Справа № 580/5623/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року справа № 580/5623/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючого судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії та стягнення коштів,

УСТАНОВИВ:

17.11.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (19635, Черкаська обл., Черкаський р-н, село Білозір`я, вулиця Незалежності, будинок 168; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення від 17.05.2022 №33-1/VIII «Про відмову у наданні земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду за межами насаленого пункту с.Білозір`я гр. ОСОБА_1 », яким відмовлено у наданні в користування на умовах оренди земельної ділянки в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області;

зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання йому в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 2,0га з кадастровим номером :01:006:0583 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 1 рік в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області;

стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, завданої суб`єктом владних повноважень в розмірі 2481,00грн внаслідок прийняття протиправного рішення.

Додатково просив у разі задоволення його адміністративного позову зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач відмовив у наданні в користування на умовах оренди вказаної вище земельної ділянки за відсутності правових підстав. Щодо звільнення від сплати судового збору зазначив, що сума судового збору 2977,20грн значно перевищує 5% розміру його річного доходу за попередні календарні роки, тобто за 2021 рік.

Ухвалою від 21.11.2022 суд прийняв до свого провадження позовну заяву, відкрив провадження у справі та вирішив на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) її розгляд здійснювати правилами спрощеного провадження. Також встановлено відповідачу строк, тривалістю п`ятнадцять днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі, для надання відзиву на позовну заяву, повідомлено про строки для надання клопотань про розгляд справи з викликом у судове засідання. Вказану ухвалу відповідач отримав 01.12.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про поштове вручення.

Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовної заяви з огляду на таке.

13.04.2022 представник позивача за дорученням Даценко О.І. звернувся заявою до відповідача, в якій просив невідкладно прийняти рішення про надання позивачу в оренду земельної ділянки площею 2,0га (кадастровий номер :01:006:0583) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до одного року (кінцевий термін до 31.12.2022) в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Про прийняте рішення просив повідомити вчасно для укладання договору оренди та початку весняно-польових робіт з метою належного наповнення місцевого бюджету, як коштами, так і належного забезпечення продовольчою безпекою в умовах воєнного стану країни.

17.05.2022 відповідач прийняв рішення №33-1/VIII, яким відмовив позивачу у наданні земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду, розташованої в адмінмежах Білозірської сільської ради, за межами населеного пункту Черкаського району Черкаської області (розмір земельної ділянки 2,0000 га, кадастровий номер :01:006:0583) із цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, обгрунтовуючи, що вказана земельна ділянка перебуває у приватній власності (далі - спірне рішення).

31.05.2022 Виконавчий комітет Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області листом за №571/02-14 на запит позивача про отримання публічної інформації від 25.05.2022 (вх. від 26.05.2022 №09/02-14) надав рішення відповідача від 27.04.2020 №105-14/VII «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 », та повідомив, що воно підтверджує передачу у приватну власність заявленої позивачем земельної ділянки.

Не погоджуючись зі спірним рішенням позивач звернувся в суд з позовом.

Згідно зі ст.144 Конституції України органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України від 25.10.2001 №2768-III (далі - ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Згідно з ч.4 ст.173 ЗК України землі та земельні ділянки державної власності, включені в межі населеного пункту (крім земель, які не можуть передаватися у комунальну власність), переходять у власність територіальної громади. Рішення про встановлення меж населеного пункту та витяги з Державного земельного кадастру про межу відповідної адміністративно-територіальної одиниці та про відповідні земельні ділянки, право власності на які переходить до територіальної громади, є підставою для державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки. З дня набрання чинності цим пунктом 24 розділу Х ЗК України землями комунальної власності територіальних громад вважаються всі землі державної власності, розташовані за межами населених пунктів у межах таких територіальних громад, крім земель, вказаних у зазначеному пункті, що якого земельна ділянка позивача не входить.

Відповідно до п.б ч.1 ст.81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.93 ЗК України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Земельні ділянки можуть передаватися в оренду громадянам та юридичним особам, іноземцям і особам без громадянства, міжнародним об`єднанням і організаціям, а також іноземним державам.

Відповідно до ч.ч.3, 4 ст.93 ЗК України не підлягають передачі в оренду земельні ділянки, штучно створені у межах прибережної захисної смуги чи смуги відведення, на землях лісогосподарського призначення та природно-заповідного фонду, розташованих у прибережній захисній смузі водних об`єктів, крім випадків, передбачених законом. Строк оренди земельної ділянки не може перевищувати 50 років.

Згідно з ч.ч.11, 12 ст.93 ЗК України строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства не може бути меншим як 7 років, для земельних ділянок сільськогосподарського призначення для закладання та/або вирощування багаторічних насаджень (плодових, ягідних, горіхоплідних, винограду) не може бути меншим як 25 років. Для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства, особистого селянського господарства строк оренди земельних ділянок сільськогосподарського призначення, які є земельними ділянками меліорованих земель і на яких проводиться гідротехнічна меліорація, не може бути меншим як 10 років.

Частинами 1-3 ст.116 ЗК України встановлено, що громадяни набувають права власності земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться, зокрема, у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом (п."в" ч.3 ст.116 ЗК України). Земельні ділянки, які перебувають у власності чи користуванні громадян або юридичних осіб, передаються у власність чи користування за рішенням органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування лише після припинення права власності чи користування ними в порядку, визначеному законом. (ч.5 ст.116 ЗК України).

Відповідно до ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Абзацом 2 ч.1 ст.123 ЗК України передбачено, що рішення про надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання).

Отже, рішенню про надання або відмову у наданні земельної ділянки у користування передує отримання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо земельної ділянки та його надання відповідному органу.

Згідно з абз.5 ч.1 ст.123 ЗК України надання у користування земельної ділянки, зареєстрованої в Державному земельному кадастрі відповідно до Закону України "Про Державний земельний кадастр", право власності на яку зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, без зміни її меж та цільового призначення здійснюється без складення документації із землеустрою.

Із Єдиного державного реєстру судових рішень суд установив, що на розгляді в Черкаському районному суді Черкаської області знаходилася цивільна справа №707/1771/21 за позовом ОСОБА_1 до Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_2, державного реєстратора виконавчого комітету Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області Савчук Лариси Анатоліївни, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача - ОСОБА_3, виконавчий комітет Смілянської міської ради про визнання незаконними та скасування рішень сільської ради, скасування рішення про державну реєстрацію права власності на земельну ділянку, визнання недійсним договору оренди землі, скасування рішення про державну реєстрацію права оренди на земельну ділянку, повернення земельної ділянки до комунальної власності та зобов`язання прийняти рішення про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки.

Рішенням вказаного вище суду від 15 листопада 2021 року, яке набрало законної сили 16.12.2021, позовні вимоги задоволено частково. Визнано незаконним та скасовано рішення Білозірської сільської ради №101-52/VII від 24.02.2020 «Про затвердження проекту землеустрою та надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 ». Визнано незаконним і скасовано рішення Білозірської сільської ради №105-14/VII від 27.04.2020 «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 ». Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором виконавчого комітету Білозірської сільської ради, Черкаського району Черкаської області Савчук Ларисою Анатолівною за індексними номером 36456772 від 06.05.2020. Визнано недійсним договір оренди землі, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 і зареєстрований виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області 04.06.2020. Скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте виконавчим комітетом Смілянської міської ради Черкаської області, за індексними номером 36804945 від 04.06.2020. Зобов`язано ОСОБА_2 повернути земельну ділянку площею 2,0 га з кадастровим номером :01:006:0583 до комунальної власності Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області. Зобов`язано Білозірську сільську раду Черкаського району Черкаської області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 11.02.2020 про затвердження проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки під кадастровим номером :01:006:0583, для ведення особистого селянського господарства в адміністративних межах Білозірської сільської ради та прийняти рішення відповідно до закону.

Отже, рішення відповідача від 27.04.2020 №105-14/VII «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 », на яке посилався Виконавчий комітет Білозірської сільської ради у листі від 31.05.2022 №571/02-14, як на підтвердження передачі у приватну власність заявленої позивачем земельної ділянки, використаної як підстави для спірного рішення, визнано судом протиправним і скасовано. Відповідач не надав суду доказів перебування відповідної земельної ділянки у приватній власності іншої особи. Отже, не довів, що прийняв правомірне, обгрунтоване рішення.

Суд також урахував таке.

Відповідно до абз.3 ч.1 ст.1 Закону України від 7 липня 2011 року №3613-VI "Про Державний земельний кадастр" (далі ЗУ №3613-VI) державна реєстрація земельної ділянки - внесення до Державного земельного кадастру передбачених цим Законом відомостей про формування земельної ділянки та присвоєння їй кадастрового номера.

Кадастровий номер земельної ділянки - індивідуальна, що не повторюється на всій території України, послідовність цифр та знаків, яка присвоюється земельній ділянці під час її державної реєстрації і зберігається за нею протягом усього часу існування (абз.9 ч.1 ст.1 ЗУ №3613-VI).

Оскільки земельній ділянці, яку позивач бажає отримати в оренду присвоєно кадастровий номер :01:006:0583, вона пройшла державну реєстрацію та відсутні підстави для складення документації із землеустрою щодо неї.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється за результатами проведення земельних торгів, крім випадків, встановлених частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч.3, 4 ст.124 ЗК України передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, громадянам, юридичним особам, визначеним частинами другою, третьою статті 134 цього Кодексу, здійснюється в порядку, встановленому статтею 123 цього Кодексу. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

Спірні правовідносини виникли під час дії воєнного стану на території України.

Так, Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, введено в Україні воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 14.03.2022 №133/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. У подальшому Указом Президента України від 18.04.2022 №2593/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 21.04.2022 №2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України від 17.05.2022 №341/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 22.05.2022 №2263-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 12.08.2022 №573/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 15.08.2022 №2500-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України від 7 листопада 2022 року №757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні"», затвердженим Законом України від 16.11.2022 №2738-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з п.3 Указу №64/2022 у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 - 34, 38, 39, 41 - 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Законом України від 24 березня 2022 року №2145-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану», який набрав чинності 07.04.2022, внесено зміни до Розділу X «Перехідні положення» ЗК України, а саме доповнено пунктами 27 і 28.

Відповідно до підп.2 п.27 Розділу X "Перехідні положення" ЗК України під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням особливостей, а саме у період, коли функціонування Державного земельного кадастру призупинено на всій території України, передача в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до одного року земельних ділянок сільськогосподарського призначення державної та комунальної власності (крім тих, що перебувають у постійному користуванні осіб, які не належать до державних, комунальних підприємств, установ, організацій), а також земельних ділянок, що залишилися у колективній власності колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, нерозподілених та невитребуваних земельних ділянок і земельних часток (паїв) здійснюється на таких умовах:

а) розмір орендної плати не може перевищувати 8 відсотків нормативної грошової оцінки земельної ділянки, що визначається від середньої нормативної грошової оцінки одиниці площі ріллі по області;

б) орендар земельної ділянки не має права на:

компенсацію власних витрат на поліпшення земельної ділянки;

поновлення договору оренди землі, укладення договору оренди землі на новий строк з використанням переважного права орендаря;

передачу земельної ділянки в суборенду;

встановлення земельного сервітуту;

зміну угідь земельної ділянки;

будівництво на земельній ділянці об`єктів нерухомого майна (будівель, споруд);

закладення на земельній ділянці багаторічних насаджень;

переважне право на купівлю орендованої земельної ділянки у разі її продажу;

відчуження, передачу в заставу (іпотеку) права користування земельною ділянкою;

поділ земельної ділянки, об`єднання її з іншою земельною ділянкою;

використання для власних потреб наявних на земельній ділянці загальнопоширених корисних копалин, торфу, лісу, водних об`єктів, а також інших корисних властивостей землі;

зміну цільового призначення земельної ділянки;

в) договір оренди земельної ділянки укладається лише в електронній формі, та засвідчується кваліфікованими електронними підписами орендаря і орендодавця;

г) передача в оренду земельної ділянки здійснюється без проведення земельних торгів;

ґ) формування земельної ділянки з метою передачі її в оренду здійснюється без внесення відомостей про таку земельну ділянку до Державного земельного кадастру (державної реєстрації) та присвоєння їй кадастрового номера, на підставі технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, яка розробляється за рішенням органу, уповноваженого передавати земельну ділянку в оренду, та затверджується таким органом. Така технічна документація включає лише:

пояснювальну записку;

матеріали топографо-геодезичних вишукувань;

відомості про обчислення площі земельної ділянки;

кадастровий план земельної ділянки;

перелік обмежень у використанні земельної ділянки;

відомості про встановлені межові знаки.

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, яка розробляється відповідно до цього підпункту, не може передбачати поділ, об`єднання земельних ділянок.

Відповідність технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, складеної в електронній формі, положенням нормативно-технічних документів, норм і правил у сфері землеустрою засвідчується кваліфікованим електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису, сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою, з використанням кваліфікованої електронної позначки часу, а складеної у паперовій формі - підписом та особистою печаткою сертифікованого інженера-землевпорядника, який відповідає за якість робіт із землеустрою.

Тимчасове зберігання технічної документації із землеустрою щодо інвентаризації земель, складеної у паперовій та електронній формах, разом із рішенням про її затвердження у період воєнного стану забезпечує орган виконавчої влади, орган місцевого самоврядування, який її затвердив, з наступною передачею до Державного фонду документації із землеустрою та оцінки земель. Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, складена в електронній формі, протягом п`яти днів після її затвердження направляється органом, який її затвердив, електронною поштою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (або до визначеного ним територіального органу, державного підприємства, що належить до сфери його управління).

Технічна документація із землеустрою щодо інвентаризації земель, розроблена відповідно до підпункту 2 цього пункту, є додатком до договору оренди землі.

Земельна ділянка, формування якої здійснювалося з метою передачі в оренду відповідно до підпункту 2 цього пункту, вважається сформованою з моменту укладення договору її оренди і припиняє бути об`єктом цивільних прав з моменту припинення договору її оренди, для укладення якого така земельна ділянка була сформована.

У рішенні про передачу в оренду земельної ділянки, сформованої відповідно до підпункту 2 цього пункту, та договорі її оренди не зазначаються відомості про кадастровий номер земельної ділянки;

д) вимоги цього Кодексу та Закону України "Про оренду землі" щодо мінімального строку договору оренди землі не застосовуються до договорів, укладених відповідно до підпункту 2 цього пункту;

е) право оренди земельної ділянки, переданої в оренду відповідно до підпункту 2 цього пункту, не підлягає державній реєстрації. Договір оренди землі, а також зміни до нього, договір про розірвання такого договору оренди підлягає державній реєстрації. Державна реєстрація договору оренди землі здійснюється районною військовою адміністрацією в порядку, визначеному підпунктом 10 цього пункту. Право оренди земельної ділянки виникає з дня державної реєстрації договору оренди земельної ділянки;

є) примірник зареєстрованого договору оренди землі протягом трьох робочих днів з моменту його реєстрації надсилається орендодавцем електронною поштою до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (або до визначеного ним територіального органу, державного підприємства, що належить до сфери його управління);

ж) договір оренди землі не може бути поновлений, укладений на новий строк і припиняється зі спливом строку, на який його укладено;

з) якщо договір оренди землі, укладений відповідно до підпункту 2 цього пункту, закінчився до збирання врожаю, посіяного орендарем на земельній ділянці, орендар має право на збирання такого врожаю з компенсацією ним орендодавцю збитків, спричинених тимчасовим зайняттям земельної ділянки, у розмірі орендної плати за період з дня закінчення строку дії договору оренди до дня закінчення збирання врожаю;

и) договір оренди землі, укладений відповідно до підпункту 2 цього пункту, може передбачати передачу в оренду декількох земельних ділянок одним орендодавцем;

і) земельні ділянки, зазначені в абзаці дев`ятому пункту 24 цього розділу, які переходять у комунальну власність територіальних громад сіл, селищ, міст відповідно до зазначеного пункту, можуть бути передані в оренду у порядку, визначеному підпунктом 2 цього пункту, без державної реєстрації права комунальної власності на такі земельні ділянки;

ї) передача в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки сільськогосподарського призначення державної, комунальної власності, яка не віднесена до земель для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, здійснюється без зміни її цільового призначення.

Отже, на дату звернення позивача заявою до відповідача щодо прийняття рішення про надання вказаної вище земельної ділянки в оренду для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до одного року діяли вказані вище зміни законодавства, які підлягали застосуванню.

Водночас матеріалами справи підтверджується, що на дату звернення позивача заявою рішення відповідача від 27.04.2020 №105-14/VII «Про надання земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_2 », на яке посилався Виконавчий комітет Білозірської сільської ради у своєму листі від 31.05.2022 №571/02-14, як на підтвердження передачі у приватну власність заявленої позивачем земельної ділянки, визнано судом протиправним і скасовано. Докази наявності права чи виникнення обов`язку у відповідача для відмови позивачу у наданні вказаної вище земельної ділянки в оренду відсутні.

На підставі ч.1 ст.10 Закону №280/97-ВР сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до ст. 25 Закону України від 21.05.1997 року №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Пунктом 34 ч.1 ст.26 Закону №280/97-ВР передбачено, що виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, як вирішення відповідно до закону питань регулювання земельних відносин.

Відповідно до частин 1, 2 ст.59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Отже, відповідач вирішує питання регулювання земельних відносин виключно на пленарних засіданнях.

Суд установив, що відповідач розглянув заяву позивача від 13.04.2022 та прийняв спірне рішення, яким відмовив у наданні земельної ділянки в оренду з підстави, що вона перебуває у приватній власності.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач не надав суду належних, достовірних та достатніх доказів, що на бажану для позивача земельну ділянку зареєстроване речове право на будь-яку іншу особу.

Загальне формулювання спірного рішення, не доводить його обгрунтованості та вмотивованості, перешкоджає позивачу реалізувати своє право на оренду земельної ділянки.

Проаналізувавши вказані вище норми законодавства суд дійшов висновку, що відповідач не довів, що у спірних правовідносинах діяв з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом. Як наслідок, вказане вище спірне рішення не відповідає критерію обґрунтованості є протиправним і підлягає скасуванню.

На підставі абз.2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Зобов`язання судом відповідача прийняти рішення про надання позивачу в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 2,0га з кадастровим номером :01:006:0583 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 1 рік в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області може мати місце лише у випадку, якщо судом встановлено відсутність таких підстав для відмови у наданні дозволу, які передбачені законом.

У постанові від 05.09.2018 року в справі №826/9727/16 ВС, проаналізувавши п.4 ч.2 ст.245 КАС України, дійшов висновку, що суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, за сукупності наступних умов: 1) судом встановлено порушення прав, свобод чи інтересів позивача; 2) на час вирішення спору прийняття рішення належить до повноважень відповідача; 3) виконано усі умови, визначені законом для прийняття такого рішення, зокрема подано усі належні документи, сплачено необхідні платежі і між сторонами немає спору щодо форми, змісту, повноти та достовірності наданих документів; 4) прийняття рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. Аналогічний правовий висновок викладений у постанові ВС від 06.03.2019 у справі №2340/2921/18.

Оскільки у заявлених спірних правовідносинах відповідач неповно розглянув заяву позивача, не з`ясував всі обставини, що впливають на можливість прийняття правомірного рішення, зважаючи на межі судового розгляду спору, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача надати в оренду вказану вище земельну ділянку.

Дотримуючись завдання адміністративного судочинства, визначеного в ст.2 КАС України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку про відсутність обгрунтованих підстав для зобов`язання відповідача прийняти рішення про надання позивачу в користування на умовах оренди земельної ділянки площею 2,0га з кадастровим номером :01:006:0583 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва терміном на 1 рік в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області до часу встановлення відповідачем конкретних підстав результату розгляду його заяви. Тому належним і ефективним способом повного захисту порушених прав позивача є зобов`язання відповідача повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом заяву позивача від 13.04.2022 з доданими документами про надання позивачу в оренду земельної ділянки площею 2,0га (кадастровий номер :01:006:0583) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до одного року (кінцевий термін до 31.12.2022) в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до вимог ЗК України прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

Щодо стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, заданої суб`єктом владних повноважень в розмірі 2481,00грн внаслідок прийняття протиправного рішення.

Згідно з ч.5 ст.21 КАС України вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної протиправними рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень або іншим порушенням прав, свобод та інтересів суб`єктів публічно-правових відносин розглядаються адміністративним судом, якщо вони заявлені в одному провадженні з вимогою вирішити публічно-правовий спір. Інакше такі вимоги вирішуються судами в порядку цивільного або господарського судочинства.

Отже, позовна вимога про відшкодування шкоди в адміністративному судочинстві є похідною позовною вимогою від публічного спору. Тому суд має з`ясувати безпосередній причинний зв`язок факту завдання моральної шкоди від дій, рішень чи бездіяльності суб`єктом владних повноважень, які заявлені (об`єднані) предметом у відповідному спорі.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Шкода це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Належних і допустимих доказів завдання позивачу в спірних правовідносинах моральної шкоди відповідачем спірним рішенням суду не надано. Доводи позивача щодо того, що моральна шкода стала наслідком відсутності рішення про затвердження його проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та відсутності прийняття рішення про передачу земельної ділянки йому у користування не підтвержені належними, достатніми та допустимими доказами. Водночас не доведено, що відповідач у спірних в цій справі правовідносинах спірним рішенням завдав моральної шкоди позивачу. Позивач не обгрунтував заявленого розміру шкоди.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди в розмірі 2481,00грн не доведена, не обґрунтована та не підлягає задоволенню.

Щодо клопотання позивача зобов`язати відповідача у разі задоволення його адміністративного позову подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, суд урахував.

Відповідно до ст.370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з ч.1 ст.382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, зобов`язати надати сторону звіт про виконання рішення суду є правом суду, а не обов`язок. Вимога щодо подачі звіту про виконання судового рішення слугує стимулюючим засобом для його виконання.

Матеріали судової справи не містять належних, достовірних та достатніх доказів того, що відповідач може ухилятися від виконання судового рішення. Тому відсутні обґрунтовані підстави для зобов`язання відповідача подати суду такий звіт.

Зважаючи на відсутність понесення судових витрат позивачем, відсутні підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст.2-20, 72-78, 132-139, 242-245, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити частково адміністративний позов ОСОБА_1 .

Визнати протиправним і скасувати рішення Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області (19635, Черкаська обл., Черкаський р-н, село Білозір`я, вулиця Незалежності, будинок 168; ) від 17.05.2022 №33-1/VIII «Про відмову у наданні земельної ділянки сільськогосподарського призначення в оренду за межами насаленого пункту с.Білозір`я гр. ОСОБА_1 ».

Зобов`язати Білозірську сільську раду Черкаського району Черкаської області (19635, Черкаська обл., Черкаський р-н, село Білозір`я, вулиця Незалежності, будинок 168; ) повторно розглянути з дотриманням порядку, меж і способу дій, визначених законом, заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) від 13.04.2022 з доданими документами про надання йому в оренду земельної ділянки площею 2,0 га (кадастровий номер :01:006:0583) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на строк до одного року (кінцевий термін до 31.12.2022) в адміністративних межах Білозірської сільської ради Черкаського району Черкаської області та відповідно до вимог Земельного кодексу України прийняти обґрунтоване рішення з урахуванням висновків суду у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

У задоволенні іншої частини клопотання про стягнення судових витрат відмовити.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного його тексту.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 10.01.2023.