Справа № 340/4466/21
Суддя: Чумак С.Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2023 року м. Дніпросправа № 340/4466/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів:

судді - доповідача Чумака С.Ю.,

суддів: Чабаненко С.В., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні суду в місті Дніпро апеляційну скаргу Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області

на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року в адміністративній справі № 340/4466/21 (суддя І інстанції Кравчук О.В.)

за позовом ОСОБА_1 до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області про визнання протиправними і скасування рішень та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ЗМІСТ ПОЗОВНИХ ВИМОГ, РІШЕННЯ СУДУ ПЕРШОЇ ІНСТАНЦІЇ, ВИМОГ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ ТА УЗАГАЛЬНЕНІ ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати Рішення шостої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради від 19.05.2021 № 1088 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 », яким вирішено відмовити йому у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0156 у зв`язку з метою уникнення загрози збільшення вітрових та водних ерозійних процесів на території Кетрисанівської сільської ради та відповідно до рішення п`ятої сесії Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2021 № 156 «Про створення громадських пасовищ на території Кетрисанівської сільської ради» земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення під пасовищами, які не надані у власність і користування та розташовані за межами населених пунктів на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відведено під громадські пасовища (КВЦПЗ 18.00)».

- визнати протиправним і скасувати Рішення сьомої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 № 1459 «Про відмову у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства ОСОБА_1 », яким вирішено відмовити йому у затвердженні проекту землеустрою та передачі у власність земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0156 у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав (на даний час Кетрисанівська сільська рада не набула права власності на цю земельну ділянку).

- зобов`язати відповідача затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у його власність для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ А.01.03), загальною площею 1,2000 га за місцезнаходженням: Кіровоградська область, Бобринецький район, Кетрисанівська сільська рада, за межами населеного пункту та передати земельну ділянку з кадастровим номером: :02:000:0156 у його власність.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року позов задоволений частково:

- визнані протиправними та скасовані рішення Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 19.05.2021№ 1088 та від 24.06.2021 № 1459, якими позивачу відмовлено у затвердженні проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність (шляхом безоплатної передачі) для ведення особистого селянського господарства.

- зобов`язано відповідача невідкладно після закінчення (скасування) воєнного стану в Україні повторно розглянути заяву ОСОБА_2 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною площею 1,2000 га, для ведення особистого селянського господарства, з кадастровим номером :02:000:0156, та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду.

У задоволенні іншої частини позову відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржене рішення та прийняти нове судове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування скарги вказує, що відповідно до рішення ради від 26 лютого 2021 року № 156 та від 31 серпня 2021 року № 1866 земельна ділянка, на яку претендує позивач, включена до складу земельних ділянок, на яких створено громадські пасовища, та заплановано зміну її цільового призначення з земель для ведення особистого селянського господарства на землі загального користування під громадськими пасовищами. Апелянт вважає, що здійснив розпорядження землями комунальної власності шляхом зміни цільового призначення земельних ділянок, тому затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, на яку претендує позивач, для ведення особистого селянського господарства є неможливим, оскільки земельна ділянка має інше цільове призначення.

На адресу суду від позивача відзив на апеляційну скаргу не надходив, що не перешкоджає розгляду справи.

В частині відмови у задоволенні позову рішення суду І інстанції не оскаржено.

Суд апеляційної інстанції розглянув справу відповідно до приписів статті 311 КАС України в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ВИЗНАЧЕНІ ВІДПОВІДНО ДО НИХ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ

Позивач ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 . (а.с. 47-49)

Рішенням Тридцять третьої сесії сьомого скликання Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області від 04.04.2019 № 448 позивачу надано дозвіл на розроблення, проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки сільськогосподарського призначення комунальної власності, розташованої на території Кетрисанівської сільської ради Бобринецького району Кіровоградської області, орієнтовною площею 1,20 га в тому числі: 1.20 га - пасовища, із цільовим призначенням - для ведення особистого селянського господарства. (а.с. 18)

Відповідно до договору від 20.07.2020 № 1106 між позивачем та ТОВ «ТЕКТОАРЕАЛ» розроблено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ А.01.03), загальною площею 1,2000 га за місцезнаходженням: Кіровоградська область, Бобринецький район, Кетрисанівська сільська рада, за межами населеного пункту. (а.с. 15)

Розроблений Проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ А.01.03), загальною площею 1,2000 га за місцезнаходженням: Кіровоградська область, Бобринецький район, Кетрисанівська сільська рада, за межами населеного пункту.

Відповідно до висновку про розгляд проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки від 07.09.2020 № 10044/82-20, проект землеустрою погоджено експертом державної експертизи Головного управлінням Держгеокадастру у Сумській області. (а.с. 11-42, 55)

18.09.2020 Державним кадастровим реєстратором у Апостолівському районі Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області проведено державну реєстрацію земельної ділянки на підставі Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивача для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ А.01.03), загальною площею 1,2000 га за місцезнаходженням: Кіровоградська область, Бобринецький район, Кетрисанівська сільська рада, за межами населеного пункту; земельній ділянці присвоєний кадастровий номер :02:000:0156. (а.с. 56-57)

Позивачем подано до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області заяву про затвердження зазначеного проекту землеустрою та передачу земельної ділянки з кадастровим номером :02:000:0156 йому у власність.

Відповідно до розпорядження КМУ від 12 червня 2020 року № 716-р «Про добровільне об`єднання територіальних громад», повноваження щодо розпорядження земельною ділянкою, стосовно якої розроблено проект землеустрою, перейшли до Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області.

Рішенням шостої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради від 19.05.2021 № 1088 (а.с. 64-65) позивачу відмовлено у затверджені проекту землеустрою. Рішення вмотивоване тим, що з метою уникнення загрози збільшення вітрових та водних ерозійних процесів на території Кетрисанівської сільської ради та відповідно до рішення п`ятої сесії Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 26.02.2021 № 156 «Про створення громадських пасовищ на території Кетрисанівської сільської ради» (а.с. 62-63) земельні ділянки комунальної власності сільськогосподарського призначення під пасовищами, які не надані у власність і користування та розташовані за межами населених пунктів на території Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області, відведено під громадські пасовища (КВЦПЗ 18.00).

Після отримання вказаного рішення Кетрисанівської сільської ради позивач повторно скерував до відповідача заяву про затвердження проекту землеустрою.

Рішенням сьомої сесії восьмого скликання Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області від 24.06.2021 № 1459 позивачу також відмовлено у затверджені проекту землеустрою, у зв`язку з тим, що відповідно до ст. 125, 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав (на даний час Кетрисанівська сільська рада не набула права власності на цю земельну ділянку). (а.с. 66-67)

Не погодившись з такими рішеннями відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції виходив з того, що жодного посилання на загрози збільшення вітрових та водних ерозійних процесів матеріали проекту землеустрою не містять. Відтак, відмовляючи рішенням від 15.09.2021 № 1088 у затвердженні проекту землеустрою через загрозу збільшення вітрових та водних ерозійних процесів, відповідач діяв усупереч наявним документам, оскільки жодного належного та допустимого доказу того, що бажана земельна ділянки буде спонукати вітрові та водні ерозійні процеси, суду надано не було. Щодо доводів, викладених у рішенні від 24.06.2021 № 1459 про те, що Кетресанівська сільська рада не набула права власності на вказану земельну ділянку. Новосформована Кетрисанівська ТГ стала правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої Кетрисанівської сільської ради і набула повноважень розпоряджатися землями комунальної власності, у тому числі приймати рішення про передачу таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому ст. 116, 118 ЗК України, за нормами, установленими ст. 121 ЗК України. Відтак, рішення Кетрисанівської сільської ради від 19 травня 2021 року № 1088 та рішення від 24 червня 2021 року № 1459 прийняті з порушенням вимог Земельного кодексу України та не відповідають критеріям законності та обґрунтованості (ч. 2 ст. 2 КАС України), а тому підлягають скасуванню, як протиправні.

НОРМИ ПРАВА, ЯКІ РЕГУЛЮЮТЬ СПІРНІ ПРАВОВІДНОСИНИ, ТА ЇХ ЗАСТОСУВАННЯ СУДОМ

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Стосовно рішення від 19.05.2021 № 1088

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 № 2768-III (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до п. «б» ч. 1 ст. 81 ЗК України (тут і далі в редакції станом на час прийняття відповідачем оскарженого рішення 19 травня 2021 року) громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з пунктом «а» ч. 3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до ст. 116 ЗК України громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п. «в» ч. 3 ст. 116 ЗК України).

У ст. 121 ЗК України передбачено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Зокрема, для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара.

Отже, громадянин/ка України вправі на підставі закону отримати безоплатно земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства не більше 2,0 гектара із земель державної/комунальної власності.

Відповідно до ч. 6 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для, зокрема, ведення особистого селянського господарства, у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. (абз. 1 ч. 7 ст. 118 ЗК України).

Згідно з ч. 8-10 ст. 118 Земельного кодексу України проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки погоджується в порядку, встановленому ст. 186-1 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання погодженого проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (а в разі необхідності здійснення обов`язкової державної експертизи землевпорядної документації згідно із законом після отримання позитивного висновку такої експертизи) приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Відмова органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування у передачі земельної ділянки у власність або залишення клопотання без розгляду можуть бути оскаржені до суду.

Отже, законом передбачено певний алгоритм та поетапність процесу безоплатної передачі земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян, а саме:

1) подання громадянином клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування щодо отримання земельної ділянки у власність;

2) отримання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки (або мотивовану відмову у його наданні);

3) після розроблення проекту землеустрою такий проект погоджується, зокрема з територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин відповідно до приписів ст. 186-1 ЗК України;

4) здійснення державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі;

5) подання громадянином погодженого проекту землеустрою до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність, про що, в свою чергу, такий орган у двотижневий строк, зобов`язаний прийняти відповідне рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність або рішення про відмову передання земельної ділянки у власність чи залишення клопотання без розгляду.

Наведені вище норми Земельного кодексу України визначають, що фактично єдиною підставою для відмови у затвердженні проекту землеустрою може бути лише подання для затвердження проекту землеустрою, який не погоджений у порядку, встановленому ст. 186-1 Земельного кодексу України, а також у разі відсутності обов`язкової державної експертизи у визначених законом випадках та відомостей щодо державної реєстрації сформованої земельної ділянки у Державному земельному кадастрі.

Жодних інших правових підстав для відмови у затвердженні проекту землеустрою після його погодження в порядку ст. 186-1 Земельного кодексу України норми ст. 118 Земельного кодексу України не містять. При цьому перевірка на відповідність проекту землеустрою вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів має здійснюватись саме на етапі погодження такого проекту.

У спірних правовідносинах на виконання вимог ч. 1 ст. 186-1 Земельного кодексу проект землеустрою, розроблений на замовлення позивача, погоджений відповідним територіальним органом Держгеокадастру, а тому відповідач за приписами ч. 9 ст. 118 ЗК України повинен був прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність позивачу.

Колегія суддів зазначає про безпідставність доводів апелянта щодо прийняття ним рішення від 26 лютого 2021 року № 156, оскільки зазначеним рішенням лише затверджено загальне положення про громадські пасовища та надано самій собі дозвіл на розробку проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок орієнтовною площею 5660 га пасовищ без визначення конкретних земельних ділянок, які відносяться до таких пасовищ та без затвердження переліку таких ділянок. Отже, станом на час прийняття оскарженого рішення спірна земельна ділянка мала цільове призначення «для ведення особистого сільського господарства», відповідно не відносилась до земель загального користування з видом використання під громадськими пасовищами, а тому у відповідача також і з огляду на ці обставини станом на 19 травня 2021 року підстави для відмови позивачу в затвердженні проекту землеустрою відсутні, як правильно визначив суд І інстанції.

Щодо рішення від 24.06.2021 № 1459

27 травня 2021 року набрав чинності Закон України від 28 квітня 2021 року № 1423-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення системи управління та дерегуляції у сфері земельних відносин» (далі Закон № 1423-IX), яким ч. 8 ст. 118 ЗК України виключено, а ч. 9 ст. 118 ЗК України викладено в такій редакції:

«Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, що передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу, у двотижневий строк з дня отримання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки приймає рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність».

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Крім того, Законом № 1423-IX ст. 186 ЗК України («Погодження і затвердження документації із землеустрою») викладено у новій редакції, а статтю 186-1 ЗК України («Повноваження органів виконавчої влади в частині погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок») - виключено.

Відповідно до п. 6 ч. 3 ст. 186 ЗК України (у редакції Закону № 1423-IX) проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок затверджуються Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених ст. 122 цього Кодексу.

Згідно з ч. 8 ст. 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні та затвердженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Отже, за змістом ч. 9 ст. 118 ЗК України та ч. 8 ст. 186 ЗК України відповідач міг відмовити позивачу у затвердженні розробленого проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки лише у випадку невідповідності такого проекту вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Натомість, як зазначалось вище, підставою відмови в оскарженому рішенні від 24.06.2021 № 1459 відповідач зазначив про відсутність у нього права власності на зазначену земельну ділянку, а відповідно і права розпорядження нею.

У процесі децентралізації влади та реформи місцевого самоврядування у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України, Кетрисанівська сільська рада Бобринецького району Кіровоградської області, якою надано позивачу дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, як орган місцевого самоврядування припинила свої повноваження.

Так, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 12 червня 2020 року № 716-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Кіровоградської області» на території Кіровоградської області затверджено 49 громад, зокрема Кетрисанівську сільську територіальну громаду, до складу території якої увійшла, зокрема і територія Кетрисанівської територіальної громади Бобринецького району Кіровоградської області.

Підпунктом 11 п. 1 постанови Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX утворено в Кіровоградській області, зокрема Кропивницький район, до складу якого увійшла територія Кетрисанівської сільської територіальної громади, а підпунктом 11 пункту 3 цієї постанови постановлено ліквідувати у Кіровоградській області зокрема Бобринецький район.

Законом України від 17 листопада 2020 року № 1009-IX внесені зміни до Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», зокрема доповнено розділ V «Прикінцеві та перехідні положення» п. 6-1 та 6-2, відповідно до яких до прийняття закону про адміністративно-територіальний устрій України закінчення повноважень сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів, а також реорганізація сільських, селищних, міських рад, їхніх виконавчих органів як юридичних осіб у зв`язку із змінами в адміністративно-територіальному устрої України здійснюються з урахуванням таких положень:

1) у день набуття повноважень сільською, селищною, міською радою, обраною територіальною громадою, територія якої затверджена Кабінетом Міністрів України (далі сформована територіальна громада), припиняються повноваження сільських, селищних, міських рад, сільських, селищних, міських голів, обраних територіальними громадами, територія яких включена до території сформованої територіальної громади (далі розформовані територіальні громади);

4) сформована територіальна громада є правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої територіальної громади з урахуванням особливостей, визначених підпунктами 5 і 6 цього пункту;

9) юридична особа сільська, селищна, міська рада, розміщена в адміністративному центрі сформованої територіальної громади, є правонаступником прав та обов`язків усіх юридичних осіб - сільських, селищних, міських рад, обраних розформованими територіальними громадами, з дня набуття повноважень новообраною радою.

13) після закінчення повноважень рад, що припиняються, їхніх виконавчих комітетів, сільського голови, який одноособово виконував функції виконавчого органу сільської ради, що припиняється, видані ними нормативно-правові акти, невиконані акти індивідуальної дії зберігають чинність на відповідних територіях та для відповідних осіб.

14) новообрана рада, її виконавчий комітет можуть вносити зміни, визнавати такими, що втратили чинність, або скасовувати акти відповідних органів місцевого самоврядування, правонаступниками яких вони є, та їх посадових осіб.

Перша сесія новообраної Кетрисанівської сільської ради відбулася 10 листопада 2020 року, на якій прийняті рішення № 1 «Про визнання повноважень депутатів Кетрисанівської сільської ради восьмого скликання» та рішення № 4 «Про реорганізацію сільських рад Бобринецького району шляхом приєднання до Кетрисанівської сільської ради», яким Кетрисанівську сільську раду реорганізовано шляхом приєднання до Кетрисанівської сільської ради.

Отже, як правильно зазначив суд першої інстанції, новосформована Кетрисанівська сільська територіальна громада стала правонаступником усього майна, прав та обов`язків розформованої Кетрисанівської територіальної громади, у тому числі земельних ділянок, розташованих на її території. Новообрана Кетрисанівська сільська рада стала правонаступником прав та обов`язків Кетрисанівської сільської ради та на час прийняття спірного рішення вже набула повноваження розпоряджатися землями комунальної власності територіальної громади, у тому числі приймати рішення про передачу таких земельних ділянок безоплатно у власність громадянам у порядку, передбаченому статтями 116, 118 ЗК України, за нормами, установленими ст. 121 ЗК України.

Крім того, відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

Формування земельних ділянок здійснюється, зокрема у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Отже, на час прийняття відповідачем рішення, яке зазначено підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою, земельна ділянка, на яку претендує позивач, вже була сформована з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (стаття 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод підлягає застосуванню для захисту правомірних очікувань щодо певного стану речей (у майбутньому), оскільки їх можна вважати складовою частиною майна.

Отримавши відповідне рішення уповноваженого органу, яким надано дозвіл на розроблення проекту землеустрою, а також розроблений і погоджений у передбаченому чинним законодавством порядку проект землеустрою, позивач мав усі підстави розраховувати на законний перебіг подій, затвердження цього проекту та відведення земельної ділянки їй у власність, що є правомірним очікуванням щодо оформлення відповідного права власності на землю.

Натомість, намагаючись змінити цільове призначення земельної ділянки, яка вже сформована на замовлення позивача, відповідач фактично втрутився в правомірні очікування позивача щодо набуття майна у власність, що в правовій державі є неприпустимим і порушує право позивача на мирне володіння майном, яке йому гарантовано статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на вказане апеляційний суд погоджує висновок суду першої інстанції, що оскаржені рішення відповідача є протиправними і підлягають скасуванню.

Стосовно обраного судом способу захисту колегія суддів зазначає таке.

Як зазначалось вище, суд першої інстанції дійшов висновку, що належним способом захисту та відновлення прав позивача у даній справі буде зобов`язання відповідача повторно розглянути поданий проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачу та прийняти рішення з урахуванням вимог земельного законодавства та висновків суду.

Апелянтом доводів щодо обрання судом неналежного способу захисту в апеляційній скарзі не зазначено.

Позивачем апеляційна скарга на рішення суду не подавалась, тобто фактично він погодився з обраним судом способом його захисту, який в цілому відповідає приписам процесуального законодавства, у зв`язку з чим апеляційний суд, враховуючи приписи ч. 1 ст. 308 КАС України, вважає, що підстави для перегляду судового рішення в цій частині відсутні, і погоджує обраний судом спосіб захисту прав та інтересів позивача.

Водночас колегія суддів зазначає, що судом І інстанції помилково в абзаці 3 резолютивної частини оскарженого рішення замість прізвища ім`я та по батькові позивача зазначено: « ОСОБА_2 », тобто особи, яка не є учасником справи.

ВИСНОВОК АПЕЛЯЦІЙНОГО СУДУ

Отже, судом першої інстанції правильно частково задоволено позов, проте помилково зазначено в абзаці 3 резолютивної частини оскарженого рішення не позивача, а іншу особу, яка взагалі не є учасником справи.

Відповідно до частини 4 статті 317 КАС України зміна судового рішення може полягати в доповненні або зміні його мотивувальної та (або) резолютивної частини.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає зміні в абзаці 3 резолютивної частини оскарженого рішення з правильним зазначенням особи позивача « ОСОБА_1 ».

В іншій частині рішення суду першої інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, у зв`язку з чим апеляційна скарга в цій частині підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін.

Оскільки справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, то постанова суду апеляційної інстанції згідно з п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених цим пунктом.

На підставі викладеного, керуючись ст. 242, 243, 308, 310, 311, 315, 316, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Кетрисанівської сільської ради Кропивницького району Кіровоградської області залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року в адміністративній справі № 340/4466/21 змінити.

В абзаці третьому резолютивної частини слова « ОСОБА_2 » замінити словами « ОСОБА_1 ».

В іншій частині рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 30 вересня 2022 року в адміністративній справі № 340/4466/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя - доповідач С.Ю. Чумак

суддя С.В. Чабаненко

суддя І.В. Юрко