Справа № 640/15969/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "18" жовтня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Пенсійного фонду України про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, у якому просила:

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України через вимагання, примушення позивача робити те, що не передбачено законом;

- зобов`язати Пенсійний фонду України відновити позивачці конституційне право виходу на пенсію.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 03.10.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу десять днів для усунення недоліків з моменту отримання даної ухвали, а саме:

- сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн або надати відповідні докази майнового стану на підтвердження неможливості сплати судовий збір при зверненні до суду;

- надати суду уточнену позовну заяву, в якій викласти позовні вимоги із зазначенням певних оскаржуваних дій та способу правового захисту порушених прав, свобод та інтересів;

- завірену у встановленому порядку копію паспорта позивача.

На виконання вимог зазначеної ухвали суду, позивач подав заяву про усунення недоліків, в якій виклав незгоду з необхідністю надання уточненого позову із викладом чітких позовних вимог та завіреної у встановленому порядку копії паспорта позивача.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від "18" жовтня 2022 р. позовну заяву повернуто особі, яка з нею звернулась, на підставі п. 1 ч. 4 ст.169 КАС України, у зв`язку неусуненням недоліків подання адміністративного позову.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції дійшов висновку, що надані позивачем докази на підтвердження наявності умов для звільнення його від сплати судового збору не свідчать про існування передбачених законом умов, оскільки відомості надані лише за І квартал 2022 року.

Також суд зазначив, що у зв`язку з не наданням позивачем копії її паспорту, суд позбавлений можливості встановити наявність у позивача адміністративної процесуальної дієздатності на час звернення до суду.

Крім того, позивач не виконав вимоги ухвали суду надання уточненого позову із викладом чітких позовних вимог із зазначенням певних оскаржуваних дій та способу правового захисту порушених прав, свобод та інтересів.

Позивач, не погоджуючись із судовим рішенням, подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та недотримання норм матеріального права, просить скасувати його та постановити нову постанову, яким направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що на підтвердження наявності умов для звільнення позивача від сплати судового збору за подання адміністративного позову нею надані відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І квартал 2021 року - по І квартал 2022 року.

Також скаржник зазначає, що приписи ст. 160 КАС України не передбачають надання завіреної у встановленому порядку копії паспорта позивача.

Крім того, скаржник вказує, що положення КАС України не встановлюють зазначення у позовній заяві чітких позовних вимог.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам процесуального закону оскаржувана ухвала суду першої інстанції відповідає частково, а викладені у апеляційній скарзі мотиви скаржника є частково прийнятними, з огляду на наступне.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У силу ч. 1 ст. 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до ч. 2 ст. 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати 10-ти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Як зазначалось, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що позивачем не виконано вимоги ухвали суду про залишення адміністративного позову без руху щодо надання:

доказів на підтвердження наявності умов для звільнення від сплати судового збору, оскільки відомості надані лише за І квартал 2022 року;

копії паспорту позивача, що позбавляє можливості встановити наявність у позивача адміністративної процесуальної дієздатності на час звернення до суду;

уточненого позову із викладом чітких позовних вимог із зазначенням певних оскаржуваних дій та способу правового захисту порушених прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів частково не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, з огляду на таке.

Щодо ненадання позивачем доказів на підтвердження наявності умов для звільнення від сплати судового збору, колегія суддів зазначає, що позивач до заяви від 05.10.2022 про виконання вимог суду додав відомості з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків за період з І квартал 2021 року - по І квартал 2022 року, що, на думку колегії суддів, надавало суду можливість вирішити питання щодо звільнення від сплати судового збору, з врахуванням рівня річного доходу позивача та порівняння його з розміром судового збору, що підлягає сплаті за звернення з цією позовною заявою, не зважаючи на те, що положення п. 1 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір» передбачають можливість звільнення від сплати судового збору у разі, якщо розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік.

Отже, висновки суду першої інстанції про надання позивачем відомостей лише за І квартал 2022 року є безпідставними.

Що стосується висновків суду першої інстанції про невиконання вимог суду щодо надання позивачем копії паспорту позивача, то колегія суддів погоджується з доводами скаржника, що приписами ч. 5 ст. 160 КАС України передбачено, що в позовній заяві зазначаються, зокрема, реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу). Окремих (обов`язкових) вимог щодо надання копії паспорту громадянина України, положення КАС не містять, у тому числі ст. 161 КАС України, яка передбачає перелік документи, що додаються до позовної заяви.

Подібного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 27 липня 2022 року у справі № 320/7112/21.

Тож, твердження суду першої інстанції про те, що позивачем не додано до позовної заяви копії паспорту з метою встановлення адміністративної процесуальної дієздатності позивача також є необґрунтованим.

З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги у цій частині є достатніми, щоб змінити оскаржене судове рішення шляхом виключення з нього таких підстав повернення позовної заяви, як невиконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху щодо надання доказів на підтвердження наявності умов для звільнення від сплати судового збору та копії паспорту позивача.

Щодо висновків суду першої інстанції про ненадання позивачем на виконання вимог суду уточненого позову із викладом чітких позовних вимог із зазначенням певних оскаржуваних дій та способу правового захисту порушених прав, свобод та інтересів, то в цій частині доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять підстав для визнання незаконною чи необґрунтованою оскаржувану ухвалу в цій частині.

Так, відповідно до пунктів 4, 5, 9 частини п`ятої статті 160 КАС України в позовній заяві зазначаються, зокрема: зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача.

Із цих законодавчих положень випливає, що особа, яка вважає, що порушені її права, свободи чи інтереси, і яка у зв`язку із цим звертається за їх захистом до адміністративного суду, має зазначити в позовній заяві: хто, який саме суб`єкт владних повноважень порушив її права чи інтереси, яким чином, якими діями (рішенням, бездіяльністю) відбулося втручання в її права, які саме права були порушені, чи належать вони позивачу, які обставини про це свідчать.

Закон не передбачає вимог щодо обсягу, повноти чи слушності доводів позовної заяви, але приписує щонайменше сформулювати суть (зміст) порушення, яким чином воно негативно позначилось на правах особи, яка звертається з позовом, яким чином може бути відновлено порушене право.

Зміст та обсяг порушеного права та викладення обставин, якими воно підтверджується, в кожному конкретному випадку можуть різнитися, але принаймні на рівні формулювання викладу їх змісту мають бути достатніми, щоб визначити предмет спору, його юрисдикційну належність, характер вимог, часові межі події порушення, нормативне регулювання спірних відносин, а також обставини, за яких можна ухвалити одне з обов`язкових процесуальних рішень, пов`язаних із визнанням позовної заяви прийнятною/неприйнятною.

Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 лютого 2020 року у справі № 640/7310/19.

Судом першої інстанції встановлено те, що позивач просив суд:

- визнати протиправними дії Пенсійного фонду України через вимагання, примушення позивача робити те, що не передбачено законом;

- зобов`язати Пенсійний фонду України відновити позивачці конституційне право виходу на пенсію.

Як убачається зі змісту позовної заяви, позивач не погоджується з діями (рішеннями) органів пенсійного фонду про не призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» за наявності в неї відповідного страхового стажу, однак позивач не конкретизує якими діями (рішенням, бездіяльністю) Пенсійний Фонд України, який визначений відповідачем у справі, порушує її права.

Крім того, позивач просить зобов`язати Пенсійний Фонд України відновити його права виходу на пенсію, натомість не вказує спосіб захисту такого права, тобто, з якого часу та яким чином суд має захистити порушене право (зобов`язати призначити пенсію, зарахувати до пільгового страхового стажу відповідні періоди навчання або роботи тощо).

Також колегія суддів зауважує, що на першій сторінці позовної заяви міститься вимога про визнання протиправним і скасування рішення управління Пенсійного фонду України та зобов`язання вчинити дії, проте позивачем не конкретизовано яке саме рішення та якого Управління Пенсійного фонду необхідно скасувати, при цьому відповідачем у справі позивач визначив Пенсійний фонд України.

Отже, позивач у своїй позовній заяві виклав зміст дій органів Пенсійного фонду, сформулював наслідки, які, з його погляду, настали внаслідок дій вказаних органів, однак не зміг пояснити, які (який) органи Пенсійного фонду та яким рішенням (дією чи бездіяльністю) зачіпають його права, а також не визначив спосіб захисту порушеного права.

Наявність таких обставин відповідно до частини першої статті 169 КАС України зумовила постановлення ухвали про залишення позовної зави без руху, а з огляду на невиконання її вимог (ненадання уточненого позову із викладом позовних вимог щодо зазначення певних оскаржуваних дій та способу правового захисту порушених прав, свобод та інтересів) - ухвали про повернення позовної заяви.

Суд першої інстанції у цій частині правильно виходив з того, що вказаний ним недолік позову був очевидний та суттєвий, а тому унеможливлював відкриття провадження в адміністративній справі та використання стадії судового провадження для виправлення помилки позивача, що може і повинно усуватися на стадії подання позову/виправлення його недоліків.

Отож, оскільки позивач не усунув усіх указаних судом в ухвалі від 03.10.2022 недоліків позовної заяви, суд першої інстанції обґрунтовано повернув позовну заяву позивачу, як це передбачено пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України. Однак, коли повертав адміністративний позов, з підстав невиконання позивачем вимог суду про надання копії паспорту та доказів наявності підстав для звільнення позивача від сплати судового збору, діяв усупереч вимогам процесуального закону, тому в цій частині оскаржуване рішення підлягає зміні з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові.

Колегія суддів зазначає, що згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

За правилами статті 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Міркування і твердження позивача в апеляційній скарзі частково спростовують правильність правових висновків суду першої інстанції, викладених в оскаржуваній ухвалі.

З огляду на це, колегія суддів дійшла висновку про необхідність зміни мотивів ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від "18" жовтня 2022 р.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "18" жовтня 2022 р. змінити.

Мотивувальну частину ухвали Окружного адміністративного суду міста Києва від "18" жовтня 2022 р. викласти з урахуванням мотивів, наведених у цій постанові.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду.

Повний текст постанови складено 10.01.2023.

Головуючий суддя Судді:Л.Т. Черпіцька Я.Б. Глущенко О.Є. Пилипенко