Справа № 160/7022/22
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

09 січня 2023 року м. Дніпросправа № 160/7022/22
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області,

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року (головуючий суддя Горбалінський В.В.)

у справі № 160/7022/22

за позовом ОСОБА_1 ,

до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області

про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», викладеної у рішенні від 14.04.2022 №06;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 07.04.2022 з урахуванням висновків суду.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач протиправно відмовив позивачці у поновленні виплати пенсії із посиланням на те, що у матеріалах пенсійної справи відсутні відомості щодо припинення виплати пенсії на території російської федерації. Зазначене, на думку позивача, суперечить приписам Угоди від 13 березня 1992 року «Про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення».

Ухвалою суду від 21.06.2022 залучено співвідповідачем Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року позов задоволено.

Суд першої інстанції виходив з того, що приписи Угоди від 13 березня 1992 року «Про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення» і чинного законодавства не містять вимог щодо документального підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання як умови для призначення/поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера. Право пенсіонера на отримання пенсії не залежить від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач-1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, ким у задоволенні позову відмовити.

Відповідач зазначає, що лише після надходження паперової пенсійної справи з російської федерації, з атестатом про припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання, територіальний орган Пенсійного фонду України має право взяти на облік особу-пенсіонера для виплати пенсії за новим місцем проживання/реєстрації, відповідно до заяви про переведення виплати пенсії за новим місцем проживання. Станом на дату звернення із заявою про призначення пенсії від 07.04.2022, при розгляді наданих документів, відповідачем встановлено, що паперова пенсійна справа позивача та атестат про припинення їй виплати пенсії на території російської федерації до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області не надходили, тому є відсутніми правові підстави взяття на облік пенсіонера для виплати пенсії за новим місцем проживання.

Дана адміністративна справа розглянута апеляційним судом відповідно до ст.311 Кодексу адміністративного судочинства України в порядку письмового провадження.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачці - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 01.11.2006 призначено пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно даним архівного особового рахунку № НОМЕР_1 позивачка перебувала на обліку в Головному управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 01.11.2006 після досягнення пенсійного віку і отримувала пенсію за віком до 01.07.2016.

З 01.07.2006 виплату пенсії позивачці припинено у зв`язку із виїздом її за кордон, а саме: до російської федерації.

Відповідно до електронного атестату, наявного в архівному особовому рахунку № НОМЕР_1 , пенсійну справу позивачки направлено за новим місцем проживання до російської федерації.

Відповідно до Виду на проживання закордонного громадянина від 28.03.2016 № НОМЕР_2 , виданого російською федерацією, позивачці надано право на проживання на території російської федерації до 28.03.2021, тобто на 5 років, яке продовжено не було.

Після повернення в Україну, позивачка 29.10.2021 звернулась до органу Пенсійного фонду про виплату їй пенсії, у зв`язку з чим 01.11.2021 за вих. № 0400-010226-10/ Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області направлено запит до управління Пенсійного фонду російської федерації в м. Залізногірськ, Курської області, за попереднім місцем реєстрації, а саме: за адресою: АДРЕСА_1 , щодо надіслання пенсійної справи позивачки, втім пенсійна справа позивачки повернена не була.

07.04.2022 позивачка подала заяву встановленого зразка про призначення / перерахунок пенсії, в якій просила призначити пенсію за віком, зазначивши одночасно про те, що пенсія їй призначалась з 2006 року.

Пенсію позивачка просила перераховувати на визначений нею рахунок, відкритий в ПАТ «ПРИВАТБАНК».

У цій же заяві зазначено зареєстроване місце проживання і місце фактичного проживання позивачки: АДРЕСА_2 .

До заяви додано, зокрема, паспорт НОМЕР_3 від 12.05.2003, диплом № НОМЕР_4 від 06.03.1973, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 № А-82 від 04.04.2022, заява про спосіб виплати пенсії(через банк), трудову книжку б/н від 16.03.1972.

Згідно програмного комплексу ППВП ІКІС ПФУ, яким передбачено новий механізм розподілу доступу для надання можливості опрацювання Електронної пенсійного справи користувачами, що здійснюють призначення за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів незалежно від територіального управління ПФУ, де пенсіонер буде зареєстрований (зареєстрований) для (на) обліку, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийнято рішення від 14.04.2022 за вих. № 06 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку із тим, що в матеріалах справи відсутня інформація про припинення виплати пенсії на території російської федерації.

При цьому пенсійний орган послався на статті 1, 7 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року.

Не погоджуючись із такими діями відповідача, позивачка звернулась до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає таке.

Відповідно до ч.1 ст. 85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії виплачуються без урахування одержуваного заробітку (прибутку) за місцем проживання пенсіонера, незалежно від реєстрації місця проживання.

За змістом статті 5 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року № 1058-VI цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.

Відповідно до ч.2 ст.4 Закону № 1058-VI якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші норми, ніж ті, що передбачені законодавством України про пенсійне забезпечення, то застосовуються норми міжнародного договору.

Статтею 7 Угоди від 14 січня 1993 року між Урядом України і Урядом Російської Федерації про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і Росії, які працюють за межами кордонів своїх країн, передбачено, що питання пенсійного забезпечення регулюються Угодою про гарантії прав громадян держав-учасниць співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року та двосторонніми угодами в цій галузі.

Статтею 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав в галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року визначено, що пенсійне забезпечення громадян держав - учасників Угоди та членів їх сімей здійснюється за законодавством держави, на території якої вони проживають.

Відповідно до положень статті 3 цієї Угоди всі витрати, пов`язані зі здійсненням пенсійного забезпечення за даною Угодою, несе держава, яка надає забезпечення. Взаємні розрахунки не здійснюються, якщо інше не передбачено двосторонніми угодами. Угода поширюється на всі види пенсійного забезпечення громадян, які встановлені чи будуть встановлені законодавством держав - учасників Угоди.

За змістом пункту 1 статті 6 Угоди від 13 березня 1992 року призначення пенсій громадянам держав - учасників Угоди здійснюється за місцем проживання.

Пунктом 3 статті 6 Угоди передбачено, що обчислення пенсій проводиться з заробітку (доходу) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу.

У разі, якщо в державах - учасницях Угоди запроваджена національна валюта, розмір заробітку (доходу) визначається виходячи з офіційно встановленого курсу на момент призначення пенсії.

Відповідно до ст.7 Угоди при переселенні пенсіонера в межах держав - учасників Угоди виплата пенсії за попереднім місцем проживання припиняється, якщо пенсія того ж виду передбачена законодавством держави за новим місцем проживання пенсіонера. Розмір пенсії переглядається у відповідності до законодавства держави - учасника Угоди за новим місцем проживання з дотриманням умов, передбачених пунктом 3 статті 6 цієї Угоди.

Статтею 8 Угоди передбачено, що органи, які здійснюють пенсійне забезпечення в державах - учасниках Угоди, співпрацюють одне з одним в порядку, визначеному за угодою між їх центральними органами.

Виходячи з наведених норм, суд першої інстанції правильно зазначив, що особа не має права на одночасне отримання пенсії в декількох державах.

Також суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, який ґрунтується на аналізі приписів чинного пенсійного законодавства України та Угоди від 13 березня 1992 року «Про гарантії прав громадян держав - учасників СНД в галузі пенсійного забезпечення», про відсутність вимог щодо документального підтвердження припинення виплати пенсії за попереднім місцем проживання як умови для призначення/поновлення виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.

Частиною 1 статті 49 Закону № 1058-VI передбачені випадки, коли виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду або за рішенням суду припиняється, а саме:

1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості;

2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України;

3) у разі смерті пенсіонера;

4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд;

5) в інших випадках, передбачених законом.

Поновлення виплати пенсії здійснюється за рішенням територіального органу Пенсійного фонду протягом 10 днів після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати. Виплата пенсії поновлюється в порядку, передбаченому частиною третьою статті 35 та статтею 46 цього Закону (ч.2 ст.49 цього Закону).

Відповідно до абз.1, 3 п.1.8 Інструкції про порядок переказування пенсій громадянам, які виїхали на постійне місце проживання за кордон, та виплати пенсій пенсіонерам іноземних держав, які проживають в Україні, затвердженої постановою правління Пенсійного фонду України від 23.04.1999 № 4-5, виплата пенсій пенсіонерам, які виїхали на постійне місце проживання до держав, що підписали Угоду про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13 березня 1992 року (далі Угода), здійснюється на умовах та в порядку, визначених Угодою, управліннями Пенсійного фонду України в районах, містах, районах у містах, а також у містах та районах (далі управління Фонду).

Пенсії виплачуються на підставі повідомлення відповідного органу з питань пенсійного забезпечення держави за новим місцем проживання особи на умовах та в порядку, передбачених Угодою.

Таким чином, є правильним висновок суду першої інстанції, що право пенсіонера на отримання пенсії не залежить від можливості пенсійного органу підтвердити припинення виплати пенсії останньому за попереднім місцем проживання.

З цього приводу суд апеляційної інстанції, як і суд першої інстанції, також звертає увагу, що на підставні Указу Президента України від 24.02.2022 №64/2022, яким введено на території України воєнний стан, у зв`язку військовою агресією Російської Федерації проти України, починаючи з 24.02.2022, листування із російською федерацією зупинено, що підтверджується офіційним повідомленням АТ «Укрпошта» на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет.

Зазначене вище унеможливлює отримання пенсійним органом документального підтвердження припинення виплати пенсії позивачу на невизначений час.

Отже, покладений в основу оскаржуваного рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про відмову у призначенні пенсії за віком від 14.04.2022 №06 факт того, що в матеріалах справи відсутня інформація про припинення виплати пенсії на території російської федерації, не є законодавчо встановленою підставою для відмови у призначенні, поновленні виплати пенсії за новим місцем проживання пенсіонера.

Також не можуть бути прийняті судом твердження скаржника, що оскільки на дату звернення позивачки із заявою про призначення пенсії від 07.02.2022 паперова пенсійна справа ОСОБА_1 та атестат про припинення їй виплати пенсії на території російської федерації не надходили, у пенсійного органу відсутні підстави взяття на облік пенсіонера для виплати пенсії за новим місцем проживання.

В спірному випадку, як встановлено судом, позивачка в поданій пенсійному органу заяві щодо нарахування пенсії за віком від 07.04.2022 повідомила і підтвердила документально про факт свого проживання на території України та додала до заяви документи відповідно до вимог Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1.

Відповідно до п.2.8 вказаного Порядку № 22-1 поновлення виплати пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюються за документами, що є в пенсійній справі та відповідають вимогам законодавства, що діяло на дату призначення пенсії.

Відповідно до п.4.8 Порядку № 22-1 заява, відомості з відповідних інформаційних систем, скановані копії документів, на підставі яких призначено (перераховано) пенсію та проводиться її виплата; інша інформація, з урахуванням якої визначаються розмір призначеної пенсії та розмір пенсії до виплати, обробляються в складі електронної пенсійної справи, що формується та ведеться відповідно до вимог Законів України «Про електронні документи та електронний документообіг», «Про електронні довірчі послуги» та «Про захист персональних даних». Електронна пенсійна справа зберігається на базі централізованих інформаційних технологій.

Документи, що надійшли у паперовій формі, обробляються, реєструються та зберігаються в органі, що призначає пенсію, за правилами, встановленими постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 2018 року № 55 «Деякі питання документування управлінської діяльності».

Отже, наведені скаржником обставини не є перешкодою для виконання відповідним органом Пенсійного фонду покладеного на нього обов`язку розглянути по суті подану позивачкою заяву і додані до неї документи і прийняти відповідне рішення.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення про задоволення позову.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у справі № 160/7022/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили відповідно до ст.325 КАС України, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко