Справа № 524/6290/22
Суддя: Предоляк О. С.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 524/6290/22
Провадження №2-а/524/10/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.01.2023 року Автозаводський районний суд м. Кременчука в складі:

головуючого судді Предоляк О.С.,

при секретарі судового засідання Лапік К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, інспектора з РПП СПД № 2 ВП № 1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Власенка Олега Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом доінспектора з РПП СПД № 2 ВП № 1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Власенка О.О. про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що 22.10.2022 рокуінспектором з РПП СПД № 2 ВП № 1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Власенком О.О. винесено постанову серії БАВ № 168155, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 4 ст.126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122, 36 КУпАП України та накладено штраф в сумі 20400 грн.

Вважає вищевказану постанову по справі про адміністративне правопорушення незаконною та такою, що порушує його права та охоронювані законом інтереси, а тому просить її скасувати.

Ухвалою судді від 07.11.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу у спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, витребувано документи та запропоновано відповідачу подати відзив на позов та докази.

Відповідачем відзив на позов не подано. Судова кореспонденція отримана відповідачем 06.12.2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення.

Суд, дослідивши матеріали справи та письмові докази, приходить до наступних висновків.

За частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов"язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом.

Згідно з КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом, а провадження у справах про адміністративні правопорушення, у тому числі й віднесених до компетенції органів внутрішніх справ, здійснюється на основі додержання принципу законності (частини перша, другастатті 7); завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є, зокрема, своєчасне, повне і обєктивне зясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом (стаття 245).

Судом встановлено, що згідно з постановою від 22.10.2022 серії БАВ № 168155, ОСОБА_1 22.10.2022 року о 10 год. 40 хв. був зупинений інспектором поліції на 21 км. а/д Т 17-14, за те, що керував транспортним засобом DAF 95 XF 380 державний номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом HENDRICKS державний номерний знак НОМЕР_2 з не пристебнутим ременем безпеки, чим порушив вимоги п. 2.3в ПДР України та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено», також керував транспортним засобом будучи позбавленим права керування транспортним засобом Красноградським районним судом від 13.04.2022 року на 1 рік, чим порушив вимоги п. 2.1а ПДР України, у зв`язку з чим притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст.126, ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122, 36 КУпАП України.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктом 8 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини першої статті 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до частини п`ятої статті 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

За пунктом 1.3. Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року, № 1306 (надалі також ПДР), учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством (пункт 1.9).

В розділі 2 ПДР закріплено обов`язки і права водіїв механічних транспортних засобів.

Відповідно до пункту 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, реєстраційний документ на транспортний засіб, поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

За приписами пункту 2.4 ПДР на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у статті 16 Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року, № 3353-XII.

А саме, водій зобов`язаний мати при собі та на вимогу поліцейського, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (стаття 16 Закону України «Про дорожній рух»).

Частиною 4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

В силу положень статті 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають, в тому числі, справи про порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, тощо. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною другою статті 258 КУпАП передбачено, що протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі.

У вказаних вище випадках, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (стаття 283 КУпАП) на місці вчинення правопорушення.

Вказані правові висновки наведено у постанові Верховного Суду від 12.06.2020 у справі № 415/123/17.

Згідно з пунктом 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Стаття 72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Відповідно до статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Судом встановлено, що постановою Красноградського районного суду Харківської області від 13.04.2022 року ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 рік. 25.04.2022 року вказана постанова суду набрала законної сили.

Таким чином станом на 22.10.2022 року ОСОБА_1 не мав права керування транспортними засобами.

Як вбачається з позовної заяви, ОСОБА_1 не заперечує, що у зазначений у постанові день та час керував транспортним засобом. Натомість, вказує, що був пристебнутий ременем безпеки, жодних вимог дорожніх знаків не порушував, дорожнього знаку який би забороняв рух вантажних автомобілів на даній ділянці автодороги не було.

При цьому, суд звертає увагу позивача, що інспектор патрульної поліції мав обґрунтовані підстави зупинити автомобіль позивача і оскільки він дійшов висновку про наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, то, відповідно, правомірно вимагав в позивача пред`явити документи, що посвідчують право керування та наявність договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Те, що позивач не погоджується з поставленими йому в провину порушеннями ПДР не звільняє його від обов`язку виконати вимоги посадової особи поліції щодо перевірки документів.

При розгляді справи суд враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 21.11.2018 року у справі № 465/6677/16а, відповідно до яких, п. 2.4 ПДР зобов`язує водія на вимогу працівника поліції зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 30.01.2019 у справі № 464/1470/17 та від 24.01.2019 у справі № 201/6167/17.

Суд критично сприймає твердження позивача, що поліцейським при розгляді справи про адміністративне правопорушення не роз`яснено його права, зокрема право на захист, оскільки вони спростовуються постановою про накладення адміністративного стягнення, де у графі 8 міститься підпис позивача про роз`яснення прав за статтею 268 КУпАП.

Також, суд враховує правові висновки Верховного Суду, що викладені в постанові від 17.05.2018 року у справі № 753/4366/17, відповідно до яких не може спростовувати здійсненого позивачем адміністративного правопорушення факт не надання йому під час розгляду справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху роз`яснень, передбачених положеннями статей КУпАП. Ці недоліки не можуть бути підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

На місці події поліцейський за участі позивача провів розгляд справи про адміністративне правопорушення з дотриманням вимог ст.ст. 278,279 КУпАП, та виніс оскаржувану постанову, яка відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Таким чином, позивачаправомірно притягнуто до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.4 ст.126 КУпАП.

За таких обставин, суд вважає за необхідне залишити без задоволення позовні вимоги в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Щодо вимог в частині скасування постанови про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122КУпАП суд зазначає наступне.

Згідно п.2.3 ПДР України на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися в населених пунктах водіям і пасажирам з інвалідністю, фізіологічні особливості яких унеможливлюють користування ременями безпеки, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів.

Дорожній знак 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» розділу 33 ПДР України забороняє рух вантажних автомобілів і составів транспортних засобів з дозволеною максимальною масою понад 3,5 т (якщо на знакові не зазначена маса) або з такою, що перевищує зазначену на знакові, а також тракторів, самохідних машин і механізмів.

Згідно ч.5 ст. 121 КУпАП Порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП, перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Позивач стверджує щодо дотримання ним вимогп.2.3 ПДР України. Також, зазначає, що дорожнього знаку який би забороняв рух вантажних автомобілів на даній ділянці автодороги не було.

Натомість, жодних доказів правомірності свого рішення відповідач про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.121, ч.1 ст. 122 КУпАП під час розгляду справи судом, в порушення вимог ч.2 ст.77 КАС України, не надав. Сам факт, що ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом був не пристебнутий ременем безпеки та не виконав вимоги дорожнього знаку 3.3. «Рух вантажних автомобілів заборонено»належними та допустимими доказами не підтверджено.

Суд, звертає увагу на те, що працівники патрульної поліції наділені повноваженнями щодо фіксування події та обставин адміністративного правопорушення, мають відповідні технічні засоби та спеціальні знання, відтак, відповідач мав можливість для формування доказової бази щодо правопорушення, яке описане в оскаржуваній постанові, однак належних доказів правопорушення не надав, а відтак не довів порушення позивачем вимог п. 2.3.в та вимог дорожнього знаку 3.3 «Рух вантажних автомобілів заборонено» розділу 33 ПДР України.

Таким чином, виходячи з вище наведених фактів, суд доходить до висновку що постанова в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачені ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП має бути скасована.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

У зв`язку із частковим задоволенням позову на користь позивача підлягає відшкодуванню витрати зі сплати судового збору у розмірі 661,60 грн. за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції.

Керуючись ст.ст.5-10,14,77,139,242-246,250, 295, 297, 286 КАС України, ст.ст.7,121, 126,222,245,246,247,251,254,258,279 КУпАП, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області, інспектора з РПП СПД № 2 ВП № 1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Власенка Олега Олександровича про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення - задовольнити частково.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 168155 від 22.10.2022 року, винесену інспектором з РПП СПД № 2 ВП № 1 Лубенського районного відділу поліції ГУНП в Полтавській області Власенком О.О. в частині притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121, ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В іншій частині позовні вимоги - залишити без задоволення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 витрати зі сплати судового збору у розмірі 661,60 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Другого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О.С. Предоляк