Справа № 280/40/23
Суддя: Сацький Роман Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

ПРО ЗАБЕЗПЕЧЕННЯ АДМІНІСТРАТИВНОГО ПОЗОВУ

05 січня 2023 рокуСправа № 280/40/23 м.Запоріжжя

Суддя Запорізького окружного адміністративного суду Сацький Р.В., розглянувши у порядку письмового провадження заяву Товариству з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТКОМПАНІ» (, місто Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, будинок 482) про забезпечення позову до подання позовної заяви

ВСТАНОВИВ:

03 січня 2023 року Товариству з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТКОМПАНІ» (далі позивач) звернулось до Запорізького окружного адміністративного суду із заявою про забезпечення позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТКОМПАНІ» до Запорізької міської ради, в якій заявник просить суд вжити заходи забезпечення позову до подання позовної заяви шляхом:

- заборонити районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району демонтаж АГЗС у складі: газове обладнання(два наземних резервуара), металева конструкція (стела), металева конструкція (навіс), дві тимчасові споруди (кіоски), розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, буд. 482;

- заборонити іншим особам вчиняти дії, спрямовані на демонтаж АГЗС у складі: газове обладнання(два наземних резервуара), металева конструкція (стела), металева конструкція (навіс), дві тимчасові споруди (кіоски), розташовані за адресою м. Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, буд. 482.

В обґрунтування заяви вказує, що не погоджується з рішенням Запорізької міської ради від 22.12.2022 № 527/12 щодо здійснення добровільного демонтажу АГЗС та має намір звернутись до суду з позовом про визнання його протиправним і скасування. Стверджує, що оскаржуване рішення є вочевидь протиправним та таким, що суперечить Конституції України, Правилам благоустрою території м. Запоріжжя, порушує гарантоване Конституцєю України право вільного володіння майном. Вказує також, що у випадку ухвалення рішення про задоволенні позовних вимог і у разі якщо відповідач здійснить демонтаж вищезазначеного об`єкта нерухомого майна до ухвалення відповідного рішення, то в майбутньому позивач буде вимушений за власні кошти здійснювати монтаж незаконно демонтованих споруд, для чого треба буде докласти значних зусиль та витратити чимало грошових коштів на оплату монтажних робіт. З огляду на таке, просить заяву про забезпечення позову задовольнити.

За правилами частини 1 статті 154 КАС України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Розглядаючи заяву позивача суд зазначає наступне.

Інститут забезпечення позову в адміністративному судочинстві врегульовано положеннями Глави 10 Розділу І Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 150 КАС України передбачено, що суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Ухвалу про забезпечення позову постановляє суд першої інстанції, а якщо розпочато апеляційне провадження, то таку ухвалу може постановити суд апеляційної інстанції.

Подання позову, а також відкриття провадження в адміністративній справі не зупиняють дію оскаржуваного рішення суб`єкта владних повноважень, якщо суд не застосував відповідні заходи забезпечення позову.

Відповідно до пунктів 1-3 частини першої статті 151 КАС України позов може бути забезпеченозупиненням дії індивідуального актаабо нормативно-правового акта; забороною відповідачу вчиняти певні дії; забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору.

Приписами частини другої статті 151 КАС України встановлено, що суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

За матеріалами заяви судом встановлено, що предметом розгляду даної справи є законність та обґрунтованість рішення Запорізької міської ради від №527/12 від 22.12.2022 про демонтаж АГЗС у складі газового обладнання (два наземних резервуара),металевої конструкції(стела),металевої конструкції (навіс),двох тимчасових споруд (кіоски).

Згідно правових позицій Верховного Суду, забезпечення позову - це надання позивачеві тимчасової правової охорони його прав та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, до вирішення спору судом та набрання рішенням суду законної сили. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до їх вирішення, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом.

Суд зазначає, що підстави забезпечення позову, передбачені частиною другою статті 150 КАС України, є оціночними, тому суд повинен у кожному випадку, виходячи з конкретних доказів, встановити, чи є хоча б одна з названих обставин, і оцінити, чи не може застосуванням заходів забезпечення позову бути завдано ще більшої шкоди, ніж та, якій можна запобігти.

Подібна правова позиція викладена, зокрема, в постанові Верховного Суду від 24 січня 2019 року в справі № 826/7496/18.

Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2021 року у справі №600/1136/20-а зазначав, що щодо наявності очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення таким рішенням прав, свобод або інтересів осіб, які звернулися до суду, як підстави для забезпечення позову, то вони повинні, насамперед, існувати поза обґрунтованим сумнівом. Тобто, суд, який застосовує заходи забезпечення позову з цих підстав, повинен бути переконаний у тому, що відповідне рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, визначеними частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивачів і вжиття заходів забезпечення позову є дієвим способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам таких порушень.

У іншому випадку, висновки суду про наявність очевидних ознак протиправності оспорюваного рішення та порушення ним прав, свобод чи інтересів позивачів до розгляду справи по суті, свідчать про наперед сформовану судом правову позицію по справі.

Отже, вирішуючи питання про вжиття заходів забезпечення позову, суд має встановити наявність саме таких ознак, які свідчать про протиправність оскаржуваного рішення поза обґрунтованим сумнівом, а не встановлювати правомірність/протиправність оскаржуваного рішення на цій стадії.

Згідно з Рекомендаціями № R (89) 8 про тимчасовий захист в адміністративних справах, прийнятими Комітетом Міністрів Ради Європи від 13 вересня 1989 року, рішення про вжиття заходів тимчасового захисту може, зокрема, прийматися у разі, якщо виконання адміністративного акту може спричинити значну шкоду, відшкодування якої неминуче пов`язано з труднощами. І якщо на перший погляд наявні достатньо вагомі підстави для сумнівів у правомірності такого акту.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 08 липня 2020 року в справі №826/14303/18, від 12 лютого 2020 року в справі №640/17408/19, від 27 лютого 2020 року в справі №640/16242/19 та інших.

Тобто, інститут забезпечення позову є однією з гарантій захисту прав, свобод та законних інтересів юридичних та фізичних осіб - позивачів в адміністративному процесі, механізмом, який покликаний забезпечити реальне та неухильне виконання судового рішення прийнятого в адміністративній справі.

При цьому заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками цього судового процесу.

Подібна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі №826/10936/18, від 30 вересня 2020 року у справі №640/1305/20, від 24 листопада 2020 року у справі №640/9636/20.

За змістом заяви про забезпечення позову в обґрунтування наявності підстав для вжиття заходів забезпечення позову заявник посилається на очевидну протиправність оскаржуваного рішення.

Однак, суд зазначає, що доводи заявника, які, на його переконання, вказують на очевидні ознаки протиправності оскаржуваного рішення, в контексті спірних правовідносин, можуть бути підтвердженні виключно під час судового розгляду, на підставі з`ясування фактичних обставин справи та оцінки доказів, які такі доводи і обставини можуть підтвердити.

Натомість висновки суду першої інстанції про очевидну протиправність рішення можуть свідчити про правову позицію суду наперед до розгляду справи по суті.

Відтак, суд відхиляє наявність такої підстави як очевидна протиправність оскаржуваного рішення.

Натомість, суд вважає достатньо обгрунтованими посилання заявника на те, що реалізація (виконання) оскаржуваного рішення, унеможливить ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, адже припиниться основна діяльність і наслідком припинення такої основної діяльності є звільнення працівників АЗГС, завдання позивачу неабияких збитків , за умови невжиття судом заходів забезпечення адміністративного позову, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Фактично, прийняте рішення Запорізької міської ради, повністю заблокує роботу АЗГС.

Тому, суд вважає за можливе вжити заходів із забезпечення позовної заяви.

Щодо співмірності застосованого судом заходу, то необхідно зазначити, що негативні наслідки, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду значно перевищують негативні наслідки від відтвермінування дії рішення, що оскаржено в судовому порядку.

Тому, суд вважає обгрунтованою та такою, що підлягає задоволенню заяву про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТКОМПАНІ».

Керуючись статтями 150-157, 241, 248 та 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

1. Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТКОМПАНІ» про вжиття заходів забезпечення адміністративного позову до подання позовної заяви - задовольнити.

2. Вжити заходи забезпечення позову Товариству з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТКОМПАНІ» (, місто Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, будинок 482) про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької міської ради до подання позовної заяви, шляхом заборони районній адміністрації Запорізької міської ради по Шевченківському району здійснювати демонтаж АГЗС у складі: газове обладнання (два наземних резервуара), металева конструкція (стела), металева конструкція (навіс), дві тимчасові споруди (кіоски), розташовані за адресою: м. Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, буд. 482.

3. Вжити заходи забезпечення позову Товариству з обмеженою відповідальністю «АТЛАНТКОМПАНІ» (, місто Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, будинок 482) про визнання протиправними та скасування рішення Запорізької міської ради до подання позовної заяви, шляхом заборони іншим особам вчиняти дії, спрямовані на демонтаж АГЗС у складі: газове обладнання(два наземних резервуара), металева конструкція (стела), металева конструкція (навіс), дві тимчасові споруди (кіоски), розташовані за адресою м. Запоріжжя, вул. Ігоря Сікорського, буд. 482, до набрання законної сили відповідним судовим рішенням.

Ухвала набрала законної сили 05 січня 2023 року.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 15-денний строк з дня підписання ухвали.

Ухвала виготовлена у повному обсязі та підписана суддею 05 січня 2023 року.

Суддя Р.В. Сацький