Справа № 380/18057/22
Суддя: Кравців Олег Романович
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кравціва О.Р. розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), третя особа головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області, про визнання протиправними та скасування постанов.

Суть справи.

До Львівського окружного адміністративного суду звернулося Товариство з обмеженою відповідальністю ОККО-ДРАЙВ (позивач) із позовною заявою до Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі - відповідач), з вимогами: визнати протиправними та скасувати постанови про відкриття виконавчих проваджень №70111224 та №70111314 від 02.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що державний виконавець, з позиції ТзОВ ОККО-ДРАЙВ, протиправно відкрив виконавчі провадження на підставі рішень Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області. Позивач наголошує, що рішення Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області про стягнення з позивача штрафу не є виконавчим документом.

Ухвалою від 16.12.2022 суд відкрив спрощене позовне провадження у справі.

Ухвалою від 21.12.2022 суд залучив до участі у справі третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Держпродспоживслужбу в Івано-Франківській області.

Відповідач проти позову заперечив з підстав викладених у відзиві. Вказує, що відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: зокрема, рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами. Враховуючи зазначене відповідач вважає що оскаржені постанови правомірні та винесені в межах повноважень у встановленому законом порядку.

Від третьої особи пояснень по суті спору не надійшло.

В судове засідання сторони не з`явилися, належним чином повідомлені про розгляд справи.

Представник позивача подала клопотання про розгляд справи без її участі. Інших клопотань не отримано.

Вирішуючи питання про продовження розгляду справи за вказаних обставин суд керувався тим, що завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У зв`язку з цим керуючись частини 6 статті 162 КАС України, зважаючи на особливості розгляду справ передбачених ст. 287 КАС України, суддя ухвалив продовжити розгляд справи за наявними матеріалами в письмовому провадженні.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд з`ясував обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, дослідив письмові докази долучені до матеріалів справи, та -

в с т а н о в и в :

Головним Управління Держпродспоживслужби у Івано-Франківській області на підставі Доручення Прем`єр міністра України від 08.05.2022 №11381/0/1-22 щодо дотримання суб`єктами господарювання на роздрібному ринку пального вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, проведено позапланові заходи державного нагляду (контролю) щодо суб`єкта господарювання ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ», який здійснює роздрібну торгівлю пальним на наступних АЗС:

АЗС №93 за адресою: Івано-Франківська обл., м.Рогатин, вул.Галицька,6;

АЗС №94 за адресою: Івано-Франківська обл., м.Рогатин, вул. Мухи,1.

За результатами проведених заходів контролюючим органом встановлено порушення позивачем при реалізації пального вимог абзацу 7 пункту 41-1 постанови КМУ від 09.12.2022 №1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідеміологічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVD-19,...» (зі змінами і доповненнями у редакції, що діяла до 20.05.2022, керуючись Законом України «Про ціни та ціноутворення» та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» винесені рішення про застосування до ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» штрафів №01-05/52 від 09.06.2022 та №01-05/53 від 09.06.2022.

У зв`язку несплатою позивачем штрафів у добровільному порядку Головне управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області звернулося із заявами до відповідача про відкриття відповідних виконавчих проваджень з примусового виконання рішень про застосування до ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» штрафів.

За заявами Головного управління Держпродспоживслужби в Івано-Франківській області головним державним виконавцем Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), на підставі рішення №01-05/52 від 09.09.2022 про стягнення з ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» штрафу в розмірі 1123,71 грн., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №70111224 від 02.12.2022 та на підставі рішення №01-05/53/53 від 09.06.2022 про стягнення з ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» штрафу в розмірі 3440,15 грн. винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №70111314.

Вважаючи вказані постанови протиправними ТзОВ «ОККО-ДРАЙВ» звернулося до суду з цим позовом.

Вирішуючи справу суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини у даній справі врегульовані Конституцією України, Законом України Про виконавче провадження від 02.06.2016 №1404-VIII (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) та іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до статті 1 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у вказаному Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Статтею 3 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: 1) виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; 1-1) судові накази; 2) ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом; 3) виконавчих написів нотаріусів; 4) посвідчень комісій по трудових спорах, що видаються на підставі відповідних рішень таких комісій; 5) постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди; 6) постанов органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом; 7) рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами; 8) рішень Європейського суду з прав людини з урахуванням особливостей, передбачених Законом України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини, а також рішень інших міжнародних юрисдикційних органів у випадках, передбачених міжнародним договором України; 9) рішень (постанов) суб`єктів державного фінансового моніторингу (їх уповноважених посадових осіб), якщо їх виконання за законом покладено на органи та осіб, які здійснюють примусове виконання рішень.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів (частина 1 статті 5 цього Закону).

Відповідно до частини 1 статті 18 Закону України Про виконавче провадження, виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом (пункт 1 частини 2 статті 18 цього Закону).

У своїх запереченнях відповідач вказує що оскаржені постанови винесені зокрема на підставі пункту 7 частини 1 статті 3 Закону України Про виконавче провадження, а саме рішень інших державних органів та рішень Національного банку України, які законом визнані виконавчими документами.

З даного приводу суд зазначає таке.

При прийнятті рішень про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін на підставі яких відкриті спірні виконавчі провадження контролюючий орган керувався нормами Закону України «Про ціни та ціноутворення» та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

Відповідно до частини 3 статті 12 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (на підставі ч. 9 ст. 7 якого винесені рішення №01- 05/52 та рішення №01-05/53) визначено, що у разі несплати суб`єктом господарювання застосованої до нього штрафної санкції за результатами здійснених заходів державного нагляду (контролю) протягом 15 календарних днів з дня вручення або направлення розпорядчого документа в порядку, передбаченому абзацами дванадцятим і тринадцятим частини дев`ятої статті 7 цього Закону, якщо розпорядчі документи не були оскаржені до органу державного нагляду (контролю) та/або в судовому порядку та залишені в силі, сума санкції стягується в судовому порядку.

Пунктом 8 статті 18 Закону України «Про ціни і ціноутворення» визначено, що уповноважені органи мають право: звертатися до суду з позовами про стягнення до бюджету коштів у разі прийняття рішення про порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Тобто нормами вказаних спеціальних законів рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін не визначено виконавчим документом. Рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін також немає серед виключного переліку виконавчих документів, передбачених статтею 3 Закону України Про виконавче провадження.

З огляду на викладене суд висновує, що при винесенні оскаржених постанов державний виконавець помилково дійшов висновку, що має підстави для відкриття виконавчих проваджень на примусове виконання рішень про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення державної дисципліни цін, оскільки такі не є виконавчими документами в розумінні Закону України «Про виконавче провадження».

Згідно з частиною 2 статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За наслідками розгляду справи суд дійшов висновку, що оскаржені постанови винесено відповідачем безпідставно, відтак не відповідають критеріям, встановленим у ч. 2 ст. 2 КАС України, що вказує на їх протиправність.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, належних і достатніх доказів, які б спростовували доводи позивача не надав і не довів наявності підстав для винесення постанов про відкриття виконавчих проваджень.

Враховуючи викладене суд дійшов висновку, що спірні постанови є протиправними та підлягають скасуванню, а позов - задоволенню.

За правилами, визначеними статтею 139 КАС України, судові витрати підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 73, 77, 90, 139, 242-246, 268-272, 287, 294 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

1. Позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 02.12.2022 про відкриття виконавчого провадження №70111314.

3. Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 02.12.2022 про відкриття виконавчого провадження №70111224.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Сколівського відділу державної виконавчої служби у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) () на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ОККО-ДРАЙВ" () судові витрати у виді судового збору в сумі 4962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві) грн. 00 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано, а у разі їх апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складення.

Суддя Кравців О.Р.