Справа № 537/3125/22
Суддя: Григоров А.М.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 р. Справа № 537/3125/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Григорова А.М.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Бартош Н.С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.11.2022, головуючий суддя І інстанції: ХІНЕВИЧ В.І., м. Кременчук, повний текст складено 15.11.22 по справі № 537/3125/22

за позовом ОСОБА_1

до Держави Україна в особі Державного казначейства України, керівник підприємства Слюз Тетяна Ярославівна

про відшкодування матеріальної і моральної шкоди з державних органів,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , позивач) звернулася до Крюківського районного суду м. Кременчука з позовною заявою до Держави Україна в особі Державного казначейства України, керівник підприємства Слюз Тетяна Ярославівна, в якій прохала суд першої інстанції стягнути з Держави Україна за рахунок бюджетних коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з відповідного казначейського рахунку, відкритого в Державній казначейській службі України за адресою вул. Бастіона, 6, м. Київ, 01014, Код ЄРДПОУ 37567646 на користь ОСОБА_2 2740 грн. (дві тисячі сімсот сорок грн.) у відшкодування майнової шкоди та у відшкодування моральної шкоди 200 тис. грн. (двісті тис. грн.) завданої органом державної влади прийняттям Постанови ГАБ 436248 від 13.04.2021р. і скасованої Крюківським районним судом м. Кременчука Полтавської області від 27.05.2022р., справа 537/1775/21 і що картка банка була під арештом 20 днів разом буде = 202 тис. 740 грн. (двісті дві тис. сімсот сорок грн.).

Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.11.2022 року відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Держави Україна в особі Державного казначейства України, керівник підприємства Слюз Тетяна Ярославівна, про відшкодування матеріальної і моральної шкоди з державних органів.

ОСОБА_1 , не погодившись з вищевказаною ухвалою суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу (з урахуванням подачі уточненої апеляційної скарги), в якій фактично висловлює свою незгоду із ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.11.2022 року.

В обґрунтування вимог скарги зазначає про те, що подає скаргу (уточнену) на відмову у розгляді позовної заяви (публічно - правовий спір). Зазначає, що якщо один чи більше учасників справи є державні посадові особи, то це є публічно - правовий спір. Посилається на приписи ст.55 Конституції України. Вважає, що суд першої інстанції повинен був заявити самовідвід. Крім того, посилається на норми ст.22 Конституції України, приписи Пленуму Верховного Суду України. Вимагає передати її позовну заяву по справі №537/3125/22 до апеляційного суду, а там не брати до уваги ухвалу суду першої інстанції від 15.11.2022 року, оскільки вона винесена не згідно даних позивача (людина ОСОБА_2 , а фізичної особи такої не існує). Прохала в апеляційному суді розгляд справи проводити у письмовому провадженні без виклику сторін, за наявними матеріалами у справі, оскільки є пенсіонером за віку, отримує пенсію 2100 грн., і не має можливості прибути до суду.

Відповідач не скористався правом, передбаченим ст.304 Кодексу адміністративного судочинства України (далі по тексту - КАС України), на подання відзиву на апеляційну скаргу.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю.

Враховуючи матеріали даної справи, відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, а також наявність клопотання ОСОБА_1 щодо проведення розгляду даної справи у письмовому провадженні, про яке вона зазначила в уточненій апеляційній скарзі, без виклику сторін, за наявними матеріалами у справі, суд апеляційної інстанції розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Учасникам по даній справі було надіслано в їх електронні кабінети копії ухвал Другого апеляційного адміністративного суду від 19.12.2022 року та 26.12.2022 року про відкриття апеляційного провадження та про призначення даної справи до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження, у т.ч. відповідачу надіслано в його електронний кабінет копію апеляційної скарги, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками про доставку електронного листа.

Колегія суддів звертає увагу, що оскільки судом першої інстанції не вирішувалося питання про відкриття провадження у даній справі, відповідно і відсутні правові підстави для залучення третіх осіб у справі, оскільки відповідно до ст.173 КАС України завданням підготовчого провадження, яке починається з відкриття провадження у справі, є зокрема остаточне визначення складу учасників судового процесу.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах апеляційної скарги оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі, суд першої інстанції виходив з приписів п.1 ч.1 ст. 170 КАС України, оскільки позов у даній справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що вимоги ОСОБА_1 мають вирішуватися судом в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з ч.2 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

За змістом пункту 2 частини першої статті 4 КАС України публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг.

Згідно з пунктами 1, 5 частини першої статті 19 КАС юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є наявність публічно-правового спору, тобто спору, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.

При цьому, КАС України регламентує порядок розгляду не всіх публічно-правових спорів, а лише тих, які виникають у результаті здійснення суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій і розгляд яких безпосередньо не віднесено до підсудності інших судів.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

У той же час, відповідно до ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, або вимоги про витребування майна, вилученого на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Колегія суддів звертає увагу на правовий висновок Великої Палати Верховного Суду, викладений у постанові від 08 квітня 2020 року по справі №180/1560/16-а (180/3464/16-а), згідно з якого: "За правилами частини другої статті 21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин, розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше вимоги про відшкодування шкоди вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.".

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Отже, адміністративні суди можуть розглядати вимоги про відшкодування шкоди лише за наявності таких умов: вимоги мають стосуватися шкоди, завданої лише суб`єктом владних повноважень; такі вимоги мають бути поєднані з вимогою про визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. В іншому випадку спірні відносини з приводу відшкодування шкоди мають приватноправовий характер та, як наслідок, не можуть бути предметом справи, віднесеної до адміністративної юрисдикції.

Наведене вище узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 30 січня 2019 року у справі № 803/3/18.

Відтак, вимоги про відшкодування шкоди можуть розглядатися за правилами адміністративного судочинства, якщо такі вимоги стосуються шкоди, завданої протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень, і заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір.

Як вбачається зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 , останньою заявлені вимоги щодо відшкодування відповідачем їй майнової та моральної шкоди, шляхом відповідного стягнення з нього грошових коштів.

При цьому, вимог щодо вирішення публічно-правового спору (визнання протиправними рішення, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень) ОСОБА_1 не заявлено.

Відповідно до ст.2 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту ЦПК України) завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (наприклад, рішення у справі Сокуренко і Стригун проти України) суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися судом, встановленим законом у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Відповідно до ч.2 ст.6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Таким чином, колегія суддів вважає, що в даному випадку відсутність вимог вирішити публічно-правовий спір (визнати протиправним рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень) унеможливлює розгляд вимог про відшкодування відповідачем шкоди (майнової та моральної шкоди), у зв`язку з чим вимоги ОСОБА_1 не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства.

Наведене вище також узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена у постанові від 27.11.2020 року по справі №260/152/20.

Суд першої інстанції в оскаржуваній ухвалі зазначив про те, що вимоги ОСОБА_1 повинні вирішуватися судом в порядку цивільного судочинства і такий висновок, на думку колегії суддів, є вірним.

Щодо доводів апеляційної скарги про те, що якщо один чи більше учасників справи є державні посадові особи, то це є публічно - правовий спір, то такі доводи суперечать висновкам суду у даній справі, які містяться вище.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження в даній справі, оскільки позов у даній справі не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З урахуванням наведених вище висновків суду, доводи скаржника, викладені в його скарзі, жодним чином не впливають на вирішення даної справи та не спростовують висновків суду першої інстанції.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи відповідача щодо правомірності проведеної перевірки є помилковими.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суду не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Таким чином, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є обґрунтованою, прийнятою на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, а тому суд першої інстанції прийняв цю ухвалу з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду без змін.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325, 327, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу - залишити без задоволення.

Ухвалу Крюківського районного суду м. Кременчука від 15.11.2022 по справі № 537/3125/22 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)А.М. Григоров
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло Н.С. Бартош