішення у справі «Надточій проти України», п.33 рішення у справі «Гурепка проти України»).

Європейський Суд з прав людини у справі "Аллене де Рібермон проти Франції" підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Разом із тим, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, не має права самостійно змінювати фабулу, викладену у протоколі про адміністративне правопорушення, яка по суті становить виклад обвинувачення у вчиненні певного правопорушення, винуватість у скоєнні якого певною особою має доводитися при розгляді справи про адміністративне правопорушення, а також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, адже діючи таким чином, орган, який розглядає справу про адміністративне правопорушення, перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу, що є неприпустимим.

Тобто, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Аналогічна норма міститься й в статті 62 Конституції України.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Крім того, диспозиція ч. 2 ст.156 КУпАП є бланкетною, а тому при вирішенні питання про притягнення до адміністративної відповідальності за цією статтею потрібно звертатися до конкретних правил і норм, які регулюють правила торгівлі, у тому числі, алкогольними напоями.

Таким чином, у протоколі про адміністративне правопорушення повинно бути посилання на конкретний нормативно-правовий акт, порушення якого допущено особою відносно якої складено протокол про адміністративне правопорушення.

У протоколі про адміністративне правопорушення зазначено, що позивач порушила рішення ЗМР №253 від 24.06.2022р.

Разом із тим, рішення ЗМР №253 від 24.06.2022р. не існує. Однак, в супереч цьому, адміністративна комісія змінила опис обставин, що викладені у адміністративному протоколі та вказала про те, що поліція нібито мала на увазі рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради №253 від 24.06.2022р..

Основним джерелом доказів у справах про адміністративні правопорушення є протокол про вчинення адміністративного правопорушення, оскільки саме він є підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності.

У відзиві відповідач зазначив, що у протоколі допущена технічна описка, проте відповідачем не враховано, що відповідно до ч. 1 ст. 256 КУпАП саме у протоколі про адміністративне правопорушення має бути зазначений нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане правопорушення, по факту якого такий протокол складений, а зазначення у протоколі неіснуючого рішення призводить до неконкретності змісту зазначеного протоколу, а неконкретність формулювання суті адміністративного правопорушення позбавляє особу щодо якої складено протокол права здійснювати предметний захист та порушує її процесуальні права.

За таких обставин, суд вважає, що сторона відповідача не надала суду доказів правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Таким чином, оскільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності винесена за відсутності достатніх доказів на підтвердження того, що ОСОБА_1 у день, час та місці, які зазначені у постанові про адміністративне правопорушення, здійснювала продаж алкогольних напоїв, з суттєвим порушенням процедури, суд доходить висновку про відсутність належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, що в діях позивача наявний склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 156 КУпАП, що у свою чергу свідчить про неправомірність винесеної відносно останньої постанови про накладення адміністративного стягнення та обумовлює необхідність її скасування.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Підсумовуючи викладене, суд доходить висновку, що спірна постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження у справі на підставі п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України, п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, а позов - підлягає задоволенню.

Згідно зі статтею 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

ОСОБА_1 були понесені витрати на оплату судового збору, що підтверджується квитанцією(дублікат) №0.0.277416690.1 від 13.12.22 року на суму 496,20 грн.

Приписами ч. 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що за результатами судового розгляду суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог, на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради судові витрати, понесені позивачем на сплату судового збору в розмірі 496,20 грн

Керуючись ст.ст. 9, 72, 73, 75, 77, 205, 241, 242, 244, 246, 286 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника Штабовенка Дениса Всеволодовича до Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити.

Скасувати постанову Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської ради №994 від 06.12.2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладення адміністративного стягнення у розмірі 6800 гривень 00 копійок.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 156 Кодексу України про адміністративні правопорушення закрити.

Стягнути з Адміністративної комісії при виконавчому комітеті Запорізької міської . ради (, юридична адреса: 69105, м. Запоріжжя, пр. Соборний, 206) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань, витрати на оплату судового збору в розмірі 496,20 грн..

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому рішення суду не було вручено у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Повне рішення складено 10.01.2023 року.

Суддя Ю.В. Апаллонова