Справа № 160/16535/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року Справа № 160/16535/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АДВЕРС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.08.2022р., -

ВСТАНОВИВ:

21.10.2022р. Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «АДВЕРС» звернулося з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області та, з урахуванням виправленої позовної заяви від 27.10.2022р., просить:

- скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області від 16.08.2022р. №.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що посадовими особами відповідача була проведена позапланова виїзна перевірка позивача за результатами якої були виявлені порушення ч.2 ст.13 Закону України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018р. №2473-УШ (далі Закон №2473) при виконанні умов зовнішньоекономічного контракту від 27.07.2020р. №0727WS за період з 27.07.2020р. по 14.01.2022р., в частині несвоєчасної надходження виручки на поточні рахунки підприємства, а саме: виручка у сумі 117806,19 доларів США з граничним терміном сплати 31.08.2021р. надійшла на рахунок позивача 01.09.2021р., тобто, з простроченням розрахунку нібито на один день, у зв`язку із чим на підставі ч.5 ст.13 Закону №2473 до позивача було застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 9740,85 грн. за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням. Позивач не погоджується із вищевказаними висновками та оспорюваним рішенням, оскільки вважає, що під час перевірки не було враховано, що МД типу ЕК-10 «Експорт» оформлена була 01.09.2020р., строк для розрахунків за операціями з експорту товару складає 365 календарних днів згідно до Положення НБУ №5 від 02.01.2019р., п.7 розділу Ш Інструкції НБУ №7, тобто, граничним строком розрахунків є 01.09.2021р., G.R.Agro Supply Corp. повністю розрахувалось за отриманий товар за вказаним контрактом станом на 01.09.2021р. Також позивач посилається і на те, що термін нарахування пені повинен розпочинатися з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку надходження валютної виручки згідно до п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України, у даному випадку, з 02.09.2021р., а не з 01.09.2021р. А отже, позивач вважає, що він дотримався вищенаведених граничних строків розрахунків за ЗЕД, тому порушення щодо несвоєчасного надходження виручки на його рахунки відсутні. Відповідь на відзив від 25.11.2022р. повторює повністю зміст позову (а.с.64-69, 107-112).

Ухвалою суду від 07.11.2022р. було відкрито адміністративне провадження у даній справі, призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та, зокрема, зобов`язано відповідача надати суду відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст. 162, 261 Кодексу адміністративного судочинства України; надати копію акту перевірки від 31.01.2022р. на всі додатки до нього, зокрема, і копію Додатку №1 до цього акту, виходячи з вимог ч.2 ст.77 цього ж Кодексу (а.с.90).

25.11.2022р. від відповідача надійшов відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позову позивачеві відмовити у повному обсязі посилаючись на те, що за контрактом від 27.07.2020р. №0727WS виручка у сумі 117806,19 дол. США надійшла від нерезидента з порушенням граничних термінів розрахунків (365 календарних днів), перший день прострочення граничних строків розрахунків 01.09.2020р., прострочення 1 день, що підтверджено витягом з листа ДПС від 29.10.2021р. та відповідає висновкам акту перевірки від 31.01.2022р. Відповідач просить не брати до уваги твердження позивача про обставини, які пов`язані із направленням до ГУ ДПС повідомлення про неможливість вивезення та надання первинних документів з території, де йдуть бойові дії (у рамках ч.2 ст.69.28 ст.69 ПК України), оскільки ці обставини є предметом спору у іншій справі № 160/12973/22. За викладеного, відповідач вважає, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є правомірним та таким, що винесене відповідно до норм діючого законодавства, у зв`язку з чим вважає позовні вимоги позивача безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню(а.с.99-102).

Відповідно до ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно довідки управління персоналом від 09.01.2023р. №3 у період з 02.01.2023р. по 06.01.2023р. суддя Конєва С.О. перебувала у щорічній відпустці (а.с.113).

Отже, рішення у даній адміністративній справі приймається 09.01.2023р. у межах строку, встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних копій документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

Товариство з обмеженою відповідальністю фірма «АДВЕРС» 01.04.2016р. зареєстроване як юридична особа за адресою: Дніпропетровська область, місто Дніпро, пр.Слобожанський, будинок 40А, одним із видів діяльності даного підприємства є, зокрема, оптова торгівля зерном, перебуває на обліку як платник податків і зборів до бюджету у Головному управління ДПС у Дніпропетровській області, Лівобережна ДПІ (Індустріальний район м. Дніпра), що підтверджується змістом копії Виписки з ЄДРПОУ від 09.09.2022р. (а.с.8-9).

27.07.2020р. між ТОВ фірма «АДВЕРС» (продавцем) та G.R.Agro Supply Corp. (покупцем) був укладено зовнішньоекономічний контракт купівлі-продажу №0727WS, предметом якого була пшениця 3 класу українського походження, врожаю 2020р. (далі товар).

На виконання умов вищезазначеного контракту у період з 27.07.2020р. по 14.01.2022р. позивачем було відвантажено нерезиденту наведений вище товар відповідно до МД типу ЕК10 на загальну суму 934 081,93 дол.США (екв. 25749227,96 грн.), що підтверджується матеріалами справи та не заперечується сторонами.

Надалі, після отримання від Національного Банку України інформації щодо виявлених фактів порушень норм валютного законодавства від 21.10.2021р., на підставі наказу від 11.01.2022р. №36-п, посадовими особами відповідача у період з 18.01.2022р. по 24.01.2022р. була проведена документальна позапланова виїзна перевірка позивача з питань дотримання вимог валютного законодавства України при виконання умов зовнішньоекономічного контракту від 27.07.2020р. №0727WS за період з 27.07.2020р. по 14.01.2022р. за результатами якої був складений акт від 31.01.2022р. №320/0436-09-11/40387906 за висновками якого було встановлено порушення позивачем ч.2 ст.13 Закону №2473 в частині несвоєчасного надходження виручки на поточні рахунки підприємства, а саме: виручка у сумі 117816,19 доларів США надійшла від нерезидента з порушенням граничних термінів розрахунків (перший день прострочення граничних строків розрахунків 01.09.2020, прострочення 1 день), що підтверджується змістом наведеного акту перевірки та додатками до нього (а.с.39-53).

Правомірність вищенаведених висновків акту перевірки, з урахуванням уточнення суми простроченої виручки у розмірі 117806,19 доларів США ( замість 117816,19 дол. США згідно акту перевірки) підтверджена і змістом рішення ДПС України від 12.08.2022р. за №9090/6/99-00-06-01-02-06 (а.с.19-22).

На підставі вищенаведеного акту перевірки, з урахуванням вищенаведеного рішення ДПС України від 12.08.2022р. на підставі ч.5 ст.13 Закону №2473 контролюючим органом 16.08.2022р. було прийняте податкове повідомлення-рішення форми «С» за № за яким до позивача застосовано пеню за порушення термінів розрахунків у сфері ЗЕД у розмірі 9740,85 грн., що підтверджується копією наведеного рішення та розрахунком пені (а.с.24-26).

Зазначене податкове повідомлення-рішення є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про наявність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про зовнішньоекономічну діяльність» від 16.04.1991р. №959-ХІІ (далі Закон №959), Законом України «Про валюту і валютні операції» від 21.06.2018 №2473-VIII (далі Закон - №2473), Положенням про заходи захисту та визначення порядку здійснення окремих операцій в іноземній валюті, затвердженим постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №5 (далі Положення НБУ №5) та Інструкцією про порядок валютного нагляду банків за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів, затвердженою постановою Правління НБУ від 02.01.2019 №7 (далі Інструкція НБУ №7 ).

Статтею 1 Закону №959 встановлено, що експорт (експорт товарів) продаж товарів українськими суб`єктами зовнішньоекономічної діяльності іноземним суб`єктам господарської діяльності (у тому числі з оплатою в не грошовій формі) з вивезенням або без вивезення цих товарів через митний кордон України, включаючи реекспорт товарів.

Відповідно до ч.1 ст.13 Закону №2473 передбачено, що Національний банк України має право встановлювати граничні строки розрахунку за операціями з експорту та імпорту товарів.

У разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з експорту товарів грошові кошти підлягають зарахуванню на рахунки резидентів у банках України у строки, зазначені в договорах, але не пізніше строку та в обсязі, встановлених Національним банком України. Строк виплати заборгованості обчислюється з дня митного оформлення продукції, що експортується ч. 2 ст.13 Закону №2473.

Згідно з положенням ч.3 ст.3 Закону №2473 визначено, що у разі встановлення Національним банком України граничного строку розрахунків за операціями резидентів з імпорту товарів їх поставка має здійснюватися у строки, зазначені в договорах, але не пізніше встановленого Національним банком України граничного строку розрахунків з дня здійснення авансового платежу (попередньої оплати).

Порушення резидентами строку розрахунків, встановленого згідно із цією статтею, тягне за собою нарахування пені за кожний день прострочення в розмірі 0,3 відсотка суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) у національній валюті (у разі здійснення розрахунків за зовнішньоекономічним договором (контрактом) у національній валюті) або в іноземній валюті, перерахованій у національну валюту за курсом Національного банку України, встановленим на день виникнення заборгованості. Загальний розмір нарахованої пені не може перевищувати суми неодержаних грошових коштів за договором (вартості недопоставленого товару) ч.5 ст.13 Закону №2473.

У відповідності до п.1 ч.6 розділу ІІ Інструкції НБУ №7 встановлено, що Банк згідно з цією Інструкцією здійснює валютний нагляд за дотриманням резидентом граничних строків розрахунків за операцією резидента з експорту товарів, якщо на дату митного оформлення продукції або виконання резидентом робіт, надання послуг, експорту прав інтелектуальної власності, інших немайнових прав, призначених для продажу (оплатної передачі), розрахунки за такою операцією не завершені (кошти від продажу нерезиденту товару на поточний рахунок резидента не надійшли або надійшли не в повному обсязі) або в банку немає інформації про завершення розрахунків за такою операцією.

Банк перевіряє операції, не зазначені в підпунктах 1 - 3 пункту 6 розділу II цієї Інструкції, під час настання події (переказу резидентом коштів на користь нерезидента, надходження від нерезидента коштів на користь резидента, отримання реєстру МД за відповідною операцією) і надалі банк не здійснює за ними валютний нагляд щодо дотримання резидентом граничного строку розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів згідно з вимогами цієї Інструкції.

За приписами п.1 ч.7 розділу ІІ Інструкції НБУ №7 передбачено, що Банк розпочинає відлік установлених Національним банком граничних строків розрахунків з дати оформлення МД типу ЕК-10 Експорт, ЕК-11 Реекспорт на продукцію, що експортується (якщо продукція згідно із законодавством України підлягає митному оформленню), або підписання акта або іншого документа, що засвідчує поставку нерезиденту товару відповідно до умов експортного договору (якщо товар згідно із законодавством України не підлягає митному оформленню), - за операціями з експорту товарів.

Банк завершує здійснення валютного нагляду за дотриманням резидентами граничних строків розрахунків, якщо сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів не перевищує незначної суми. У разі здійснення розрахунків за експорт, імпорт товарів в іноземній валюті сума незавершених розрахунків за операцією з експорту, імпорту товарів визначається за офіційним курсом гривні до іноземних валют, установленим Національним банком на дату останньої події за відповідною операцією (остання дата платежу/надходження грошових коштів, дата поставки товару, дата зарахування зустрічних однорідних вимог) п.1 ч.9 розділу Ш Інструкції НБУ №7.

Згідно п.23 Положення НБУ №5 встановлено, що розрахунки за операціями резидентів з експорту та імпорту товарів здійснюються не пізніше строку, визначеного пунктом 21 розділу II цього Положення, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення, у повному обсязі, з урахуванням вимог пункту 22 розділу II цього Положення стосовно операцій з експорту, імпорту товарів у незначній сумі (уключаючи незавершені розрахунки за операцією). Грошові кошти від нерезидента за операціями резидента з експорту товарів підлягають зарахуванню на рахунок резидента в Україні в банку.

У відповідності до пункту 21 Положення НБУ №5 передбачено, що граничні строки розрахунків за операціями з експорту та імпорту товарів становлять 365 календарних днів.

Аналізуючи наведені приписи чинного законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності, можна дійти висновку, що порушення граничних термінів розрахунків за ЗЕД в іноземній валюті тягне для суб`єктів господарювання (резидентів) відповідальність у вигляді нарахування пені, при цьому, відлік установлених Банком граничних строків розрахунків відбувається, зокрема, з дати оформлення митної декларації (далі МД) на продукцію, що експортується, тобто, за загальним правилом, відлік такого граничного строку розрахунків розпочинається на наступний календарний день після дати оформлення МД та становить 365 календарних днів.

Як встановлено судом із наявних в матеріалах справи копій документів на виконання умов вищенаведеного зовнішньоекономічного контракту №0727WS від 27.07.2020р. позивачем здійснено поставку товару (пшениці українського походження, врожаю 2020 року), зокрема, у тому числі і за МД від 01.09.2020р., що підтверджується як її копією, так і змістом акту перевірки та додатків до нього, що не оспорюється сторонами (а.с.46, 52,77).

Таким чином, із наведених обставин та аналізу приписів вищенаведеного чинного законодавства у цій сфері у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відлік граничного терміну розрахунків за МД від 01.09.2020р. з урахуванням вищенаведених приписів, розпочинається із наступного календарного дня після дати оформлення вказаної МД, тобто, з 02.09.2020р. та закінчується 01.09.2021р. включно (365 календарний день граничного терміну розрахунку).

Як свідчать матеріали справи, розрахунки за вищенаведеним контрактом, зокрема, у сумі 117806,19 доларів США за МД від 01.09.2020р., що є предметом спору, здійснені нерезидентом 01.09.2021р., що підтверджується змістом копії платіжного доручення №27310254 від 01.09.2021р., а також і підтверджено змістом акту перевірки та додатками до нього (а.с.46,52,86).

Отже, із наведеного видно, що розрахунки за зовнішньоекономічним контрактом №0727WS від 27.07.2020р., зокрема, за МД від 01.09.2020р., відбулися 01.09.2021р., на 365 календарний день, тобто, у межах граничних термінів розрахунків, встановлених п.21 Положення НБУ №5.

При цьому, судом враховується також і те, що у відповідності до вимог п.п.14.1.162 п.14.1 ст.14 ПК України передбачено, що пеня це сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Нарахування пені розпочинається, зокрема, при нарахуванні контролюючим органом грошового зобов`язання, визначеного за результатами перевірки, - починаючи з першого робочого дня, наступного за останнім днем граничного строку сплати платником податків такого зобов`язання, визначеного в податковому повідомленні-рішенні згідно із цим Кодексом п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України.

Таким чином, наведене свідчить про те, що, у даному випадку, граничним терміном розрахунків за МД від 01.09.2020р. за вищенаведеним зовнішньоекономічним контрактом у спірній сумі 117806,19 доларів США є 01.09.2021р. включно (виходячи з 365 календарних днів з 02.09.2020р. по 01.09.2021р.), тому першим днем нарахування пені повинно було бути 02.09.2021р., а не 01.09.2021р., а відповідно, виходячи з того, що розрахунки були проведені 01.09.2021р. порушення позивачем вимог вищенаведеного валютного законодавства відсутні.

За викладених обставин, суд приходить до висновку, що нарахування відповідачем за оспорюваним податковим повідомленням-рішенням пені позивачеві за порушення граничних термінів розрахунків у сфері ЗЕД, а саме: надходження від нерезидента виручки у сумі 117806,19 доларів США за МД від 01.09.2020р., з простроченням граничних термінів розрахунків на 1 день (01.09.2020р.), про що зазначено у акті перевірки(а.с.46), суперечить вищенаведеним приписам чинного законодавства, тому є протиправним, а відповідно, підлягає скасуванню.

За приписами ч.1 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 наведеного Кодексу, визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Однак, відповідачем не було наведено жодних підстав та не надано суду доказів, які б свідчити про правомірність та обґрунтованість прийняття спірного податкового повідомлення-рішення, з урахуванням встановлених судом обставин та аналізу норм чинного законодавства.

При цьому, судом відхиляється та критично надається оцінка аргументам відповідача, відображених у відзиві про те, що дата першого дня перевищення порушення граничного строку розрахунків за даною операцією становить 01.09.2021р., що, на думку відповідача, наведено у додатку до листа ДПСУ та відповідає висновкам акту перевірки, з огляду на те, що, по-перше, наведений додаток до листа не є належним доказом у розумінні ст.ст.72-76 Кодексу адміністративного судочинства України, оскільки не відповідає приписам вищенаведеного законодавства та суперечить ст.13 Закону №2473, п.6,7 Інструкції НБУ №7, п.21, п.23 Положення НБ №5 та п.п. 14.1.162 п.14.1 ст.14, п.п.129.1.1 п.129.1 ст.129 ПК України; по-друге, акт перевірки взагалі не містить висновків щодо встановлення будь-яких граничних строків розрахунків, а саме: 01.09.2021р., акт містить лише посилання на те, що надходження від нерезидента виручки у сумі 117806,19 доларів США за МД від 01.09.2020р., з простроченням граничних термінів розрахунків на 1 день (01.09.2020р.), що є безпідставним, оскільки 01.09.2020р. є лише датою оформлення МД, а не першим днем порушення граничних термінів розрахунків (а.с.46).

Також є необґрунтованими зазначення посадовою особою у Додатку №15 до акту перевірки про дату граничного терміну розрахунків за МД від 01.09.2020р. 31.08.2021р. (а.с.52,87), оскільки такий розрахунок суперечить п.21 Положення НБУ №5 через те, що становить 364 календарні дні, а відповідно, проведення розрахунку з зарахуванням дати 01.09.2020р. не відповідає вимогам вищенаведеного законодавства та загальним нормам права за яким відлік строків відбувається на наступний день після оформлення МД, про що також зазначено і у акті перевірки, але безпідставно не враховано відповідачем при складанні відзиву (а.с.47).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням вищенаведеного, перевіривши правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оспорюваного податкового повідомлення-рішення, суд приходить до висновку, що відповідач при прийнятті спірного рішення діяв не у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, необґрунтовано, без врахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Отже, при прийнятті спірного податкового повідомлення-рішення, відповідач допустив порушення прав та інтересів позивача, які підлягають судовому захисту шляхом скасування такого оспорюваного податкового повідомлення-рішення.

Приймаючи до уваги все вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд виходить із того, що відповідно до ч.1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Виходячи з наведеного, наявність підстав для задоволення даного адміністративного позову у повному обсязі, слід стягнути з бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на користь позивача понесені ним згідно платіжного доручення №20122644 від 20.10.2022р. судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп. (а.с.7,56).

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АДВЕРС» до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про скасування податкового повідомлення-рішення № від 16.08.2022р. задовольнити повністю.

Скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області № від 16.08.2022р.

Стягнути з бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (49005, м. Дніпро, вул. Сімферопольська, 17-а, ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю фірми «АДВЕРС» (49051, м. Дніпро, пр. Слобожанський, буд. 40 А, ) - витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп. ( дві тисячі чотириста вісімдесят одна грн. 00 коп.).

Рішення суду може бути може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва