Справа № 420/12256/22
Суддя: Марин П.П.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Марина П.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, в якому позивач просить:

визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в Департаменті патрульної поліції наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України з 14.08.2010 року по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 року по 14.07.2021 року, що в календарному обчисленні становить 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів, що в пільговому обчисленні становить 10 (десять) років 03 (три) місяці 10 (десять) днів;

зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в Департаменті патрульної поліції наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України з 14.08.2010 року по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 року по 14.07.2021 року, що в календарному обчисленні становить 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів, що в пільговому обчисленні становить 10 (десять) років 03 (три) місяці 10 (десять) днів;

зобов`язати Департамент патрульної поліції перерахувати грошове забезпечення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 із врахуванням до стажу служби в Департаменті патрульної поліції наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України з 14.08.2010 року по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 року по 14.07.2021 року, що в календарному обчисленні становить 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів, що в пільговому обчисленні становить 10 (десять) років 03 (три) місяці 10 (десять) днів.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно послужного списку ОСОБА_1 , наказів в.о. начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83) підполковника внутрішньої служби Д. Ярунічева № 59/ОС від 10.08.2020 року, № 92/ОС від 24.11.2020 року, наказу в.о. начальника ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83) підполковника внутрішньої служби Д. Шамшури № 83/ОС від 14.07.2021 року, біографічної довідки ОСОБА_1 . ОСОБА_1 з 14.08.2010 року по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 року по 14.07.2021 року проходив службу у Державній кримінально-виконавчій службі України, у тому числі на оперативних посадах. На даний час ОСОБА_1 працює поліцейським полку управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, що підтверджується службовим посвідченням ОДП № 022547 від 03.09.2021 року та довідкою № 161 від 10.05.2022 року.

На рапорт позивача щодо зарахування йому до стажу служби в Департаменті патрульної поліції наявну вислугу років в Державній кримінально - виконавчій службі з 14.08.2010 року по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 року по 14.07.2021 року, що в календарному обчисленні становить 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів, листом Департаменту патрульної поліції № 9482/41/4/03-2-22 від 21.07.2022 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для задоволення рапорту.

Представник позивача вказує, що служба в Державній пенітенціарній службі України (Державній кримінально-виконавчій службі України) здійснювалась в порядку, встановленому законодавством для осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, та відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 78 Закону України «Про національну поліцію» повинна зараховуватись до стажу служби в поліції.

Також, представник позивача зазначає, що до вислуги років особам, які проходять службу в органах внутрішніх справ додатково зараховується час їхнього навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Отже, визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

За твердженням представника позивача, до призначення на посаду в Південній виправній колонії управління Державної пенітенціарної служби України в Одеській області (№51), позивач проходив навчання з 14.08.2010 року по 05.07.2014 року в Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність». Згідно послужного списку позивача під час навчання йому були присвоювалися наступні звання: рядовий внутрішньої служби; молодший сержант внутрішньої служби; сержант внутрішньої служби, лейтенант внутрішньої служби. За таких обставин навчання позивача у навчальному закладі - Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України може вважатися проходженням служби в органах внутрішніх справ, оскільки за цей період позивачу було присвоєно офіцерське звання, а відтак наявні підстави для зарахування такого періоду навчання до стажу служби для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки.

Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, а свої права порушеними позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якій відповідач зазначив, що Департамент патрульної поліції вважає позовні вимоги безпідставними та необґрунтованими.

Представник відповідача вказує, що відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові від 31 березня 2020 року у справі № 520/2067/19 з приводу подібних правовідносин, де суд зазначив, що при вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки, слід застосовувати приписи частини 2 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому делегування частиною 4 статті 78 Закону України «Про Національну поліцію» Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені частиною другою статті 78 Закону України «Про Національну поліцію».

Представник відповідача вважає необґрунтованими посилання позивача на ч. 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України, відповідно до якої до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально - виконавчої системи поширюються дія статей Закону України «Про міліцію». Після прийняття у 2003 році Кримінально-виконавчого кодексу України у 2005 році був прийнятий Закон України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України», нині діючий, який врегульовує питання проходження служби у органах і установах виконання покарань. Крім того, представник відповідача зазначає, що позивач не був працівником системи органів внутрішніх справи України, не перебував на службі у органах міліції.

За твердженням представника відповідача, прирівнювання позивачем обох видів служби виходячи лише із характеру окремих виконуваних обов`язків, є помилковим, адже суперечить ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію», який є спеціальним, та у якому прямо передбачено та чітко окреслено ті види служби, які враховуються до стажу служби поліцейських в цілях встановлення і виплати надбавки за роботу в органах поліції та під час розрахунку тривалості додаткової відпустки. При вирішенні питання щодо обчислення стажу служби в поліції, який дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки слід застосовувати приписи ч. 2 ст.78 Закону України «Про Національну поліцію», якою встановлено вичерпний перелік складових (посад, періодів служби) такого стажу служби в поліції. При цьому делегування ч. 4 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію» Кабінету Міністрів України встановлення порядку обчислення вислуги років у поліції не надає останньому права визначати додаткові складові стажу служби в поліції, які не передбачені ч. 2 ст. 78 Закону України «Про Національну поліцію».

За таких обставин, на переконання представника відповідача, відсутні, також і підстави для зарахування часу навчання гр. ОСОБА_1 у Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України з 14.08.2010 року по 05.07.2014 року до стажу служби для встановлення надбавки за вислугу років та надання додаткової оплачуваної відпустки на підставі пункту 2 Порядку обчислення вислуги років, призначення та виплата пенсій і грошової допомоги особам, які мають право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», крім військовослужбовців строкової служби і членів їх сімей прирівняних до них осіб, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393.

Крім того, представником відповідача зазначено, що посилання позивача на рішення Сьомого апеляційного адміністративного суду від 04.12.2019 № 560/2254/19, від 14.05.2019 № 120/3974/18-а не можуть бути прийняті до уваги, оскільки згідно положень ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права мають враховуватись виключно висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Ухвалою суду від 06.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши обставини та факти, якими обґрунтовувалися вимоги, перевіривши їх доказами, суд встановив наступні факти та обставини.

У період з 14.08.2010 по 05.08.2014 позивач навчався в Чернігівському юридичному коледжі Державного департаменту України з питань виконання покарань та здобув кваліфікацію бакалавра права, що підтверджується копією диплома НОМЕР_2 .

У період з 05.08.2014 по 24.05.2018 та з 11.08.2020 по 14.07.2021 позивач проходив службу в органах Державної кримінально-виконавчої служби, підтвердженням чого є копія послужного списку та біографічна довідка, складена ДУ «Арбузинська виправна колонія (№83)».

Наказом Державної установи «АРБУЗИНСЬКА ВИПРАВНА КОЛОНІЯ (№83)» №83/ОС від 14.07.2021 року старшого лейтенанта внутрішньої служби ОСОБА_2 , оперуповноваженого оперативного відділу державної установи «Арбузинська виправна колонія (№83)» звільнено зі служби відповідно до пункту 7 (за власним бажанням) частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію».

Вислуга років на день звільнення становить в календарному обчисленні 08 (вісім) років 08 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів, з них у ДКВС 08 (вісім) років 08 (вісім) місяців 13(тринадцять) днів; в пільговому обчисленні 10 (десять) років 03 (три) місяці 10 (десять) днів.

Також, наказом Департаментом патрульної поліції №940о/с від 01.09.2021 ОСОБА_1 прийнято на службу в поліцію за конкурсом та призначено з 01 вересня 2021 року поліцейським взводу № 1 роти № 1 батальйону № 1 полку, установивши посадовий оклад у розмірі 2470 грн, присвоївши спеціальне звання рядовий поліції та закріпивши спеціальний жетон з індивідуальним номером 0173558. Стаж служби в поліції для виплати надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки у календарному обчисленні станом на 01 вересня 2021 року становить 00 років 00 місяців 01 день.

Позивач звернувся до Департаменту патрульної поліції з рапортом, в якому просив на підставі п. 5 Прикінцевих положень Кримінально - виконавчого кодексу України, зарахувати до стажу служби в Департаменті патрульної поліції наявну вислугу років в Державній кримінально - виконавчій службі з 14.08.2010 по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 по 14.07.2021 року, що в календарному обчисленні становить 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців 13(тринадцять) днів.

Листом від 21.07.2022 №9482/41/4/03-2022 Департамент патрульної поліції повідомив позивачу законні підстави для зарахування до стажу служби в поліції вислуги років у Державній кримінально-виконавчій службі України відсутні.

Вважаючи свої права порушеними, позивач звернулась до суду з цим позовом.

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Закон України від 02 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон №580-VIII) визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Відповідно до частин першої, другої статті 59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень. Час проходження служби в поліції зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Приписами статті 78 Закону № 580-VIII передбачено, що стаж служби в поліції дає право на встановлення поліцейському надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки.

Частиною другою статті 78 Закону № 580-VIII визначено, що до стажу служби в поліції зараховуються:

1) служба в поліції на посадах, що заміщуються поліцейськими, з дня призначення на відповідну посаду;

2) військова служба в Збройних Силах України, Державній прикордонній службі України, Національній гвардії України, Управлінні державної охорони, Цивільній обороні України, внутрішніх військах Міністерства внутрішніх справ України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону, Службі безпеки України, Службі зовнішньої розвідки, Державній спеціальній службі транспорту;

3) служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу з дня призначення на відповідну посаду;

4) час роботи у Верховній Раді України, місцевих радах, центральних і місцевих органах виконавчої влади із залишенням на військовій службі, на службі в органах внутрішніх справ України або на службі в поліції;

5) час роботи в органах прокуратури і суді осіб, які працювали на посадах суддів, прокурорів, слідчих, а також служба у Службі судової охорони;

6) дійсна військова служба в Радянській Армії та Військово-Морському Флоті, прикордонних, внутрішніх, залізничних військах, в органах державної безпеки та інших військових формуваннях колишнього СРСР, а також служба в органах внутрішніх справ колишнього СРСР.

Згідно із пунктом 3 частини другої статті 78 Закону №580-VIII до стажу служби в поліції зараховується служба в органах внутрішніх справ України на посадах начальницького і рядового складу.

Відповідно до пункту 5 Прикінцевих положень Кримінально-виконавчого кодексу України від 11 липня 2003 року №1129-IV до законодавчого врегулювання питань проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань та його соціального захисту на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої системи поширюються дія статей 22 і 23 Закону України «Про міліцію», а також порядок і умови проходження служби та грошового забезпечення, передбачені для працівників органів внутрішніх справ.

При цьому, частина п`ята статті 23 Закону України від 23 червня 2005 року №2713-IV «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» передбачає, що на осіб рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби поширюється соціальний захист поліцейських, визначений Законом України «Про Національну поліцію», а також порядок і умови проходження служби, передбачені для поліцейських. Умови і розміри грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплати праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються Кабінетом Міністрів України.

Системний аналіз вище наведених норм чинного законодавства свідчить про те, що фактично законодавець поширив дію усіх норм, які врегульовують порядок і умови проходження служби працівниками органів внутрішніх справ, а в подальшому - поліцейськими, на працівників кримінально-виконавчої служби.

Сутність службової дисципліни, обов`язки осіб рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ України, види заохочень та дисциплінарних стягнень, порядок і права начальників щодо їх застосування, а також порядок оскарження дисциплінарних стягнень визначені Дисциплінарним статутом органів внутрішніх справ України, затвердженим Законом України від 22 лютого 2006 року №3460-IV.

Згідно з преамбулою зазначеного Статуту його дія поширюється на осіб начальницького складу Національного антикорупційного бюро України, осіб рядового і начальницького складу Державної кримінально-виконавчої служби України та податкової міліції, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Крім того, частиною першою статті 6 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» закріплено, що Державна кримінально-виконавча служба України відповідно до закону здійснює правозастосовні та правоохоронні функції і складається з центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері виконання кримінальних покарань, його територіальних органів управління, кримінально-виконавчої інспекції, установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, навчальних закладів, закладів охорони здоров`я, підприємств установ виконання покарань, інших підприємств, установ і організацій, створених для забезпечення виконання завдань Державної кримінально-виконавчої служби України.

Таким чином, на позивача, як і на інших працівників кримінально-виконавчої служби (окрім тих, на яких розповсюджується дія Закону України «Про державну службу»), під час проходження ними служби в період, що досліджується, розповсюджується дія нормативно-правових актів органів внутрішніх справ України, а в подальшому - поліції, в тому числі й дія статей 22, 23 Закону України «Про міліцію» та відповідні норми Закону України «Про Національну поліцію», Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29 липня 1991 року №114, Дисциплінарний статут органів внутрішніх справ України.

Тобто, всі обов`язки, обмеження служби в органах внутрішніх справ та поліції, її специфічні умови, порядок та підстави дисциплінарної відповідальності визнані законодавцем тотожними умовам проходження служби персоналом органів і установ виконання покарань.

Аналізуючи повноваження, завдання та функції відповідних органів, Верховний Суд у постанові від 07 жовтня 2020 року в справі №826/16143/18, у якій склалися подібні правовідносини, дійшов висновків про те, що і податкова міліція, і відповідні підрозділи поліції здійснюють оперативно-розшукову, кримінально-процесуальну та охоронну функції. Верховний Суд погодився із висновком судів попередніх інстанцій щодо тотожності правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в органах податкової міліції, вказавши, що визначаючи наявність чи відсутність права на зарахування спірного стажу служби необхідно враховувати не підпорядкування органів державної влади, а суть діяльності особи, функції, які нею виконувались та визначення чинним на момент проходження служби, статусу такої служби.

Врахувавши тотожність правового статусу служби в органах внутрішніх справ і служби в установі виконання покарань, суд дійшов висновку, що враховуючи діяльність позивача, функції, які ним виконувались на момент проходження служби, статус позивача, стаж служби позивача в Державній кримінально-виконавчій службі України підлягає зарахуванню до стажу служби в поліції, що дає право на встановлення надбавки за вислугу років і надання додаткової оплачуваної відпустки.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 20 жовтня 2022 року по справі № 160/11127/20.

Отже, відмовляючи позивачу в зарахуванні до стажу період роботи в органі Державної кримінально-виконавчої служби України за період з 05.08.2014 по 24.05.2018 та з 11.08.2020 по 14.07.2021 відповідач діяв протиправно.

Щодо періоду навчання з 14.08.2010 по 05.07.2014 суд зазначає таке.

Постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року № 393 затверджено Порядок обчислення вислуги років, призначення та виплати пенсій і грошової допомоги особам офіцерського складу, прапорщикам, мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейським, співробітникам Служби судової охорони та членам їхніх сімей (Постанова № 393).

Пунктом 2 Постанови № 393 передбачено, що до вислуги років поліцейським, співробітникам Служби судової охорони, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби, особам, зазначеним у пункті «ж» статті 1-2 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», під час призначення пенсії згідно з пунктом «а» статті 12 зазначеного Закону додатково зараховується час навчання в межах до п`яти років (незалежно від форми навчання) у цивільних закладах вищої освіти, а також в інших закладах освіти, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, Служби судової охорони, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби або до призначення на відповідну посаду із розрахунку - один рік навчання за шість місяців служби.

Отже, до вислуги років додатково зараховується час навчання (незалежно від форми навчання) у цивільних вищих навчальних закладах, а також в інших навчальних закладах, після закінчення яких присвоюється офіцерське (спеціальне) звання, до вступу на військову службу, службу до органів внутрішніх справ, Національної поліції, державної пожежної охорони, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції чи Державної кримінально-виконавчої служби України або призначення на відповідну посаду в межах до п`яти років із розрахунку один рік навчання за шість місяців служби. Тобто визначальною умовою для застосування наведеного законодавчого припису є присвоєння особі офіцерського (спеціального) звання у зв`язку з закінченням відповідного навчального закладу.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі № 823/1330/16, від 22 січня 2020 року в справі № 200/5111/19-а, від 29 жовтня 2020 у справі № 820/2083/18, від 27 січня 2021 року у справі № 818/848/16.

Позивач у липні 2014 року закінчив Чернігівський юридичний коледж Державного департаменту України з питань виконання покарань та одержав диплом спеціаліста НОМЕР_2 від 05.07.2014 року, відповідно до якого він отримав освіту за спеціальністю «правоохоронна діяльність» та здобув кваліфікацію бакалавра права.

Відповідно до витягу з наказу Державної пенітенціарної служби України від 26.06.2014 №85/ОС-14 випускнику Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України, як особі яка отримала диплом освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», ОСОБА_1 присвоєно первинне спеціальне звання лейтенант внутрішньої служби.

Таким чином, враховуючи те, що позивачу перше офіцерське (спеціальне) звання - лейтенант внутрішньої служби було присвоєно 26.06.2014 року, у зв`язку із закінченням Чернігівського юридичного коледжу Державної пенітенціарної служби України, як особа яка отримала диплом освітньо-кваліфікаційного рівня «бакалавр», період з 14.08.2010 по 05.08.2014 підлягає зарахуванню до стажу служби в Департаменті патрульної поліції.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10 травня 2019 року у справі № 823/1330/16, від 22 січня 2020 року в справі № 200/5111/19-а, від 29 жовтня 2020 у справі № 820/2083/18, від 27 січня 2021 року у справі № 818/848/16.

Щодо зобов`язання перерахувати грошове забезпечення позивача, суд зазначає таке.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2015 року № 988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ. Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Такий Порядок затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за №669/28799).

Пунктами 6 та 7 Розділу І «Загалі положення» Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, який затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799), встановлено, що підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат. Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення. Грошове забезпечення курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання виплачується за місцем проходження служби (навчання) виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Приймаючи до уваги те, що станом на день розгляду справи відсутнє рішення відповідача про зарахування до стажу служби в поліції позивача наявну на момент вступу на службу у Національну поліцію України вислугу років з 14.08.2010 по 24.05.2018 та з 11.08.2020 по 14.07.2021 у Державній кримінально-виконавчій службі України, то дана позовна вимога є передчасною, а тому не підлягає задоволенню.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти Україн» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.

Судові витрати розподілити відповідно до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2, 3, 5, 6, 8, 9, 14, 21, 22, 139, 241, 242-246, 250, 255, 295, КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Департаменту патрульної поліції щодо не зарахування ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в Департаменті патрульної поліції наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України з 14.08.2010 року по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 року по 14.07.2021 року, що в календарному обчисленні становить 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів, що в пільговому обчисленні становить 10 (десять) років 03 (три) місяці 10 (десять) днів.

Зобов`язати Департамент патрульної поліції зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , до стажу служби в Департаменті патрульної поліції наявну вислугу років за період служби в Державній кримінально-виконавчій службі України та навчанні в Чернігівському юридичному коледжі Державної пенітенціарної служби України з 14.08.2010 року по 24.05.2018 року та з 11.08.2020 року по 14.07.2021 року, що в календарному обчисленні становить 8 (вісім) років 8 (вісім) місяців 13 (тринадцять) днів, що в пільговому обчисленні становить 10 (десять) років 03 (три) місяці 10 (десять) днів.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному ст.255 КАС України.

Відповідно до ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляд справи проводився в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ).

Відповідач: Департамент патрульної поліції (, адреса: вул. Федора Ернста, 3, м. Київ, 03048).

Суддя П.П. Марин