Справа № 219/1995/21
Суддя: Худіна О. О.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 219/1995/21
Провадження № 2-а/229/1/2023
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 р. м. Дружківка, Донецької області

Дружківський міський суду Донецької області в складі:

головуючого судді Худіної О.О.,

за участю секретаря судового засідання Ситника С.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Дружківського міського суду Донецької області адміністративну справу за позовом адвоката Гуревича Максима Геннадійовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови серії БАВ № 508129 від 02.08.2022 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, -

В С Т А Н О В И В:

Адвокат Гуревич Максим Геннадійович, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови серії БАВ № 508129 від 02.08.2022 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, винесену інспектором СРПП відділення поліції №1 Павлоградського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області капітаном поліції Єлісєєвим Станіславом Сергійовичем, якою до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень за скоєння адміністративного правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог адвокат вказав, що 02.08.2022 року інспектором поліції СРПП ВП № 1 Павлоградського РУП капітаном поліції Єлісєєвим С.С. відносно ОСОБА_1 складено постанову серії БАВ № 508129 про притягнення до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 20400 гривень. З даною постановою позивача не погоджується і вважає її незаконною та такою, що підлягає скасуванню, оскільки у вказаній постанові зазначено, що позивач 02.08.2022 року о 16:35 год. керувала транспортним засобом без права керування транспортним засобами, оскільки була позбавлена такого права Тернівським міським судом 07.06.2022 р. строком на 1 рік чим скоїла адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Позивач стверджує, що 02.08.2022 року вона не керувала транспортним засобом та факт зворотного не підтверджується жодним доказом, а твердження, зазначені поліцейським в оскаржуваній постанові, ґрунтується виключно на його припущеннях. Справа про адміністративне правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП поліцейським в присутності позивача взагалі не розглядалась, а оскаржувана постанова в присутності позивача не виносилась, її копія позивачу не вручалась та будь-яким чином до теперішнього часу не направлялась, а про її існування позивач дізналась лише 18.08.2022 року під час ознайомлення в Павлоградському міськрайонному Дніпропетровської області з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно неї за ст.130 КУпАП до якої долучено й оскаржувану постанову.

3 цього приводу представником позивача на адресу відділення поліції № 1 Павлоградського районного відділу поліції ГУНП у Дніпропетровській області було скеровано адвокатський запит від 24.08.2022р. з метою витребування завіреної копії оскаржуваної постанови, а також копій всіх матеріалів, на підставі яких було прийнято вказану постанову. Проте до теперішнього часу відповідь на адвокатський запит ані в письмовому, ані в електронному вигляді не надійшла, у зв`язку з чим до позовної заяви додається копія оскаржуваної постанови, виготовлена з матеріалів іншої судової справи Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Представник позивача вважає, що притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами. Також, процедуру оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, визначено в Інструкції з оформлення поліцейським матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженій наказом МВС України від 07.11.2015 р. № 1395, зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 10.11.2015р. за № 1408/27853.

Згідно з п.4 розділі ІІІ Інструкції № 1395 особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, користується правами, визначеними у статті 268 КУпАП.

Як зазначалось вище, справа про адміністративне правопорушення в присутності позивачки не розглядалась. Отже, представник вважає, що поліцейський було грубо порушено право позивачки, передбачені ст.268 КУпАП, в тому числі право на захист. Оскільки процедура розгляду справи проведена з порушенням норм закону, то і оскаржувана постанова, як наслідок цього розгляду, також є незаконною (протиправною).

Крім того, будь-які матеріали, які б підтверджували факт керування позивачкою транспортним засобом та на підставі яких поліцейський виніс оскаржувану постанову, взагалі відсутні, що підтверджується змістом самої постанови, відповідно до п.7 якої жодні матеріали до даної постанови не додаються.

Також представник Головко С.М. наголошує на тому, що згідно з оскаржуваною постановою її було прийнято поліцейським 02.08.2022 року о 16.35 год. Також згідно з текстом даної постанови позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона, на думку поліцейського, керувала транспортним засобом без відповідного права 02.08.2022 року о 16.35 год.

Отже, за змістом постанови момент керування позивачкою транспортним засобом повністю співпадає з моментом складання спірної постанови, що фактично було неможливим, адже за змістом ст.ст.278-279 КУпАП винесенню постанови передує підготовка до розгляду справи та сам розгляд справи, який включає представлення посадової особи, яка розглядає дану справу, оголошення, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснення особам, які беруть участь у розгляді справи, їх прав і обов`язків, заслуховування осіб, які беруть участь у розгляді справи, дослідження доказів і вирішення клопотань.

Зазначення у постанові на один і той же час керування позивачкою транспортним засобом та винесення спірної постанови свідчить про те, що поліцейським факт керування позивачкою транспортним засобом встановлений не був, а справа про адміністративне правопорушення взагалі не розглядалась і спірна постанова у присутності позивачки не виносилась.

Оскільки до оскаржуваної постанови не додано жодних матеріалів (доказів) на підтвердження факту керування позивачкою транспортним засобом та вчинення нею адміністративного правопорушення, а також доказів дотримання поліцейським встановленої законодавством процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесення за її наслідками відповідної постанови, то оскаржувану постанову слід скасувати із закриттям справи про адміністративне правопорушення.

06.01.2023 року від Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області надійшов відзив, відповідно до якої: відповідач просить у задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, про визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення у справі № 219/1995/22 відмовити в повному обсязі.

Головне управління Національної поліції в Дніпропетровській області вважає вищевказані вимоги необґрунтованими виходячи з того, що 02.02.2022 року за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.4 ст.126 КУпАП, інспектор СРПП ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції Єлісєєв Станіслав Сергійович, виніс постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про накладання адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАВ № 508129.

Відповідач вважає, що постанова про накладення, адміністративних стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі віх 02.08.2022 року серії БАВ № 508129, якою зафіксовано порушення Позивача, відповідальність за яке передбачена ч.4 ст.126 КУпАП, законна та складена з урахуванням норм діючого законодавства.

Згідно з п. 2 розділу ІІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 року № 1395 постанова у справі про адміністративні правопорушення, передбачена статтею 126 КУпАП виноситься на місці правопорушення.

Як вбачається зі змісту постанови про адміністративне стягнення, по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.08.2022 р. серії БАВ № 508129 інспектор СРПП ВП № 1 Павлоградського РВП ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції Єлісєєв Станіслав Сергійович, зафіксовано, що 02.08.2022 року о 16 год. 35 хв. у с. Богданівка, вул. Богата, 151 водій ОСОБА_1 керувала автомобілем «Mazda 626», р/н. НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, а саме була позбавлена права керування Тернівським міським судом 07.06.2022 року на 1 рік, чим скоїла, адміністративне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 126 КУпАП.

Згідно до ч. 4 ст. 126 КУпАП передбачено - керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами, тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідач вважає, що діях позивача вбачається склад адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 4 статті 126 КУпАП.

Також відповідач наголошує, що статтею 252 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Тому відповідач вважає, що постанова про адміністративне стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі від 02.08.2022 року серії БАВ № 508129 відповідає вимогам ст. 283 КУпАП.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 29.08.2022 року, відкрито провадження по справі.

Ухвалою Дружківського міського суду Донецької області від 04.10.2022 року, закрито провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до Розпорядження Голови Верховного Суду України від 21.10.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану», справи підсудні Артемівському міськрайонному суду Донецької області були передані до Дружківського міського суду Донецької області.

У судове засідання сторони не з`явились, просили розглянути справу за їх відсутності, представник позивача на позові наполягав в повному обсязі, просив задовольнити.

Згідно з ч.2 ст. 286 КАС України, позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення.

Судом встановлено, що оскаржувану постанову винесено 02.08.2022 року, але про існування оскаржуваної постанови, позивач дізналася лише 18.08.2022 року під час ознайомлення в Павлоградському міськрайонному суді Дніпропетровської області з матеріалами справи про адміністративне правопорушення відносно неї за ст. 130 КупАП.

27.08.2022 року від представника позивача Гуревич М.Г. надійшло клопотання про поновлення строку звернення до суду з позовною заявою, ухвалою Артемівського міськрайонного суду від 29.08.2022 р. поновлено строк для звернення до суду з позовом.

Суд, вивчивши надані сторонами пояснення по суті справи, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши надані сторонами належні, допустимі та достовірні докази як кожний окремо, так і у їх сукупності, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку:

Відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5)добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з п.1 ч.1 ст.4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акту чи окремих його положень.

Суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави (ч.1 ст.6 КАС України).

Згідно приписів ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Пунктом 1 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Судом встановлені наступні фактичні обставини:

Постановою серії БАВ № 508129 від 02.08.2022 року складену інспектором поліції СРПП ВП №1 Павлоградського РУП Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області капітаном поліції Єлісєєвим С.С., позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 20400 гривень.

Закон України «Про Національну поліцію» визначає правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України.

Завданнями поліції є надання поліцейських послуг у сферах: 1) забезпечення публічної безпеки і порядку; 2) охорони прав і свобод людини, а також інтересів суспільства і держави; 3) протидії злочинності; 4) надання в межах, визначених законом, послуг з допомоги особам, які з особистих, економічних, соціальних причин або внаслідок надзвичайних ситуацій потребують такої допомоги (частина 1 статті 2 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» поліція регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положення п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Єдиний порядок дорожнього руху на території України встановлюється Правилами дорожнього руху, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (зі змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з приписами статті 222 Кодексу України про адміністративні правопорушення, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (статті 80 і 81 (в частині перевищення нормативів вмісту забруднюючих речовин у відпрацьованих газах транспортних засобів), частина перша статті 44, стаття 44-1, частина друга статті 106-1, частини перша, друга, третя, четверта і шоста статті 109, стаття 110, частина третя статті 114, частина перша статті 115, стаття 116-2, частина друга статті 117, частини перша і друга статті 119, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 121, статті 121-1, 121-2, частини перша, друга і третя статті 122, частина перша статті 123, статті 124-1 - 126, частини перша, друга і третя статті 127, статті 128-129, стаття 132-1, частини перша, друга та п`ята статті 133, частини третя, шоста, восьма, дев`ята, десята і одинадцята статті 133-1, частина друга статті 135, стаття 136 (за винятком порушень на автомобільному транспорті), стаття 137, частини перша, друга і третя статті 140, статті 148, 151, статті 161, 164-4, статтею 175-1 (за винятком порушень, вчинених у місцях, заборонених рішенням відповідної сільської, селищної, міської ради), статтями 176, 177, частини перша і друга статті 178, статті 180, 181-1, частина перша статті 182, статті 183, 184, 189-2, 192, 194, 195).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Згідно з частиною 4 статті 258 КУпАП, у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Закону України «Про національну поліцію», з метою встановлення нормативно-правового регулювання здійснення проваджень уповноваженими особами Національної поліції України у справах про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, наказом Міністерства внутрішніх справ України №1395 від 07 листопада 2015 року затверджено Інструкцію з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Справа про адміністративне правопорушення розглядається за місцем його вчинення, за місцем проживання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, за місцем реєстрації транспортного засобу та на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Як вбачається з пояснень представника позивача розгляд справи про адміністративне правопорушення в присутності позивача не розглядалась, крім того будь-які матеріали, які б підтверджували факт керування позивачем транспортного засобу та на підставі яких поліцейський виніс оскаржувану постанову, взагалі відсутні, що підтверджуються змістом самої постанов, відповідно до п.7 якої жодні матеріали до даної постанови не додаються.

Постанова прийнята поліцейським 02.08.2022р. о 16.35 год. Також згідно з текстом постанови позивачку притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що вона, керувала транспортним засобом без відповідного права 02.08.2022р. о 16.35 год.

Отже, за змістом постанови момент керування позивачкою транспортним засобом повністю співпадає з моментом складання спірної постанови, що фактично не є можливим, в розумінні ст.ст. 278-279 КУпАП.

Зазначення у постанові на один і той же час керування позивачкою транспортним засобом та винесення спірної постанови свідчить про те, що поліцейським факт керування позивачкою транспортним засобом встановлений не був, а справа про адміністративне правопорушення взагалі не розглядалась і спірна постанова у присутності позивачки не виносилась.

За таких обставин суд приходить до висновку, що постанова у справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 508129 від 02.08.2022 року, складена з порушенням норм статті 283 КУпАП, а тому не може вважатися такою, що відповідає чинному законодавству у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху та підлягає скасуванню.

Аналогічний правовий висновок висловлений у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 у справі №337/3389/16-а(2-а/337/154/2016), адміністративне провадження №К/9901/29775/18.

Згідно п.1 ст. 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Згідно зі ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. ст. 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Разом з тим, як вбачається з положень ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Отже, одним із принципів, яким повинно відповідати рішення суб`єкта владних повноважень у публічно-правових відносинах щодо розгляду справи про адміністративне правопорушення, є принцип обґрунтованості.

Всупереч даним вимогам, суб`єктом владних повноважень, в оскаржуваній постанові зовсім не вказано жодного доказу в обґрунтування законності винесеної ним постанови та накладення на позивача штрафу, передбачених санкціями ч. 4 ст.126 КУпАП.

Так, єдиним доказом вчинення позивачем адміністративного правопорушення є сама оскаржувана постанова по справі про адміністративне правопорушення, в якій зафіксовано порушення водієм правил дорожнього руху.

Однак, суд вважає, що зазначена постанова є саме предметом спору між сторонами та не може розглядати як доказ за відсутності інших доказів на підтвердження обставин вказаних в оскаржуваній постанові.

Стаття 7 КУпАП передбачає, що ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. При цьому, провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законів.

В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (п.1 ст. 32 Конвенції) неодноразово наголошував, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

У відповідності до ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, коли маються підстави для звільнення від доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За таких обставин, відповідач у справі зобов`язаний довести правомірність свого рішення про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, та, зокрема, довести факт вчинення позивачем порушення ПДР відповідними доказами.

Відповідно до ст. 73 КАС України предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Між тим, всупереч даним вимогам, відповідачем до суду не надано доказів в обґрунтування своїх доводів.

За таких обставин, враховуючи, що відповідач не надав належних та допустимих доказів в обґрунтування винесеної постанови, суд приходить до висновку, що факт вчинення позивачем правопорушень, передбачених ч.4 ст. 126 КУпАП є недоведеним.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Відповідно ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

На підставі вищевикладеного, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Частиною 1,7 ст.139 КАС України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Враховуючи правову позицію, викладену 18 березня 2020 року в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 543/775/17, у зв`язку з задоволенням позову, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 19 Конституції України, ст.ст. 2,4,5,9,19,20,31,73,77,134,242,249,286 КАСУ, ст.ст. 7,9,126,222,247,251,252,258,268,280 КУпАП, ст. ст. 23,35 Закону України «Про Національну поліцію», суд -

УХВАЛИВ:

Позов адвоката Гуревич Максима Геннадійовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування постанови серії БАВ № 508129 від 02.08.2022 року про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про зафіксоване не в автоматичному режимі серії № 508129 від 02.08.2022 року, складену інспектором поліції СРПП ВП № 1 Павлоградського РУП капітаном поліції Єлісєєвим Станіславом Сергійовичем про притягнення ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Департаменту патрульної поліції (, адреса місцезнаходження юридичної особи: 03048, м. Київ, вул.. Федора Ернста, 3), структурним підрозділом якого є Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області (49101, м. Дніпро, площа Троїцька, 2-А), на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , (РНОКПП НОМЕР_2 ) судовий збір в розмірі 496,20 гривень.

Відповідно до ст. 286, п. 15.5 Розділу VII Перехідних положень КАС України апеляційну скаргу на судове рішення може бути подано до Першого апеляційного адміністративного суду або через Дружківський міський суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 10 січня 2023 року.

Суддя О.О. Худіна