Справа № 140/616/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 січня 2023 року

м. Київ

справа №140/616/22

адміністративне провадження № К/990/36406/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів - Жука А.В., Єресько Л.О.,

перевіривши касаційну скаргу ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 7 липня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі №140/616/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (війська частина НОМЕР_1 ), в кому просив суд:

- визнати протиправною відмову, викладену у формі листа від 29 грудня 2021 року №12/14045, щодо не зарахування до календарної вислуги років періоду служби у МВС України - Львівському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України, нині Львівський державний університет внутрішніх справ, як курсанта у спеціальному званні «рядовий міліції» у період з 8 серпня 2002 року до 23 червня 2006 року з обрахунком рік за рік;

- зобов`язати провести перерахунок та зарахувати до календарної вислуги років, яка дає право на встановлення надбавки за вислугу років, надання додаткової оплачуваної відпустки та право на пенсію за вислугу років, період служби у МВС України - Львівському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України, нині Львівський державний університет внутрішніх справ, як курсанта у спеціальному званні «рядовий міліції» у період з 8 серпня 2002 року до 23 червня 2006 року з обрахунком рік за рік, про що видати відповідний наказ, у послужному списку та інших документах особової справи зробити відповідні виправлення.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 7 липня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року, позовні вимоги задоволено частково:

- визнано протиправною відмову ІНФОРМАЦІЯ_2 (війська частина НОМЕР_1 ), викладену у формі листа від 29 грудня 2021 року №12/14045, щодо незарахування ОСОБА_1 до календарної вислуги років період служби у МВС України - Львівському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України/Львівському державному університеті внутрішніх справ, як курсанта у спеціальному званні «рядовий міліції» у період з 8 серпня 2002 року до 23 червня 2006 року з обрахунком рік за рік;

- зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 (війська частина НОМЕР_1 ) ( АДРЕСА_1 , ) провести перерахунок та зарахувати ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в календарному обчисленні до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років період служби в органах внутрішніх справ - Львівському інституті внутрішніх справ при Національній академії внутрішніх справ України/Львівському державному університеті внутрішніх справ з 8 серпня 2002 року до 23 червня 2006 року, як курсанта у спеціальному званні «рядовий міліції», про що у послужному списку та інших документах особової справи зробити відповідні виправлення. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись із цими судовими рішеннями, ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її засобами поштового зв`язку 19 грудня 2022 року.

У своїй касаційній скарзі скаржник просить рішення Волинського окружного адміністративного суду від 7 липня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі №140/616/22 скасувати й ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволенні позову.

На підставі аналізу доводів касаційної скарги та доданих до неї матеріалів, Суд дійшов висновку про відмову у відкритті касаційного провадження з таких підстав.

Статтею 129 Конституції України однією із основних засад судочинства визначено забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Аналіз наведеного законодавства дозволяє дійти висновку про те, що особи, які беруть участь у справі, у разі, якщо не погоджуються із ухваленими судовими рішеннями після їх перегляду в апеляційному порядку, можуть скористатися правом їх оскарження у касаційному порядку лише у визначених законом випадках.

Водночас, пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо:

а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики;

б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи;

в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу;

г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Отже, законодавець обмежив можливість касаційного оскарження судових рішень у названій категорії адміністративних справ, поставивши можливість такого оскарження в залежність від імовірності значення ухваленого за наслідком касаційного провадження судового рішення для формування практики застосування відповідних правових норм або ж становить значний суспільний інтерес чи має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу.

Як вбачається з Єдиного державного реєстру судових рішень, справа №140/616/22 була розглянута судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження, а відтак вона може бути оскаржена до Верховного Суду лише за наявності обставин, наведених у підпунктах "а"-"г" пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Однак, у касаційній скарзі відсутнє будь-яке посилання скаржника на передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України випадки. Мотиви, наведені у касаційній скарзі, зводяться лише до переоцінки доказів у справі та незгоди з висновками судів попередніх інстанцій щодо застосування норм законодавства.

За таких обставин, оскільки пункт 2 частини п`ятої статті 328 КАС України передбачає можливість перегляду, в якості винятку, судових рішень, що не підлягають касаційному оскарженню судом касаційної інстанції лише у разі, якщо скаржником зазначені випадки, передбачені підпунктами «а» - «г» цієї правової норми, проте відповідачем таких винятків не зазначено, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

На підставі викладеного Суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Одночасно, Суд також враховує позицію висловлену Європейським Судом з прав людини в ухвалі від 9 жовтня 2018 року щодо неприйнятності у справі "Азюковська проти України" (Azyukovska v. Ukraine, заява № 26293/18). Суд визнав, що заява є неприйнятною ratione materiae у сенсі п. 3 (а) ст. 35 Конвенції і має бути відхилена відповідно до п. 4 цієї статті. ЄСПЛ зазначив, що застосування критерію малозначності справи в цій справі було передбачуваним, справу розглянули суди двох інстанцій, які мали повну юрисдикцію, заявниця не продемонструвала наявності інших виключних обставин, які за положеннями Кодексу могли вимагати касаційного розгляду справи. В ухвалі також ідеться, що в контексті аналізу застосування критерію ratione valoris щодо доступу до вищих судових інстанцій ЄСПЛ також брав до уваги наявність або відсутність питання щодо справедливості провадження, яке здійснювалося судами нижчих інстанцій. Однак у цій справі тією мірою, в якій заявниця ставила питання щодо справедливості провадження в судах першої і другої інстанцій, ЄСПЛ не визнав, що мали місце порушення процесуальних гарантій пункту 1 статті 6 Конвенції.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі викладеного, керуючись статтями 12, 328, 333 КАС України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 7 липня 2022 року та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 листопада 2022 року у справі №140/616/22 за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_2 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправною відмови.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Л.О. Єресько,

Судді Верховного Суду