Справа № 280/6058/22
Суддя: Мінаєва Катерина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року Справа № 280/6058/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Мінаєвої К.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1

до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області

про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі позивач) до Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (далі - відповідач), в якій позивач просить суд:

1) визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не присвоєння позивачу, начальнику відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області, дев`ятого рангу посадової особи органу місцевого самоврядування;

2) зобов`язати сільського голову Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області внести зміни до розпорядження сільського голови Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області від 21.12.2018 року №57-К та присвоїти позивачу, начальнику відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької дев`ятий ранг посадової особи органу місцевого самоврядування;

3) зобов`язати відповідача з урахуванням присвоєного дев`ятого рангу посадової особи органу місцевого самоврядування - позивачу, начальнику відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької та провести перерахунок заробітної плати за період з 21 грудня 2018 року по 31 грудня 2020 року. Перерахувати на особистий рахунок в АКБ «Пумб» №ЦАЗ 267530 перерахунок заробітної плати за указаний вище період на посаді начальника відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач з 21.12.2018 призначена на посаду в органі місцевого самоврядування, де їй було присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування, незважаючи на те, що останній присвоєно 9 ранг державного службовця. Позивач звернулась до голови Долинської сільської ради із заявою про приведення впорядкування присвоєного рангу відповідно до вимог законодавства, а саме присвоїти 9 ранг посадової особи місцевого самоврядування з 21.12.2018 та здійснити відповідний перерахунок заробітної плати. При цьому, до заяви було долучено копію листа Національного агентства України з питань державної служби від 23.10.2018 №1-р/з-омс. Однак позивачу було відмовлено у присвоєнні 9 рангу посадової особи місцевого самоврядування та здійснення відповідного перерахунку заробітної плати. Вказані дії відповідача позивач вважає протиправними та такими, що вчиненні з порушенням норм чинного законодавства. Просить позов задовольнити у повному обсязі.

Ухвалою суду від 14.11.2022 відкрито провадження у справі, призначено справу до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у відповідності до положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

21.12.2022 до суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву (вх.№48386), в якому представник відповідача заперечує проти задоволення позовних вимог, зважаючи на їх необґрунтованість та безпідставність. Зокрема зазначає, що розпорядження про призначення позивача на посаду начальника відділу соціального захисту населення від 21.12.2018, з яким вона ознайомлена належним чином, не оскаржувалось та проти нього не заперечувала жодним чином. Представник відповідача зауважив, що чинним законодавством не передбачено при переході особи з посади державного службовця на посаду в органах місцевого самоврядування присвоєння їй рангу посадової особи місцевого самоврядування на рівні присвоєного їй рангу державного службовця. Щодо наданого позивачем листа Національного агентства України з питань державної служби від 23.10.2018 №1-р/з-омс представник відповідача вказує на його виключно інформаційний характер. З огляду на викладене, представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд встановив такі обставини.

Відповідно до записів трудової книжки серії НОМЕР_1 наказом №29к від 25.05.2015 ОСОБА_1 прийнята на посаду державного соціального інспектора сектору соціальних інспекторів Управління соціального захисту населення Запорізької районної державної адміністрації Запорізької області.

Згідно із записами 6-7 трудової книжки позивача 25.05.2015 ОСОБА_1 прийняла Присягу державного службовця, останній присвоєно п`ятнадцятий ранг державного службовця (а.с.37).

01.05.2016 позивачу присвоєно дев`ятий ранг державного службовця за наказом від 28.06.2016 №49 (а.с.38)

Розпорядженням №4-к від 17.01.2017 ОСОБА_1 з 18.01.2017 прийнята на посаду начальника відділу надання соціальних послуг для дітей, сім`ї та молоді Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області (а.с.58).

За заявою позивача та результатами проведення конкурсу відповідно до розпорядження від 21.12.2018 №57-к позивача переведено на посаду начальника відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області із присвоєнням їй 13 рангу посадової особи місцевого самоврядування (а.с.61).

31.12.2020 ОСОБА_1 звільнена за власним бажанням розпорядженням від 30.12.2020 №40-к згідно з записом 16 трудової книжки позивача (а.с.40).

Не погоджуючись з присвоєним рангом державного службовця, позивач звернулася до голови Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо приведення у відповідність присвоєний ранг посадової особи місцевого самоврядування (а.с.30).

До заяви долучено роз`яснення Національного агентства України з питань державної служби від 23.10.2018 №1-р/з-омс щодо присвоєння рангів посадових осіб місцевого самоврядування особам, які призначаються на посади в органи місцевого самоврядування та мають ранги державних службовців (а.с.31).

Листом відповідача від 25.07.2022 №06-29/0646 позивачу роз`яснено, що займана останньою посада відповідає категорії VI і має 13 ранг. Звернено увагу на тому, що Закон України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» (далі Закон №2493-III) прийнято ще у 2001 році, коли система рангів посадових осіб місцевого самоврядування була така сама, як і система рангів державних службовців. Однак з прийняттям Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу» (далі Закон №889-VIII) передбачена нова класифікація рангів та категорій посад, яка суттєво відрізняється від категорій та посад органів місцевого самоврядування. Також зауважено, що пункт 3,4 розділу VIІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону 2493-III застосовується лише при призначенні на державну службу особи, якій присвоєно ранг посадової особи місцевого самоврядування, а не навпаки. Таким чином, ранги посадовим особам місцевого самоврядування присвоюються в межах відповідної категорії посад в органах місцевого самоврядування. Крім того, повідомлено, що листи Національного агентства України з питань державної служби мають роз`яснювальний (інформаційний) характер та не встановлюють жодних правових норм (а.с.32-33).

Не погоджуючись з неприсвоєнням дев`ятого рангу посадової особи місцевого самоврядування з 21.12.2018 та здійснити відповідний перерахунок заробітної плати, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Згідно з частиною першою статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях визначає Закон №889-VIII.

Частиною першою Закону №889-VIII визначено, що державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави.

За статтею 38 Закону №889-VIII прийняття на державну службу, просування по службі державних службовців, вирішення інших питань, пов`язаних із службою, здійснюються з урахуванням категорій посад державної служби та рангів державних службовців як виду спеціальних звань, що їм присвоюються.

Статтею 39 Закону №889-VIII передбачено, що встановлюється дев`ять рангів державних службовців.

Порядок присвоєння рангів державних службовців та співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями визначаються Кабінетом Міністрів України.

Співвідношення між рангами державних службовців і рангами посадових осіб місцевого самоврядування, військовими званнями, дипломатичними рангами та іншими спеціальними званнями встановлюється для випадків призначення осіб, яким присвоєно такі спеціальні звання, на посади державних службовців, на яких може бути присвоєно нижчий ранг. У такому разі особі присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до спеціальних законів.

Присвоюються такі ранги:

державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "А", - 1, 2, 3 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "Б", - 3, 4, 5, 6 ранг;

державним службовцям, які займають посади державної служби категорії "В", - 6, 7, 8, 9 ранг.

Ранги державним службовцям присвоює суб`єкт призначення, крім випадків, передбачених законом.

Ранги державних службовців присвоюються одночасно з призначенням на посаду державної служби, а в разі встановлення випробування - після закінчення його строку. Державному службовцю, який вперше призначається на посаду державної служби, присвоюється найнижчий ранг у межах відповідної категорії посад.

Частина дев`ята статті 39 Закону №889-VIII передбачає, що у разі переходу на посаду нижчої категорії або звільнення з державної служби за державним службовцем зберігається раніше присвоєний йому ранг

Суд звертає увагу, що до набрання чинності Законом №889-VIII (з 01.05.2016) встановлювались такі ранги державних службовців:

службовцям, які займають посади, віднесені до першої категорії, може бути присвоєно 3, 2 і 1 ранг;

службовцям, які займають посади, віднесені до другої категорії, може бути присвоєно 5, 4 і 3 ранг;

службовцям, які займають посади, віднесені до третьої категорії, може бути присвоєно 7, 6 і 5 ранг;

службовцям, які займають посади, віднесені до четвертої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг;

службовцям, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг;

службовцям, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг;

службовцям, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг.

Крім того, Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07.06.2001 №2493-ІІІ класифікація рангів посадових осіб органів місцевого самоврядування була ідентичною наведеній класифікації рангів державних службовців, а саме передбачала 7 категорій і 13 рангів з аналогічним співвідношенням рангу і категорії.

Проте з набранням чинності Закону №889-VIII ранги державних службовців зазнали змін. Відтак очевидною є нерелевантність рангів державних службовців з рангами посадових осіб органів місцевого самоврядування після набрання чинності Законом №889-VIII.

Правові, організаційні, матеріальні та соціальні умови реалізації громадянами України права на службу в органах місцевого самоврядування, визначає загальні засади діяльності посадових осіб місцевого самоврядування, їх правовий статус, порядок та правові гарантії перебування на службі в органах місцевого самоврядування регулює Закон №2493-III.

Відповідно до статті 15 Закону №2493-III при прийнятті на службу в органи місцевого самоврядування присвоюються ранги у межах відповідної категорії посад.

Встановлюються такі ранги посадових осіб місцевого самоврядування:

особам, які займають посади, віднесені до першої категорії, може бути присвоєно 3, 2 і 1 ранг;

особам, які займають посади, віднесені до другої категорії, може бути присвоєно 5, 4 і 3 ранг;

особам, які займають посади, віднесені до третьої категорії, може бути присвоєно 7, 6 і 5 ранг;

особам, які займають посади, віднесені до четвертої категорії, може бути присвоєно 9, 8 і 7 ранг;

особам, які займають посади, віднесені до п`ятої категорії, може бути присвоєно 11, 10 і 9 ранг;

особам, які займають посади, віднесені до шостої категорії, може бути присвоєно 13, 12 і 11 ранг;

особам, які займають посади, віднесені до сьомої категорії, може бути присвоєно 15, 14 і 13 ранг.

Якщо посадова особа місцевого самоврядування обрана чи призначена на посаду нижчої категорії або залишила службу в органі місцевого самоврядування, за нею зберігається присвоєний ранг (частина одинадцята статті 15 Закону №2493-III).

Ранги присвоюються відповідно до займаної посади, рівня професійної кваліфікації, результатів роботи.

Разом з тим, згідно з пунктами 2-4 розділу VII «Прикінцевих та Перехідних положень» Закону №2493-III дія Закону України «Про державну службу» поширюється на органи і посадових осіб місцевого самоврядування в частині, що не суперечить Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні»», цьому Закону та іншим законам України, що регулюють діяльність місцевого самоврядування.

З набранням чинності Законом №2493-III посадовим особам органів місцевого самоврядування присвоюються ранги на рівні тих, які вони мали відповідно до Закону України «Про державну службу».

У разі переходу посадової особи органу місцевого самоврядування на державну службу рівнозначної чи нижчої категорії посад їй присвоюється ранг державного службовця на рівні рангу, який вона мала відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 3 Порядку присвоєння рангів державних службовців, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 квітня 2016 року №306 (далі - Порядок №306) у разі призначення посадової особи органу місцевого самоврядування на посаду державного службовця, на якій може бути присвоєно нижчий ранг, особі присвоюється такий ранг державного службовця, який вона мала відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування». Співвідношення між рангами державних службовців та рангами посадових осіб місцевого самоврядування визначається з урахуванням категорії посад державної служби та посад в органах місцевого самоврядування.

На думку суду, оскільки частиною другою статті 39 Закону №889-VIII і пунктом 3 Порядку №306 передбачено право посадової особи органу місцевого самоврядування при призначенні її на посаду державного службовця на присвоєння їй такого рангу державного службовця, який вона мала відповідно до Закону №2493-III, незважаючи на те, що за цією посадою державного службовця може бути присвоєно нижчий ранг, є дискримінаційним присвоєння особі при її прийнятті на посаду в органі місцевого самоврядування нижчого рангу, ніж вона мала відповідно до Закону №889-VIII. Відтак право посадової особи органів місцевого самоврядування на збереження рангу на рівні того, який вона мала відповідно до Закону України «Про державну службу» не може бути скасоване або звужене.

Щодо застосування частини другої статті 39 Закону №889-VIII висловився Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 23.06.2022 у справі №380/1721/20. Так, Суд вказав. шо ця норма регулює правовідносини «від зворотного», тобто у разі переведення на державну службу, а не з неї. Проте ця норма підкреслює очевидну волю законодавця прирівняти ранги державного службовця із, зокрема, рангами посадових осіб органів місцевого самоврядування у разі їхнього переведення.

Таким чином, при призначені особи на посаду в орган місцевого самоврядування, яка має ранг державного службовця, присвоєний відповідно до Закону України «Про державну службу», їй присвоюється ранг посадової особи місцевого самоврядування на рівні рангу державного службовця.

Європейський суд з прав людини у справах «Щокін проти України» (Shchokin v. Ukraine, заяви №23759/03 та №37943/06, рішення від 14.10.2010) та «Серков проти України» (Serkov v. Ukraine, заява №39766/05, рішення від 07.07.2011) дійшов висновку що, по-перше, національне законодавство не було чітким та узгодженим та не відповідало вимозі «якості» закону і не забезпечувало адекватного захисту осіб від свавільного втручання у права заявника; по-друге, національними органами не було дотримано вимоги законодавства щодо застосування підходу, який був би найбільш сприятливим для заявника, коли в його справі національне законодавство припускало неоднозначне трактування.

У пунктах 52, 56 рішення у справі «Щокін проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак, суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, національне законодавство має тлумачитися таким чином, щоб результат тлумачення відповідав принципам справедливості, розумності та узгоджувався з положеннями Конвенції.

Одним із основних елементів верховенства права є принцип правової визначеності, який, серед іншого, передбачає, що закони мають бути чіткими і зрозумілими, закони не повинні бути суперечливими, а у випадку недостатньої чіткості чи суперечливості норм права вони мають тлумачитися на користь невладного суб`єкта (справа «Новік проти України», №48068/06).

До того ж, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Тобто недосконалість у законодавчому регулюванні спірних правовідносин не повинна впливати на можливість реалізації позивачем своїх трудових прав, зокрема, на присвоєння їй дев`ятого рангу посадової особи місцевого самоврядування, тобто рангу, який вона отримала як державний службовець в період проходження державної служби

Враховуючи вищенаведене, при призначенні ОСОБА_1 з 21.12.2018 на посаду начальника відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради їй мав бути присвоєний дев`ятий ранг посадової особи органу місцевого самоврядування.

Також суд звертає увагу на те, що відповідно до Положення про Національне агентство України з питань державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2014 року №500, Національне агентство України з питань державної служби (НАДС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується i координується Кабінетом Міністрів України та який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби, здійснює функціональне управління державною службою в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті).

Пунктом 3 вказаного Положення передбачено, що основними завданнями НАДС є, зокрема, участь у формуванні державної політики у сфері служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з пунктом 4 Положення НАДС відповідно до покладених на нього завдань: забезпечує нормативно-правове регулювання у сфері державної служби та служби в органах місцевого самоврядування; оприлюднює на офіційному веб-сайті НАДС узагальнені роз`яснення з питань застосування Законів України «Про державну службу», «Про службу в органах місцевого самоврядування» та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та служби в органах місцевого самоврядування.

В матеріалах справи міститься, зокрема, копія листа Національного агентства України з питань державної служби від 23.10.2018 №1-р/з-омс. Так, зазначено, що особі, яка призначається на посаду в орган місцевого самоврядування та має ранг державного службовця, присвоєний відповідно до Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» або Закону України від 10.12.2015 №889-VIII «Про державну службу», присвоюється ранг посадової особи місцевого самоврядування на рівні рангу державного службовця, якщо Законом України від 07.06.2001 №2493-III «Про службу в органах місцевого самоврядування» не передбачено присвоєння вищого рангу посадової особи місцевого самоврядування.

Щодо доводів відповідача стосовно порушення позивачем строків подання позовної заяви суд звертає увагу на те, що питання пропущення строку звернення до суду вже вирішувалось судом при відкритті провадження у справі. Так, ухвалою суду від 24.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви шляхом подання, зокрема, обґрунтованої заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску. У наданій заяві про усунення недоліків позивач зазначила, що у зв`язку з наявністю обставин, що загрожують життю, здоров`ю та безпеці, у позивача з об`єктивних причин була відсутня можливість подати позовну заяву у визначений законом строк. Ухвалою суду від 14.11.2022 наведені причини пропуску строку звернення до суду визнані поважними та призначено справу до розгляду.

Частиною першої статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частин другої, третьої статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено повноваження суду при вирішенні справи, зокрема, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Таким чином, з метою належного способу захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо неприсвоєння позивачу дев`ятого рангу посадової особи органу місцевого самоврядування, що дає підстави для зобов`язання відповідача присвоїти позивачу дев`ятий ранг посадової особи органу місцевого самоврядування з 21.12.2018, а також зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату заробітної плати за період роботи на посаді начальника відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області з 21.12.2018 по 30.12.2020, з урахуванням раніше виплачених сум.

Враховуючи положення частин першої, другої статті 77, 90 КАС України, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд вважає, що заявлені позовні вимоги знайшли своє підтвердження матеріалами справи, є обґрунтованими, а надані сторонами письмові докази є належними та достатніми для постановлення судового рішення про часткове задоволення адміністративного позову.

Квитанцією від 28.10.2022 №39283081 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн. (а.с.25). За таких обставин, судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 2, 5, 72, 77, 139, 241, 243-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області щодо неприсвоєння ОСОБА_1 дев`ятого рангу посадової особи органу місцевого самоврядування з 21.12.2018.

Зобов`язати Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області присвоїти ОСОБА_1 дев`ятий ранг посадової особи органу місцевого самоврядування з 21.12.2018.

Зобов`язати Долинську сільську раду Запорізького району Запорізької області з урахуванням присвоєного дев`ятого рангу посадової особи органу місцевого самоврядування ОСОБА_1 провести перерахунок та виплату заробітної плати за період роботи на посаді начальника відділу соціального захисту населення Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області з 21.12.2018 по 30.12.2020 на її особистий рахунок в АКБ «Пумб» № НОМЕР_2 , з урахуванням раніше виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Долинської сільської ради Запорізького району Запорізької області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне найменування сторін:

Позивач ОСОБА_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; місце фактичного проживання: АДРЕСА_2 ; РНОКПП НОМЕР_3 ;

Відповідач Долинська сільська рада Запорізького району Запорізької області, місцезнаходження: 70420, Запорізька область, Запорізький район, с.Долинське, вул.Шкільна, буд.5-А; .

Рішення у повному обсязі складено та підписано 09.01.2023.

Суддя К.В.Мінаєва