Справа № 160/15816/22
Суддя: Бондар Марина Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Суддя Дніпропетровського окружного адміністративного суду Бондар М.В., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області (далі Тернівське відділення, відповідач), в якій позивач просить:
- визнати неправомірним вимогу надати до Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою П-4;
- зобов`язати Тернівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 направлення на огляд у МСЕК (медико-соціальний експертній комісії) для встановлення відсотка втрати професійної працездатності.
В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, що в серпні 2022 року звернувся до Тернівського відділення з заявою про видачу повторного направлення на огляд у МСЕК. Відповідач відмовився надати направлення на МСЕК, оскільки ОСОБА_1 не пред`явив Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою П-4. ОСОБА_1 звернувся на підприємство для отримання даного Акту П-4, та отримав відповідь, що Постановою президіуму ВЦСПС і державним комітетом СРСР з надзору за безпечною роботою у промисловості та атомною енергетикою від 17.08.1989 року № 8-12, яким затверджено Положення щодо розслідування та обліку нещасних випадків на підприємстві, яке встановлює єдиний порядок розслідування та обліку тільки нещасних випадків на підприємстві не передбачено складання Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4. Положення було чинним з 01.01.1990 року та втратило чинність 01.01.1994 року. Тобто в проміжок часу виникнення у позивача хронічного професійного захворювання Акти розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання за формою П-4 не складались. Також позивач звертає увагу, що в 1993 році він вже проходив комісію і йому було встановлено інвалідність та визначено ступінь втрати професійної працездатності у розмірі 50 %. Оскільки на той час втрата працездатності позивачу надавалася тимчасово останній повинен був 15.06.1996 року пройти повторно, але в назначений час не пройшов повторне освідчення. Стан здоров`я позивача з того часу не поліпшився і він вирішив відновити всі документи для отримання інвалідності. Державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» було встановлено наявність хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13.05.1993 року. На сьогоднішній час для підтвердження захворювання ОСОБА_1 та втрати професійної працездатності йому необхідно пройти МСЕК. Вважаючи дані дії відповідача протиправними, просить суд позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
Ухвалою суду від 21.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) сторін в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
02.11.2022 року представником Тернівського відділення надано відзив на позов, в якому відповідач проти позову заперечував та просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування позиції Тернівського відділення, представник відповідача зазначив, що в серпні 2022 року до Тернівського відділення звернувся ОСОБА_1 з вимогою надати направлення на МСЕК з метою визначення відсотків втрати працездатності. Позивач надав наступні документи: копія паспорту, копія трудової книжки, копія виписки з акту огляду ВТЕК від 02.07.1993 року, копія акту огляду ВТЕК від 13.11.1995 року, копія довідки про середньомісячний заробіток 1993 року, копія направлення на ВТЕК від 17.05.1993 року, копія огляду лікаря невропатолога від 18.07.2022 року, копія консультаційного висновку спеціаліста від 26.07.2022 року, оригінал медичного висновку лікарсько-експертної комісії державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини», дублікат повідомлення П-3 від 02.08.200 року щодо професійного захворювання 1993 року, направлення КНП «Тернівська центральна міська лікарня» в Тернівське відділення для видачі направлення на МСЕК. З наданих документів відповідачу стало відомо, ОСОБА_1 згідно акту огляду ВТЕК від 02.07.1993 року встановлено 3 групу інвалідності та 50% втрати професійної працездатності та на час виникнення вказаних правовідносин позивач отримував страхові виплати від роботодавця. Під час повторного огляду 13.11.1995 року ОСОБА_1 встановлено 50% втрати професійної працездатності. На час встановлення діагнозу та відсотків втрати працездатності позивачу 13.05.1993 року, діяло «Постановление президиума ВЦСПС и государственным комитетом СССР по надзору за безопасным ведением в промышленности и атомной энергетике» від 17.08.1089 року №8-12, яким затверджено Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, яке діяло до 01.01.1994 року та ним не встановлено складання акту професійного захворювання. Позивачу було рекомендовано звернутися до іншого уповноваженого органу за виданням направлення на МСЕК.
Виходячи з положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд адміністративної справи здійснено у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, що мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини.
Лікарсько-експертною комісією високоспеціалізованого профпатологічного закладу охорони здоров`я державної установи «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» складено медичний висновок про наявність у ОСОБА_1 03.01.1966 ІНФОРМАЦІЯ_1 , хронічного професійного захворювання (отруєння) від 13.05.1993 року №236.
Також, державною установою «Український науково-дослідний інститут промислової медицини» складено повідомлення за формою П-3 про хронічне професійне захворювання (отруєння).
Відповідно до виписки з акту огляду ВТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 02.07.1993 року позивачу встановлено ІІІ групу інвалідності у зв`язку з профзахворюванням та 50 % втрати працездатності, дата наступного огляду 02.07.1995 року.
Відповідно до виписки з акту огляду ВТЕК про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності від 13.10.1995 року позивачу встановлено 50 % втрати працездатності, дата наступного огляду 15.06.1996 року.
Консультативним висновком спеціаліста від 26.07.2022 року ОСОБА_1 надано рекомендацію для направлення на повторний МСЕК.
04.08.2022 року позивач звернувся до Тернівського відділення про видачу повторного направлення на огляд у МСЕК.
17.08.2022 року відповідач повідомив позивача листом №30.4-05/2017, що чинне законодавство містить обов`язковим наявність акту розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою, який позивачем наданий не був. Для вирішення питання видачі направлення на огляд у МСЕК позивачу необхідно надати до відділення Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою П-4. Одночасно, ОСОБА_1 повідомлено, що направлення на огляд МСЕК може бути видано: 1) лікувально- профілактичним закладом охорони здоров`я; 2) роботодавцем чи профспілковим органом підприємства, на якому потерпілий одержав професійне захворювання; 3) робочим органом виконавчої дирекції Фонду соціального страхування; 4) судом чи прокуратурою.
У відповідь на лист позивача від 28.07.2022 року №26 з проханням надати оригінал Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, листом виробничого структурного підрозділу «Шахтоуправління Тернівське» ПрАТ «ДТЕК ПАВЛОГРАДВУГІЛЛЯ» від 09.08.2022 року №1490 позивачу повідомлено наступне: «Постановлением президиума ВЦСПС и государственным комитетом СССР по надзору за безопасным ведением в промышленности и атомной энергетике от 17.08.1089 г. №8-12 утверждено Положение о расследовании и учете несчастных случаев на производстве, которое устанавливает единый порядок расследования и учета только несчастных случаев на производстве. Положение введено в действие с 01.01.1990 года и утратило силу 01.01.1994 г. В 1993 году по случаю профессиональных заболеваний Акты расследования причин возникновения хронических профессиональных заболеваний формы П-4 не составлялись».
Вважаючи протиправними дії відповідача щодо зобов`язання надати до Тернівського відділення Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою П-4, позивач звернувся до суду з даною позовною заявою.
Надаючи правову оцінку вказаним обставинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Закон України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 1105-XIV від 23.09.1999 року (далі Закон №1105-XIV), в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, визначав відповідно до Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначає правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я.
Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №1105, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.
Статтею 3 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-XII від 21.03.1991 року передбачено, що інвалідність як міра втрати здоров`я визначається шляхом експертного обстеження в органах медико-соціальної експертизи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я.
Постановою Кабінету Міністрів України «Питання медико-соціальної експертизи» № 1317 від 03.12.2009 року затверджено Положення про медико-соціальну експертизу, пунктом 3 якого визначено, що медико-соціальна експертиза потерпілим від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання проводиться після подання акта про нещасний випадок на виробництві, акта розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 р. № 1112, висновку спеціалізованого медичного закладу (науково-дослідного інституту професійної патології чи його відділення) про професійний характер захворювання, направлення лікувально-профілактичного закладу охорони здоров`я або роботодавця чи профспілкового органу підприємства, на якому потерпілий одержав травму чи професійне захворювання, або робочого органу виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків, суду чи прокуратури.
Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що Тернівське відділення, як робочий орган Фонд соціального страхування України за наявності переліку документів, визначених пунктом 3 Положення про медико-соціальну експертизу має повноваження щодо направлення особи на огляд МСЕК.
З матеріалів справи випливає, що з 01.01.1990 року по 01.01.1994 року, тобто на час встановлення у 1993 році позивачу хронічного професійного захворювання (отруєння) діяло Положення про розслідування та облік нещасних випадків на виробництві, затверджене постановою президії ВЦСПС і державного комітету СРСР з нагляду за безпечним веденням в промисловості та атомній енергетиці від 17.08.1089 року №8-12, яким не було передбачено складання акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за встановленою формою П-4.
Акт розслідування професійного захворювання за встановленими формами, затверджено постановою Кабінету Міністрів України № 1112 лише 25.08.2004 року .
Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.
Таким чином, зобов`язання відповідачем позивача надати акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4, яку введено в дію лише у 2004 році є протиправним.
З відзиву відповідача випливає, що позивач надав повний пакет документів, зі змісту яких вбачається його право на направлення на огляд МСЕК.
З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що дії відповідача щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4 є протиправними.
Також, суд звертає увагу, що право інших органів також надати позивачу направлення на огляд МСЕК не звільняє Тернівське управління від виконання цього обов`язку відповідачем.
Відповідно до пунктів 2 та 3 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" № 2620-IX від 21.09.2022 року (далі Закон № 2620-IX), який набрав чинності 01.01.2023 року, визначено:
2. Припинити Фонд соціального страхування України та управління виконавчої дирекції Фонду, реорганізувавши їх шляхом приєднання до Пенсійного фонду України з 1 січня 2023 року. Пенсійний фонд України та його територіальні органи є правонаступниками Фонду соціального страхування України, його виконавчої дирекції, управлінь виконавчої дирекції Фонду та їх відділень. Кабінету Міністрів України у встановленому порядку вжити заходів, що випливають із цього Закону.
3. До завершення заходів, пов`язаних з приєднанням до Пенсійного фонду України Фонду соціального страхування України та його робочих органів, виконання функцій та завдань, передбачених цим Законом, забезпечують у межах компетенції виконавча дирекція та робочі органи Фонду соціального страхування України.
З огляду на зазначене, набрання чинності Законом № 2620-IX не припиняє автоматично діяльність Тернівського відділення, внаслідок чого, з метою відновлення порушеного права позивача, суд вважає за можливе зобов`язати Тернівське відділення надати ОСОБА_1 направлення на огляд у МСЕК для встановлення відсотка втрати професійної працездатності.
Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.
Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Отже, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду доказів, які спростовували б доводи позивача, а відтак, не довів правомірності своїх дій, а тому заявлені позивачем вимоги є такими, що підлягають задоволенню.
Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Судові витрати зі сплати судового збору, понесені позивачем при зверненні до суду з цією позовною заявою у розмірі 992,40 грн., які підтверджуються квитанцією № 7485-9458-2215-7828 від 11.10.2022, підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань віповідача.
На підставі викладеного, керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Визнати протиправними дії Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області щодо зобов`язання ОСОБА_1 надати Акт розслідування хронічного професійного захворювання (отруєння) за формою П-4.
Зобов`язати Тернівське міське відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області надати ОСОБА_1 направлення на огляд у МСЕК для встановлення відсотка втрати професійної працездатності.
Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Тернівського міського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Дніпропетровській області судові витрати у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в порядку та у строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя М.В. Бондар