Справа № 440/13531/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 січня 2023 р.Справа № 440/13531/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Григорова А.М. , Подобайло З.Г. ,

розглянувши в порядку письмового провадження клопотання Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 по справі № 440/13531/21

за позовом ОСОБА_1

до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) третя особа Київська митниця Держмитслужби

про визнання протиправними та скасування постанов,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 02.12.2021 року задоволено позов ОСОБА_1 до Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) третя особа Київська митниця Держмитслужби про визнання протиправними та скасування постанов.

На зазначене рішення суду Лубенським міськрайонним відділом державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) подано апеляційну скаргу. Апелянт також просив суд поновити пропущений строк на апеляційне оскарження.

В обґрунтування заявленого клопотання послався на те, що представник відповідача не був присутній у судовому засіданні. Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру судових рішень, повний текст оприлюднено 06.12.2021 року та направлено на електронну адресу відділу 21.09.2022 року, а отримано 22.09.2022 року, а тому, вважає, що апеляційна скарга подана в межах тридцятиденного строку з моменту отримання копії судового рішення.

Представник позивача надав до суду заяву щодо пропущення строку на апеляційне оскарження, в якій, посилаючись на те, що строку було пропущено відповідачем без поважних причин, просив врахувати відповідні доводи.

Перевіривши доводи клопотання апелянта про поновлення строку на апеляційне оскарження рішення суду першої інстанції та матеріали справи, колегія суддів вважає, що клопотання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, а на ухвалу суду - протягом п`ятнадцяти днів з дня його (її) проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду-якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Відповідно до ч. 3 ст. 295 КАС України строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Згідно ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Матеріали справи свідчать, що рішення Харківського окружного адміністративного суду ухвалене в порядку письмового провадження 02.12.2021 р.

29.08.2022 року Лубенський міськрайонний відділ державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) звернувся до суду першої інстанції із проханням надіслати на адресу відділу належним чином засвідчений примірник рішення суду.

Листом від 21.09.2022 року суд першої інстанції направив на електронну адресу Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) скановану копію рішення суду.

Заявник апеляційної скарги вказував, що копію рішення отримано 22.09.2022 року.

Апеляційна скарга направлена до суду засобами поштового зв`язку 20.10.2022 року.

Колегія суддів зазначає, що предметом спору у цій справі є оскарження позивачем рішень органу державної виконавчої служби.

Приписами ст. 287 КАС України визначені особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця.

Положеннями ч. 6 ст. 286 КАС України визначено, що апеляційні скарги на судові рішення у справах, визначених цією статтею, можуть бути подані протягом десяти днів з дня їх проголошення.

Колегія суддів зазначає, що ст. 287 КАС України є спеціальною нормою процесуального закону, що визначає особливості провадження у справах з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, та частина шоста якої встановлює спеціальні у відношенні до статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження (протягом десяти днів) і порядок обчислення цього строку (з дня проголошення судового рішення).

Водночас, ст. 287 КАС України не обмежено повноваження суду апеляційної інстанції щодо поновлення строку на апеляційне оскарження в порядку частини третьої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, і на відміну від правил, установлених статтею 270 Кодексу адміністративного судочинства України, передбачений статтею 287 Кодексу адміністративного судочинства України строк на апеляційне оскарження не є преклюзивним.

Таку сталу правову позицію викладено, зокрема, у постанові Верховного Суду від 27.02.2019р. по справі № 500/6596/17, від 21.02.2020 р. по справі № 640/4915/19, у постанові Верховного Суду від 11.06.2020 р. по справі № 640/3859/19, у постанові Верховного Суду від 23.12.2021 р. у справі № 640/26945/20.

В межах спірних правовідносин колегія суддів враховує порядок розгляду справи в суді першої інстанції, факт відсутності сторін при ухваленні судового рішення, факт надіслання судом першої інстанції прийнятого судового рішення сторонам у справі та дату його отримання, зокрема, відповідачем у справі та дату направлення апеляційної скарги до суду.

При цьому, відповідач вважав, що строк на апеляційне оскарження у цій справі складає тридцять днів, після отримання копії судового рішення.

Вказані доводи відповідача є помилковими, оскільки приписи п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України лише визначають період, протягом якого особа має право на поновлення строку апеляційного оскарження, який обчислюється з дати отримання копії судового рішення.

Суд зазначає, що оскільки статтею 287 КАС України передбачено спеціальний, усічений строк апеляційного оскарження, який становить 10 днів (а не 30 днів, як передбачено частиною 1 статті 295 КАС України), а тому строк, протягом якого особа, відповідно до частини 2 статті 295 КАС України, вправі вимагати поновлення строку апеляційного оскарження у зв`язку з несвоєчасним отриманням рішення суду, також не повинен перевищувати 10 днів.

Наведене узгоджується з вищенаведеними висновками Верховного Суду.

Таким чином, посилання відповідача, як на підставу для поновлення строку апеляційного оскарження, на приписи п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України, є необґрунтованими.

Будь які доводи поважності пропуску строку на апеляційне оскарження, крім посилань відповідача на звернення до суду в тридцятиденний строк передбачений п. 1 ч. 2 ст. 295 КАС України, в клопотанні про поновлення строку відповідач не наводить.

Доступність права на оскарження у зв`язку із пропуском встановленого строку неодноразово була предметом розгляду Європейського суду з прав людини. Так, у своєму рішенні у справі Скорик проти України Суд зазначив, що відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції, якщо в національному правовому порядку існує процедура апеляції, держава має гарантувати, що особи, які знаходяться під її юрисдикцією, мають право у апеляційних судах на основні гарантії, передбачені Конвенцією. Так, повинні враховуватися особливості провадження, що розглядається, у відповідності з національним правопорядком, а також роль апеляційного суду у них. У справі Зубак проти Хорватії ЄСПЛ, розглядаючи загальні принципи щодо доступу до судів вищої інстанції та обмеження ratione valoris (компетенція з огляду на цінність), зробив висновок, що стаття 6 Конвенції не зобов`язує Договірні держави створювати апеляційні чи касаційні суди, проте якщо такі суди існують, необхідно дотримуватись гарантій, визначених у статті 6, наприклад, у тій частині, в якій вона гарантує учасникам судового процесу ефективне право на доступ до суду.

Таким чином, Європейський суд з прав людини роз`яснив, що положення статті 6 Конвенції, включаючи право на доступ до суду, поширюються також на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення, якщо таке право передбачено національним законодавством. Відповідно, поновлення пропущеного строку на апеляційне чи касаційне оскарження судового рішення є механізмом забезпечення певної гнучкості та пропорційності при вирішенні питання про допуск скаржника до апеляційного чи касаційного судів.

В свою чергу, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на апеляційне оскарження можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, які повинні бути підтверджені належними доказами.

Відповідно до ч. 1 ст. 118 КАС України процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії.

Частиною першої статті 121 КАС України (в редакції, чинній з 15 грудня 2017 року) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Згідно з частиною першою статті 45 Кодексу адміністративного судочинства України учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами. Зловживання процесуальними правами не допускається.

Відповідно до пункту шостого частини п`ятої статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України учасники справи зобов`язані виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки.

Законодавче обмеження строку оскарження судового рішення, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Відповідно до правових висновків Європейського Суду з прав людини, право на суд, одним з аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним і може підлягати дозволеним за змістом обмеженням, зокрема, щодо умов прийнятності скарг. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення у справі Перетяка та Шереметьєв проти України від 21.12.2010, заява №45783/05). Норми, що регулюють строки подачі скарг, безсумнівно, спрямовані на забезпечення належного здійснення правосуддя і юридичної визначеності. Зацікавлені особи мають розраховувати на те, що ці норми будуть застосовані (пункти 22-23 рішення у справі Мельник проти України від 28.03.2006, заява №23436/03).

Встановлення процесуальних строків законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними; після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Оскільки наведені відповідачем доводи в обґрунтування клопотання, не є поважними, заявником не наведено жодних обґрунтувань щодо неможливості подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дати отримання копії судового рішення та не наведено інших обґрунтувань, які б могли бути підставою для поновлення строку апеляційного оскарження на підставі ч. 3 ст. 295 КАС України , колегія суддів вважає, що відсутні підстави для задоволення клопотання заявника про поновлення процесуального строку для подання апеляційної скарги з підстав, що наведені апелянтом в клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження.

За таких обставин, в задоволенні клопотання про поновлення строку апеляційного оскарження слід відмовити.

Керуючись ст. 118, 121, ч.3 ст.243, 295, 298, 299, ч.2 ст.321, ст.325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви Лубенського міськрайонного відділу державної виконавчої служби у Лубенському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) про поновлення строку на апеляційне оскарження відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя (підпис)Бартош Н.С.
Судді(підпис) (підпис)Григоров А.М. Подобайло З.Г.