Справа № 200/18557/21
Суддя: Сіваченко Ігор Вікторович
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року справа №200/18557/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Сіваченка І.В., суддів: Блохіна А.А., Гаврищук Т.Г., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року (повне судове рішення складено 12 липня 2022 року у м. Слов`янську) у справі № 200/18557/21 (суддя в І інстанції Черникова А.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У грудні 2021 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач-2), в якій, з урахуванням уточненої позовної заяви, просив суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.09.2021 № 66 про відмову в призначенні пенсії позивачу;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 16.09.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону України від 09.07.2003 № 1058-ІV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон № 1058-ІV), із зарахуванням до пільгового стажу роботи за Списком № 1 періодів роботи:

з 29.12.1992 по 20.06.1993 - на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті дільниці РГВ-1 (ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля);

з 21.06.1993 по 30.03.1995 на посаді в.о. начальника дільниці РГВ-1 з повним робочим днем у шахт і (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля);

з 30.03.1995 по 10.03.1996 - на посаді гірничого майстра дільниці №2 з повним робочим днем у шахті (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля);

з 10.03.1996 по 30.06.1996 - на посаді в.о. помічника начальника дільниці №2 з повним робочим днем у шахті (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля);

з 01.07.1996 по 05.04.1998 - на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті дільниці №2 (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля);

з 22.07.1998 по 03.11.1998 - на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті (ДВАТ Шахта Советська ДП Макіїввугілля);

з 03.11.1998 по 01.12.1998 - на посаді учня гірника з повним робочим днем у шахті (ДВАТ Шахта Советська ДП Макіїввугілля);

з 01.12.1998 по 16.01.2000 - на посаді гірника з повним робочим днем у шахті (ДВАТ Шахта Советська ДП Макіїввугілля);

з 24.01.2000 по 19.09.2003 - на посаді гірника з повним, робочим днем у шахті (ВП Ордена Леніна Шахта № 13-бис ДП Макіїввугілля);

з 01.03.2004 по 13.11.2006 - на посаді горничого майстра з повним робочим днем у шахті (ВП Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля);

з 13.11.2006 по 13.09.2021 - на посаді начальника зміни Відокремлений підрозділ Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля).

В обґрунтування позову зазначив, що за доданими документами до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV (Список №1) не зараховано періоди роботи, у зв`язку з відсутністю уточнюючих довідок про пільговий характер роботи. Вважав рішення відповідача-1 неправомірним, оскільки трудовий стаж підтверджений трудовою книжкою та документами.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року позов задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 23.09.2021 № 66 про відмову в призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язано відповідача-2 повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 16.09.2021 про призначення пенсії на пільгових умовах відповідно до ст. 114 Закону № 1058-ІV, із зарахуванням до пільгового й стажу роботи за Списком №1 періодів роботи: з 29.12.1992 по 20.06.1993 - на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті дільниці РГВ-1 (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля); з 21.06.1993 по 30.03.1995 на посаді в.о. начальника дільниці РГВ-1 з повним робочим днем у шахті (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля); з 30.03.1995 по 10.03.1996 - на посаді гірничого майстра дільниці №2 з повним робочим днем у шахті (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля); з 10.03.1996 по 30.06.1996 - на посаді в.о. помічника начальника дільниці №2 з повним робочим днем у шахті (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля); з 01.07.1996 по 05.04.1998 - на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті дільниці №2 (Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля); з 22.07.1998 по 03.11.1998 - на посаді гірничого майстра з повним робочим днем у шахті (ДВАТ Шахта Советська ДП Макіїввугілля); з 03.11.1998 по 01.12.1998 - на посаді учня гірника з повним робочим днем у шахті (ДВАТ Шахта Советська ДП Макіїввугілля); з 01.12.1998 по 16.01.2000 - на посаді гірника з повним робочим днем у шахті (ДВАТ Шахта Советська ДП Макіїввугілля); з 24.01.2000 по 19.09.2003 - на посаді гірника з повним, робочим днем у шахті (ВП Ордена Леніна Шахта № 13-бис ДП Макіїввугілля); з 01.03.2004 по 13.11.2006 - на посаді горничого майстра з повним робочим днем у шахті (ВП Шахтоуправління ім. С.М.Кірова ДП Макіїввугілля); з 13.11.2006 по 31 жовтня 2014 року на посаді начальника зміни Відокремлений підрозділ Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП Макіїввугілля).

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Не погодившись з таким рішенням, відповідач-2 подав апеляційну скаргу, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просив рішення місцевого суду скасувати та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Апелянт зазначив, що суд І інстанції не в повному обсязі з`ясував обставини справи для прийняття рішення суду за всіма принципами здійснення правосуддя, наголосив на правомірності рішення про відмову у призначенні пенсії та відсутності підтвердження обставин наявності пільгового стажу, що не породжує виникнення права на зарахування пільгового стажу та призначення пенсії на пільгових умовах.

Умовами для призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1 відповідно до п.1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-ІV, є 1) досягнення 50-річного віку; 2) наявність страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на роботах за Списком №1; 3) зайнятість повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим КМУ; 4) проведення атестації робочих місць.

Згідно наданих позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах копій документів, пільговий стаж відсутній, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до вимог чинного законодавства.

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дослідивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вважає за необхідне вимоги, викладені в апеляційній скарзі, залишити без задоволення, з таких підстав.

Судами першої та апеляційної інстанції встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, згідно паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , який видано Совєтським РВ УМВС України в м. Макіївці 13 серпня 1998 року та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_2 .

Відповідно до довідки від 15 вересня 2021 року № 1429- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи фактичним місцем проживанням позивача є: АДРЕСА_2 .

16 вересня 2021 року позивач звернувся до Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугою років.

Відповідачем-1 за результатами розгляду заяви позивача було прийнято рішення № 66 від 23 вересня 2021 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії через не підтвердження документами необхідного пільгового стажу на підземних роботах, які визначені у пункті 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).

За результатами розгляду документів, доданих до заяви, до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії відповідно до пункту 1 частини 2 статті 114 Закону № 1058-ІV, позивачу відмовлено у призначені пенсії через не підтвердження документами необхідного пільгового стажу на підземних роботах.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, апеляційний суд виходить з такого.

Спершу слід зазначити, що рішення місцевого суду оскаржено лише відповідачем-2. Відповідно до частини першої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Таким чином, оскільки судове рішення позивачем не оскаржене, апеляційному перегляду підлягає рішення місцевого суду лише в частині, в якій задоволені позовні вимоги. В іншій частині судове рішення апеляційному перегляду не підлягає і має бути залишено без змін.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначені Законом № 1058-IV.

Згідно із пунктом 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-ІV, право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Пунктом 1 частини 1 статті 9 Закону № 1058-ІV визначено, що відповідно до цього Закону за рахунок коштів Пенсійного фонду в солідарній системі призначаються у т. ч. пенсія за віком.

Частиною 4 статті 24 Закону № 1058-ІV визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Згідно з пунктом 2 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими і важкими умовами праці на списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років, які відповідно до законодавства, що діяло раніше, мали право на пенсію на пільгових умовах або за вислугу років, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди вищезазначеним особам пенсії призначаються за нормами цього Закону і в разі досягнення пенсійного віку та трудового стажу, передбаченого Законом України «Про пенсійне забезпечення» № 1788-XII від 05.11.1991 (далі - Закон № 1788-XII).

Відповідно до положень п. 16 Розділу XV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-ІV, положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах і за вислугу років.

Пунктом 1 частини 1 статті 45 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 1 статті 114 Закону № 1058-IV передбачено, що право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті.

Працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах (п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058-IV).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за нормами частини 1 статті 114 Закону 1058-IV та надав відповідні документи.

У відповідності до статті 62 Закону № 1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Зазначеній норми відповідає пункт 1 Порядку № 637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку № 637, визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

Щодо не зарахування відповідачем до пільгового стажу роботи позивача.

В матеріалах справи міститься копія трудової книжки позивача серії НОМЕР_3 від 24 червня 1993 року, яка містить належним чином відображені записи щодо періодів роботи позивача, а саме:

- запис №1: служба у лавах Радянської армії з 23.06.1990 - 30.11.1992;

- запис № 2: навчання в Донецьком технікумі промислової автоматики з 01.09.1986 по 06.06.1990;

- запис № 3 від 29.12.1992 прийнятий гірничим майстром, з повним робочим днем у шахті, Шахтоуправління ім. С.М. Кірова ДП «Макіїввугілля»;

- запис № 4 від 21.06.1993 переведений в.о. зам. начальника дільниці, з повним робочим днем у шахті;

- запис № 5 від 30.03.1995 переведений гірничим майстром підземним, з повним робочим днем у шахті;

- запис № 6 від 10.03.1996 переведений на період вакансії помічником начальника дільниці № 2 підземним, з повним робочим днем у шахті;

- запис № 7 від 01.07.1996 переведений гірничим майстром, з повним робочим днем у шахті;

- запис № 8 від 05.04.1998 звільнений за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням;

- запис № 9 від 22.07.1998 прийнятий гірничим майстром, з повним робочим днем у шахті «Радянська»;

- запис № 10 від 03.11.1998 переведений учнем гірником, з повним робочим днем у шахті;

- запис № 11 від 01.12.1998 переведений гірником очисного забою 5 розряду, з повним робочим днем у шахті;

- запис № 12 від 16.01.2000 звільнений за власним бажанням за статтею 38 КЗпП України;

- запис № 13 від 24.01.2000 прийнятий на шахту «13 Біс» ДХК «Макіїввугілля» гірником очисного забою п`ятого розряду підземним, з повним робочим днем у шахті;

- запис № 14 від 19.09.2003 звільнений за статтею 38 КЗпП України за власним бажанням;

- запис № 15 від 01.03.2004 прийнятий гірничим майстром з повним робочим днем у шахті ВП «Шахта ім. С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля»;

- запис № 16 міститься запис про реорганізацію на ДП «Донецька вугільна коксівна компанія»;

- запис № 17 міститься запис про реорганізацію на Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління імені С. М. Кірова»;

- запис № 18 міститься запис про реорганізацію на Відокремлений підрозділ «Шахта імені С. М. Кірова»;

- запис № 19 від 13.11.2006 переведений начальником зміни;

- запис № 20 міститься запис про реорганізацію на Відокремлений підрозділ «Шахтоуправління імені С. М. Кірова».

Таким чином, посилання відповідача на ту обставину, що для підтвердження пільгового стажу необхідно надання уточнюючих довідок, передбачених п. 20 Порядку № 637, є неприйнятними, оскільки робота позивача з повним робочим днем під землею у спірний період підтверджується записами в трудовій книжці.

Окрім того, позивачем надані документи, які свідчать про наступне.

Відповідно до довідки № 572 від 15.07.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, виданої позивачу вбачається, що ОСОБА_1 працював на шахті «Радянська» з 22.07.1998 по 02.11.1998 за посадою підземним гірничим майстром за Списком № 1.

Відповідно до довідки № 10/486 від 13.09.2021 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, виданої позивачу вбачається, що ОСОБА_1 працював на шахті ім. С.М. Кирова ДП «Маіїввугілля» з 29.12.1992 по 20.06.1993 гірничим майстром з повним робочим днем у шахті; з 21.06.1993 по 29.03.1995 виконуючим обов`язки зам. начальника дільниці з повним робочим днем у шахті; з 30.03.1995 по 09.03.1996 гірничим майстром з повним робочим днем у шахті; з 10.03.1996 по 30.06.1996 виконуючим обов`язки помічника начальника дільниці з повним робочим днем у шахті; з 01.07.1996 по 05.04.1998 гірничим майстром з повним робочим днем у шахті; з 01.03.2004 по 12.11.2006 гірничим майстром з повним робочим днем у шахті; з 13.11.2006 по теперішній час начальником зміни із зайнятістю на підземних роботах 50% за Списком №1.

Також позивачем надані копії наказів про результати атестації робочих місць за Списком № 1, а саме: копія наказу № 621 від 30.10.1995, копія наказу № 518 від 23.10.2000, копія наказу № 339 від 20.07.1995, копія наказу № 328 від 22.04.2015; копія наказу № 383 від 23.04.2010, копія наказу № 315 від 26.04.2005; копія наказу № 301 від 26.04.2000; копія наказу № 34 від. 23.01.1998; копія наказу № 16 від 17.01.1994.

Також позивачем надані копії довідок про реорганізацію шахти «13 БІС» (№ 576 від 15.07.2021) та шахти «Радянська» (№ 573 від 15.07.2021).

При цьому, слід зазначити наступне.

У Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконним і недійсним, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад реєстрації народжень, смертей і шлюбів». Так, у справі «Лоізіду проти Туреччини» (Loizidou v. Turkey 18.12.1986 &45) ЄСПЛ обмежився коротким пунктом посилання на відповідний пункт названого висновку Міжнародного суду, то, у справах Кіпр проти Туреччини» ( Cyprus v. Nurkey 10.05/2001) та Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та в подальшої міжнародної практики. При цьому, ЄСПЛ констатував, що Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de fackto та інститутів (окупаційної влади) далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше, означало б зовсім позбавити людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належати» ( Cyprus v. Turkey 10.05.2001&92).

Спираючись на сформульований у вищезазначеній справі підхід, Європейський суд з прав людини у справі «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» (Mozer v. The Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) зауважив, що «першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]».

Верховний Суд у постанові від 18.04.2019 по справі № 344/16404/16-а зазначив про можливість застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень та обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення.

Тобто, в цьому випадку позивач не може бути позбавлений свого права на призначення пенсії, через видання документів про підтвердження трудової діяльності на території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Таким чином, приймаючи до уваги наведене в сукупності, проаналізувавши матеріали справи та надані сторонами докази, місцевий суд дійшов правильного висновку, що рішення Головного управління ПФУ Київської області від 23 вересня 2021 року № 66 про відмову в призначенні пенсії, підлягає скасуванню.

Щодо вимоги позивача зарахувати до пільгового стажу періоди роботи позивача на посаді начальника зміни Відокремленого підрозділу «Шахтоуправління ім. С.М. Кирова» ДП «Макіїввугілля» з 13.11.2006 по 13.09.2021.

Згідно статті 1 Закону № 1058-IV:

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування;

- страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

У пункті 1 частини 1 статті 8 Закону № 1058-IV зазначено, що право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку […] і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Відповідно до пункту 1 статті 24 Закону № 1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Таким чином, при розгляді заяви про призначення пенсії за віком на пільгових умовах органи Пенсійного фонду України мають не лише встановити факт зайнятості особи повний робочий день на певних (визначених нормативно-правовими актами) роботах (посадах), а й встановити ту обставину, що під час зайнятості на зазначених посадах заявник був застрахованою особою, за яку щомісяця сплачувались страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (мав страховий стаж).

Згідно частини 2 зазначеної статті Закону № 1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

З трудової книжки позивача встановлено, що у період з 01.03.2004 по теперішній час працює на шахті «імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля».

В той же час, в трудовій книжці позивача міститься запис №26: «відокремлений підрозділ шахти «імені С.М. Кірова» ДП «Макіїввугілля» реорганізовано з підпорядкованості Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в підпорядкування Міністерства паливно-енергетичного комплексу Донецької народної Республіки».

Указом Президента України № 405/2014 від 14 квітня 2014 року введено в дію рішення Ради національної безпеки України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо боротьби з терористичною загрозою і збереження територіальної цілісності України» та розпочато проведення антитерористичної операції (АТО) на території Донецької і Луганської областей.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» від 2 вересня 2014 року № 1669-VII період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014 та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України; територія проведення антитерористичної операції - територія України, на якій розташовані населені пункти, визначені у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14 квітня 2014 року № 405/2014.

Тобто, з 14.04.2014 на території Донецької та Луганської областях розпочато проведення антитерористичної операції.

Відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07.11.2014 № 1085-р місто Макіївка включено до Переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження.

Отже, з огляду на вищевикладене, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що є доцільним страховий та пільговий стаж обчислювати за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Згідно частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відтак, розглянувши подані документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд прийняв рішення з дотриманням як матеріального так і процесуального права, а позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків місцевого суду.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статями 291, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 12 липня 2022 року в справі № 200/18557/21 залишити без змін.

Повне судове рішення 10 січня 2023 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів І. В. Сіваченко

А. А. Блохін

Т. Г. Гаврищук