Справа № 640/22728/21
Суддя: Ханова Р.Ф.
Дата ухвалення: 2023-01-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

06 січня 2023 року

м. Київ

справа № 640/22728/21

адміністративне провадження № К/990/658/23

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Ханової Р.Ф.,

перевіривши касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві

на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року

та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року

у справі №640/22728/21

за позовом Публічного акціонерного товариства «АТП 13058»

до Головного управління ДПС у місті Києві

про визнання протиправним рішення,-

УСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «АТП 13058» звернулось до суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним рішення, про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17.05.2021 № 37024/0703 форми «Р», яким визначено позивачу грошове зобов`язання у розмірі 9195382,21 гривні.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року позов задоволено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві задоволено частково. Скасовано рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року в частині задоволених позовних вимог про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 17 травня 2021 року №37024/0703 форми «Р» в частині нарахування податкового зобов`язання в розмірі 6130254,81 гривні та прийнято в цій частині нову постанову про відмову у задоволенні позову.

Не погоджуючись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, податковий орган звернувся з цією касаційною скаргою до Верховного Суду.

При вирішенні питання про відповідність касаційної скарги вимогам Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом встановлено наступне.

Статтею 328 КАС України передбачено право на касаційне оскарження.

Частиною першою статті 328 КАС України визначено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Так, у разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні. При цьому недостатньо самого лише зазначення постанови Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права, обов`язковою умовою є те, що правовідносини у справах (у якій викладено висновок Верховного Суду і у якій подається касаційна скарга) мають бути подібними.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку норму права суди попередніх інстанцій застосували неправильно, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як, на його думку, відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

З аналізу вищевказаних положень суд дійшов висновку, що при касаційному оскарженні судових рішень, зазначених у частині першій статті 328 КАС України, у касаційній скарзі обґрунтування неправильного застосування судами норм матеріального права чи порушення норм процесуального права має обов`язково наводитись у взаємозв`язку із посиланням на відповідний пункт частини четвертої статті 328 цього Кодексу, як на підставу для касаційного оскарження судового рішення.

У касаційній скарзі відповідач визначає підставою касаційного оскарження відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування пункту 123.1, пункту 123.2 та пункту 123.3 статті 123 Податкового кодексу України у подібних правовідносинах.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен вказати: 1) норми матеріального права, які неправильно застосовано судом апеляційної інстанції, висновок щодо правильного застосування якої ще не сформульовано Верховним Судом; 2) висновок апеляційного суду, який на переконання скаржника є неправильним; 3) у чому полягає помилка суду при застосуванні відповідної норми права; 4) як, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися.

При цьому норма права, щодо правильного застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, повинна врегульовувати спірні правовідносини, а питання щодо її застосування мало ставитися перед судами попередніх інстанцій в межах правових підстав позову, але суди таким підставам позову не надали оцінки у судових рішеннях або надали, як на думку скаржника, неправильно.

Податковий орган наголошує на тому, що судами першої та апеляційної інстанції в рішенні від 16 лютого 2022 року необґрунтовано зазначено, що повторним вважається діяння розпочате пізніше, а тому встановлення контролюючим органом заниження Товариству податкового зобов`язання по орендній платі за січень 2019 року не може слугувати підставою для застосування до позивача штрафних санкцій у розмірі 50 %. На думку скаржника, частина 3 статті 123 Податкового кодексу України визначає факт вчинення діяння повторно, абсолютно не уточнюючи коли саме має вчинитися повторне діяння в хронологічному порядку, лише визначаючи, що діяння, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання мають бути вчинені повторно протягом 1095 календарних днів.

Разом з тим, наводячи підстави касаційного оскарження, податковий орган не аргументував свою думку стосовно того, яким чином діяння «вчинені повторно» можуть темпорально передувати діянню, яке вони повторюють. З огляду на вказане касаційна скарга не містить обґрунтування доводів того, як суди повинні були застосовувати норму права, в даному випадку пункт 123.3. статті 123 Податкового кодексу України.

Враховуючи те, що скаржником у касаційній скарзі не зазначено передбачених Кодексом адміністративного судочинства України підстав для оскарження судових рішень в касаційному порядку, суд дійшов висновку, що така скарга не може бути прийнята до розгляду та підлягає поверненню особі, яка її подала.

Відповідно до пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Повернення Верховним Судом касаційної скарги та надання заявнику права в межах розумних строків та при дотриманні всіх інших вимог процесуального закону на повторне звернення до Верховного Суду з такою скаргою, не є обмеженням доступу до суду (зокрема, що гарантовано пунктом 8 частини другої статті 129 Конституції України), та забезпечує практичну можливість реалізації права особи на суд у формі касаційного оскарження судового рішення учасником справи особисто або через представника.

Керуючись пунктом 4 частини п`ятої статті 332 Кодексу адміністративного судочинства України, -

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Головного управління ДПС у місті Києві на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 16 лютого 2022 року та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 05 жовтня 2022 року у справі №640/22728/21 за позовом Публічного акціонерного товариства «АТП 13058» до Головного управління ДПС у місті Києві про визнання протиправним рішення повернути особі, яка її подала.

Надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги учасникам справи, а касаційну скаргу з доданими до неї матеріалами скаржнику.

Роз`яснити, що повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, встановленому законом.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

СуддяР.Ф. Ханова