Справа № 360/21/23
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 січня 2023 року Справа № 360/21/23

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., перевіривши матеріали за позовною заявою адвоката Непочатих Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

04 січня 2023 року до Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов адвоката Непочатих Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Луганській області, в якому представник позивача просить:

- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Луганській області щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 додаткової винагороди установленої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30000 грн. за кожен місяць, а з 19.07.2022 по 30.07.2022 року у розмірі до 30000 грн. пропорційно в розрахунку на місяць;

- зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 додаткову винагороду установлену постановою Кабінету Міністрів України № 168 від 28.02.2022р. «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану», за період несення служби з 24.02.2022 по 18.07.2022 у розмірі 30 000 гри. за кожен місяць, а з 19.07.2022 по 30.07.2022 року у розмірі до 30 000 гри. пропорційно в розрахунку на місяць.

За приписами пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу, чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Розглянувши матеріали позовної заяви, суддя дійшов висновку, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 КАС України, у зв`язку з чим вона має бути залишена без руху з таких підстав.

Відповідно до пункту 2 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються: повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти.

Відповідно до частини першої статті 42 КАС України учасниками справи є сторони, треті особи.

Частиною першою статті 46 КАС України визначено, що сторонами в адміністративному процесі є позивач та відповідач.

Згідно частини четвертої статті 46 КАС України відповідачем в адміністративній справі є суб`єкт владних повноважень, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

При цьому, відповідно до частини першої статті 43 КАС України здатність мати процесуальні права та обов`язки в адміністративному судочинстві (адміністративна процесуальна правоздатність) визнається за громадянами України, іноземцями, особами без громадянства, органами державної влади, іншими державними органами, органами влади Автономної Республіки Крим, органами місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами, підприємствами, установами, організаціями (юридичними особами), адміністратором за випуском облігацій.

Вивченням позовної заяви встановлено, що в якості відповідача, який повинен відповідати за цим позовом, визначено Територіальне управління Державної судової адміністрації України у Луганській області.

При цьому, як вбачається з прохальної частини позовної заяви та доданих матеріалів, позивач оскаржує бездіяльність Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області.

Таким чином, позивачу необхідно визначитись з відповідачем, який повинен відповідати за даним позовом.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено жодними строками.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин № 2352-IX, яким внесено ряд змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у такій редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2).

Відтак, внесенням до Кодексу законів про працю України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції частину першу та частину другу статті 233 Кодексу, увів строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Суд звертає увагу, що частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України стосується виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення.

При цьому, частина перша цієї ж норми передбачає загальний строк звернення до суду у трудових спорах.

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у Кодексі законів про працю України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом № 2352-IX коментованих змін, частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника (у разі його звільнення) до суду з позовом про стягнення заробітної плати.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області.

Правові засади організації та діяльності Служби судової охорони, статус працівників служби, а також порядок проходження служби в судовій охороні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно з частиною першою статті 160 Закону № 1402-VIII, підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Відповідно до частини першої статті 161 Закону № 1402-VIII, Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, служба судової охорони є публічною службою, а тому за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частина 5 статті 122 КАС України, в даному випадку є спеціальною нормою у відношенні до частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що до спірних правовідносин застосовується місячний строк звернення до суду, що передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлюючи момент, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, суд зазначає, що оскільки зазначена винагорода підлягала виплаті щомісячно, то про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова № 168), позивач повинен був дізнатися при отриманні грошового забезпечення не пізніше останнього числа відповідного місяця, за який таке забезпечення отримано.

Разом з тим, як вже зазначалось судом вище, до 19.07.2022 діяла спеціальна норма Кодексу законів про працю України (частина 2 статті 233), яка регулювала питання щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати, якою було встановлено право працівника на звернення до суду з вказаним позовом без обмеження будь-яким строком.

Тобто, на думку суду, до 19.07.2022 позивач мав законні очікування щодо його права на звернення до суду з даною категорією позову без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, місячний строк звернення до суду з вимогами щодо виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 24.02.2022 по 18.07.2022, повинен обчислюватись починаючи з 19.07.2022, тобто з дати набрання чинності змін, внесених Законом № 2352-IX.

При цьому, відлік місячного строку на звернення позивача до суду з вимогами щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період з 19.07.2022 по 30.07.2022 повинен здійснюватися з першого числа наступного місяця щодо виплати додаткової винагороди за минулий місяць, тобто у період з 19.07.2022 по 31.07.2022, починаючи з 01.08.2022.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 04.01.2023, ним пропущено строк звернення до суду з вимогами щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період з 24.02.2022 по 30.07.2022.

Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, в якій вказати підстави для його поновлення та надати відповідні докази на підтвердження їх поважності.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, позовну заяву слід залишити без руху, з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків.

Керуючись статтею 160, 161, 169, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

УХВАЛИВ:

Позовну заяву адвоката Непочатих Вікторії Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 до Територіального управління Державної судової адміністрації України у Луганській області про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Запропонувати позивачу протягом семи календарних днів з дати отримання даної ухвали усунути недоліки позовної заяви, шляхом подання до суду

- уточненої позовної заяви, оформленої у відповідності до вимог статей 160, 161 КАС України, в якій визначитись з відповідачем, який повинен відповідати за даним позовом;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою.

Якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті позивачем у строк, встановлений судом, позовна заява буде повернута позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання суддею та оскарженню в апеляційному порядку окремо від рішення суду не підлягає. Заперечення на ухвалу, що не підлягає оскарженню окремо від рішення суду, включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

СуддяІ.В. Тихонов