Справа № 160/23989/21
Суддя: Дурасова Ю.В.
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

15 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/23989/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Дурасової Ю.В. (доповідач),

суддів: Божко Л.А., Лукманової О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року (головуючий суддя Бондар М.В.)

в адміністративній справі №160/23989/21 за позовом ОСОБА_1 до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся 30.11.2021 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якому просив:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 86% до 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді;

- визнати протиправними дії Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо відмови зарахування до стажу судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці: період проходження позивачем строкової служби в лавах Радянської Армії з 13.11.1972р. по 14.11.1974 р., що складає 2 роки 01 день;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 13.11.1972 р. по 14.11.1974 р., що складає 2 роки 0 місяців 01 день;

- зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області у зв`язку зі зміною розміру суддівської винагороди з урахуванням довідки № 04-278 від 27.02.2020 року виданої на підставі Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року, зробити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року та ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у розмірі 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908грн.

В обґрунтування позову позивач вказав, що він перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримував щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці у розмірі 86% суддівської винагороди працюючого судді. Вказує, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі №160/4115/21 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: зобов`язано Управління обслуговування громадян Центральний відділ Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з урахуванням довідки № 04-278 від 27.02.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області. На виконання рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 у справі №160/4115/21 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області здійснило перерахунок та виплату позивачу його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно з довідкою №04-278 від 27.02.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області про суддівську винагороду зменшивши розмір відсотків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 86% до 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. Відповідач прийняв до уваги тільки стаж роботи позивача суддею. Позивач зазначає, що відповідачем не було враховано строкову службу в лавах Радянської армії - з 13.11.1972 року по 14.11.1974 року, що складає 2 роки 01 день (це + 4% до призначених раніше 86%, що відповідає 90% розміру винагороди працюючого судді на відповідній посаді). Позивач вважає протиправним рішення відповідача щодо зменшення позивачу відсоткової ставки суддівської винагороди при обчисленні довічного грошового утримання судді у відставці.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 до 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови зарахування до стажу судді у відставці ОСОБА_1 , який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ОСОБА_1 строкової служби в лавах Радянської Армії з 13.11.1972 року по 14.11.1974 року, що складає 2 роки 01 день.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області при обчисленні розміру довічного грошового утримання ОСОБА_1 зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 13.11.1972 року по 14.11.1974 року, що складає 2 роки 0 місяців 01 день.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області у зв`язку зі зміною розміру суддівської винагороди з урахуванням довідки № 04-278 від 27.02.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області, зробити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року та статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у розмірі 60% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що ОСОБА_1 працював на посаді судді більше 20 років, до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання має бути зараховано також служба в лавах Радянської Армії за період з 13.11.1972 року по 14.11.1974 року. Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить більше 25 років (23 роки 9 днів стаж на посаді судді та 2 роки 1 день строкова служба). Враховуючи вищенаведене, визначення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області стажу роботи судді ОСОБА_1 в розмірі 23 роки 9 днів та не включення до нього періоду служби в лавах Радянської Армії є протиправним.

Зауважив, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі статті 142 Закону №1402-VIII, не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020 року, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII та виплаті позивачу виходячи із 60 відсотків винагороди працюючого судді на відповідній посаді (25 років стажу судді, з яких 20 років - 50%; і 5 років по 2% за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років, що становить 10%). Інше застосування положень частини 4 статті 142 Закону № 1402-VIII призведе до нерівності судді, які вийшли у відставку до 30.09.2016 року та суддів, які після проходження кваліфікаційного оцінюванню, відпрацювали на посаді судді щонайменше три роки.

Відтак, дійшов висновку про протиправність рішення Головного управління ПФУ в Дніпропетровській області щодо зменшення відсоткового розміру довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 86% до 56% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та необхідність відновлення порушеного права позивача шляхом зобов`язанні відповідача зарахувати до стажу роботи, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження строкової служби в лавах Радянської Армії з 13.11.1972 р. по 14.11.1974 р., що складає 2 роки 0 місяців 01 день та зобов`язати Головне управління ПФУ в Дніпропетровській області у зв`язку зі зміною розміру суддівської винагороди з урахуванням довідки № 04-278 від 27.02.2020 року виданої на підставі Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року, зробити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року та ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у розмірі 60% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді та фактично виплачених сум, починаючи з 19 лютого 2020 року.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким позов задовольнити в повному обсязі.

Вказує, що зменшивши розмір грошового утримання з 86% до 60%, звужено зміст та обсяг права позивача.

В частині задоволених позовних вимог позивач свої доводи не викладав.

Відзив на апеляційну скаргу до суду не надходив, що не перешкоджає розгляду справи по суті спору.

Справа розглянута в письмовому провадженні в порядку ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про наступне.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 30.06.2010 року звільнений з посади судді у зв`язку з поданням заяви про відставку на підставі постанови Верховної Ради України № 2315-VI від 03.06.2010 року «Про звільнення суддів».

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.05.2021 року у справі №160/4115/21, яке набрало законної сили, позов ОСОБА_1 задоволено повністю: визнано протиправним та скасовано рішення Управління обслуговування громадян Центральний відділ Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо відмови у перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від 25.09.2020 року за №18914-19454/П-03/8-0400/20; зобов`язано Управління обслуговування громадян Центральний відділ Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з урахуванням довідки №04-278 від 27.02.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області на підставі Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року, повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 04.03.2020 року та зробити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року та ст. 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020 року.

01.09.2021 року позивач звернувся з заявою до відповідача про усунення допущеної помилки у перерахунку та просив здійснити перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням 90% суддівської винагороди.

Листом від 28.09.2021 року ГУ ПФУ в Дніпропетровській області повідомило позивача, що перерахунок довічного грошового утримання було проведено на підставі частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», положеннями якої визначено, що розмір щомісячного довічного грошового утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді. Стаж роботи позивача на посаді судді складає 23 роки 9 днів.

Позивач вважає рішення ГУ ПФУ в Дніпропетровській області протиправними та таким, що призвело до перерахунку довічного грошового утримання судді у відставці в меншому розмірі від передбаченого нормами чинного законодавства.

Суд першої інстанції позов задовольнив частково, зобов`язавши відповідача у зв`язку зі зміною розміру суддівської винагороди з урахуванням довідки № 04-278 від 27.02.2020 року, виданої Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Донецькій області, зробити перерахунок та виплату довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 відповідно до Рішення Конституційного Суду України № 2-р/2020 від 18.02.2020 року та статті 135 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» у розмірі 60% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, починаючи з 19 лютого 2020 року, з урахуванням фактично виплачених сум.

Натомість позивач вважає, що таке рішення підлягає скасуванню, оскільки не в повному обсязі захищає його права, вважає, що розмір його довічного грошового утримання має відповідати 90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення (в частині відмови у задоволенні позову), колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.

Суд апеляційної інстанції в силу ч.1 статті 308 КАС України переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, отже апеляційний перегляд рішення здійснюється в частині не задоволених вимог.

Статтею 64 Конституції України гарантовано, що конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Частиною 1 статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканність суддів гарантується Конституцією і законами України. Підставою для звільнення судді є, зокрема, подання заяви про відставку або про звільнення з посади за власним бажанням.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про судоустрій та статус суддів» від 02.06.2016 року №1402-VIIІ.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що на момент призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці, у 2010 році, діяв Закон України «Про судоустрій і статус суддів» № 2453-VI від 07.07.2010 року, частиною 3 статті 138 якого було передбачено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у розмірі 80 % грошового утримання судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж 90 % заробітної плати судді, без обмеження граничного розміру щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, абзацом 2 частини 4 статті 43 Закону України «Про статус суддів» № 2862-XII від 15.12.1992 року, чинного на час роботи позивач на посаді судді було передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

В силу статті 1 Указу Президента України від 10.07.1995 року №584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів", чинного на час роботи позивач на посаді судді, було передбачено, до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року №865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Матеріалами справи підтверджується, що з військового білету позивача НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 :

- з 13.11.1972 року по 14.11.1974 року - проходив строкову службу в лавах Радянської Армії.

З огляду на зазначене, враховуючи ту обставину, що ОСОБА_1 працював на посаді судді більше 20 років, суд першої інстанції дійшов висновку, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання має бути зарахововано також служба в лавах Радянської Армії за період з 13.11.1972 року по 14.11.1974 року. Таким чином, загальний стаж роботи ОСОБА_1 , що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання становить більше 25 років (23 роки 9 днів стаж на посаді судді та 2 роки 1 день строкова служба).

Колегія суддів апеляційної інстанції зазначеним висновкам суду першої інстанції не надає оцінку, оскільки в цій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується.

Щодо вимоги позивача про розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці (90% від суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді) колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.

Абзацом 4 пункту 34 розділу XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про судоустрій та статус суддів» № 1402-VIIІ із змінами, визначено, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи і посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання) та звільнення відставку.

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що є неправомірним позбавлення судді набутого статусу, а також статусу особи, яка має стаж роботи на посаді судді у конкретному кількісному вимірі, оскільки це не узгоджується з принципом правової визначеності.

Водночас, правовідносини стосовно перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці регулюються частиною 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402-VIII), відповідно до якої перерахунок проводиться у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Так, в силу частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402-VIII), у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Слід взяти до уваги, що частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» №1402-VIII визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Суд першої інстанції визначив щомісячне довічне грошове утримання позивача в розмірі 60 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді.

Колегія суддів апеляційної інстанції бере до уваги, що цей розмір щомісячного довічного грошового утримання позивача (60%) не оскаржується відповідачем, водночас, колегія суддів апеляційної інстанції досліджує питання чи має позивач право на щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 90% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді?

Аналіз частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402-VIII) дає підстави для висновку, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 % суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. При цьому, за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на 2% грошового утримання судді.

Таким чином, відсутні відстави для нарахування та виплату позивачу щомісячного довічного грошового утримання у іншому розмірі, ніж передбачено частиною 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402-VIII).

Колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці на підставі частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402-VIII), не порушує права позивача, оскільки за рахунок збільшення розміру суддівської винагороди станом на 18.02.2020 року, що враховується при перерахунку позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, значно збільшується і розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, який підлягає перерахунку згідно з частиною 3 статті 142 Закону № 1402-VIII.

При цьому, інше застосування положень частини 4 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» (№1402-VIII) призведе до нерівності суддів, які вийшли у відставку до 30.09.2016 року та суддів, які після проходження кваліфікаційного оцінюванню продовжили працювати.

За наведених обставин, враховуючи те, що відповідачем не оскаржується визначення судом першої інстанції щомісячне довічне грошове утримання позивача в розмірі 60% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, колегія суддів апеляційної інстанції погоджується з рішенням суду першої інстанції часткове задоволення позовних вимог.

Вищезазначене є мотивом для відхилення судом апеляційної інстанції аргументів, викладених в апеляційній скарзі, оскільки аргументи позивача спростовуються нормами законодавства України, що регулюють дані правовідносини.

Доводи апеляційної скарги не спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому не можуть бути підставою для його скасування.

Таким чином апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

З огляду на результати апеляційного перегляду розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись 241-245, 250, 311, 316, 321, 322, 327, 328, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 15.12.2022 та в силу ст. 328 КАС України може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня її прийняття шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Головуючий - суддя Ю. В. Дурасова

суддя Л.А. Божко

суддя О.М. Лукманова