Справа № 607/18664/22
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.01.2023 Справа №607/18664/22

Провадження №2-а/607/520/2022

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Кунець Н.Р.,

з участю секретаря судового засідання Ковбасюк М.В.,

представника позивача Никитюка Р.І.

представника відповідача Кондрат Л.Р.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Никитюк Ростислав Ігорович до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

29.11.2022 позивач ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Никитюк Р.І. шляхом направлення поштовою кореспонденцією звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції, в якій просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6190253 від 19.11.2022.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 6190243 від 19.11.2022 його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Зокрема, йому ставиться у провинну те, що він 19.11.2022 о 12 год. 08 хв. в м. Тернопіль по вул. Академіка Сахарова 2а, керував тз перевозив вантаж, який належить до категорії небезпечних, а саме бензин, при цьому у водія було відсутнє ДОПНВ свідоцтво про підготовку водія ТЗ, що перевозить небезпечний вантаж, чим порушив п. 8.2.1.1. правил ДОПНВ том II, чим порушив п. 22.5. ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене частиною 1 ст. 132-1 КУпАП.

Разом з тим, з вказаною постановою позивач не погоджується, вважає її такою, що прийнята з грубим порушенням норм чинного законодавства, є протиправною та такою, що підлягає до скасування, а справа про адміністративне правопорушення до закриття.

Позивач вказує, що він є офіційно найманим працівником ФОП ОСОБА_2 та на даний момент виконує функції водія транспортних засобів.

Так, 19.11.2022 за вказівкою ФОП ОСОБА_2 маючи при цьому усі дозвільні документи він здійснював внутрішнє переміщення пального марки 95 із акцизного складу № 1009775, який знаходиться в смт. Підволочиськ до акцизного складу № 1009772, що знаходиться в с. Чистилів, на транспортному засобі МАЗ 500 д.н.з. НОМЕР_1 . В подальшому до працівниками патрульної поліції було застосовано до нього вимогу про зупинку транспортного засобу та повідомлено, що ним нібито було порушено ПДР України в частині п. 22.5, за яке передбачена адміністративна відповідальність за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП.

Надалі відносно нього була складена спірна постанова ЕАР 6190243, а також протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 351063, згідно якого 19.11.2022 в м. Тернопіль Підволочиське шосе 7, він керував ТЗ АЦМ МАЗ 500 д.н.з. НОМЕР_1 паливо цистерна - С без відповідних документів на перевезення небезпечних вантажів, а саме без ліцензії для з перевезення небезпечних вантажів, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП.

Позивач зауважує, що у двох різних матеріалах про адміністративне правопорушення складених відносно нього, різниться місце скоєння адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, зокрема у спірній постанові вказане місце скоєння правопорушення вул. Академіка Сахарова, 2 А м. Тернопіль, а у протоколі про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 351063 - м. Тернопіль Підволочиське шосе 7, проте після зупинки транспортного засобу, жодних переміщень він не здійснював.

Більше того, 19.11.2022 під час транспортування палива транспортним засобом МАЗ 500 д.н.з. НОМЕР_1 , його маршрут не пролягав через вулицю Академіка Сахарова, 2 А, за якою знаходиться Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня та через неї він не здійснював рух, а отже місце фіксації так званого адміністративного проступку, який на думку працівників патрульної поліції мав місце, здійснене не за місцем складення вчинення адміністративного правопорушення. При цьому вимога про зупинку його транспортного засобу здійснювалась на ділянці дороги Підволочиське шосе, про що відображено в складеному відносно нього протоколі про адміністративне правопорушення.

Таким чином, на думку позивача спірна постанова від 19.11.2022 складена з порушенням ст.ст. 279, 283 КУпАП, а також Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки складена не за місце вчинення адміністративного правопорушення, а отже є протиправною та підлягає до скасування.

Окрім цього, у п. 7 спірної постанови, де повинні відображатись докази вчинення адміністративного проступку, не відображено жодних доказів вчинення ним адміністративного правопорушення.

Водночас, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами, при цьому в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Разом з тим, особа, яка складала спірну постанову не обґрунтувала прийняте рішення, шляхом надання належних та допустимих доказів, які підтверджують склад та подію адміністративного правопорушення, яке йому інкримінується, про що свідчить відсутність у спірній постанові посилання на докази вчинення ним правопорушення, а отже наявність його вини є недоведеною.

Відтак, позивач вважає, що оскільки жодних належних та допустимих доказів при складанні спірної постанови не було, то обставини викладенні у ній ґрунтуються виключно на припущеннях та факт вчинення ним правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 132-1 КУпАП, є недоведеним.

На підставі викладеного позивач просить суд позов задовольнити.

Ухвалою судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 29.12.2022 відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку, визначеному для розгляду окремої категорії термінових адміністративних справ, з урахуванням вимог параграфу 2 глави 11 КАС України.

09.01.2023 представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції подала суду відзив на позов, із змісту якого вбачається, що відповідач позов не визнає та заперечує проти нього. Так, як вбачається з оскаржуваної постанови, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення та винесенні постанови в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 61910243 від 19.11.2022 встановлено, що позивач 19.11.2022 о 12 год. 08 хв., керуючи транспортним засобом МАЗ 500 д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Академіка Сахарова, 2А, перевозив вантаж, який належить до категорії небезпечних, а саме бензин, при цьому не маючи свідоцтва про підготовку водія до перевезення небезпечних вантажів, чим порушив п.22.5 ПДР України, чим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 132-1КпАП України. Законом України від 02.03.2000 «Про приєднання України до Європейської Угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)» закріплено приєднання України до вказаної Угоди. У відповідності до п. 8.2.1.1 глави 8.2 частини 8 Додатку В до ДОПНВ водії транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, повинні мати свідоцтво, видане компетентним органом, яке засвідчує, що вони пройшли курс підготовки і здали екзамен на знання спеціальних вимог, які повинні виконуватися при перевезенні небезпечних вантажів. Відповідно до п.22.5 ПДР України дорожнє перевезення небезпечних вантажів здійснюється за спеціальними правилами. Вимоги до транспортних засобів і їх обладнання під час перевезення небезпечних вантажів викладено в Наказі МВС України від 04.08.2018 № 656 «Про затвердження деяких нормативно правових актів з питань дорожнього перевезення небезпечних вантажів». До керування транспортними засобами для перевезення небезпечних вантажів допускаються водії, які мають стаж безперервної роботи не менше трьох років, посвідчення направо керування транспортними засобами відповідної категорії, пройшли базовий курс спеціальної підготовки, вступний інструктаж і медичний контроль. У відповідності до вимог п. 2.1 г) ПДР України водій механічного транспортного засобу, що здійснює дорожнє перевезення небезпечних вантажів, засобу повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів. Такими документами є: транспортний документ; свідоцтво про допущення транспортних засобів до перевезення визначених небезпечних вантажів; ДОПНВ свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі; свідоцтво про завантаження контейнера; документ, що посвідчує особу, з фотографією для кожного члена екіпажу; копія документа, виданого компетентним органом, із зазначенням умов перевезення. Представник відповідача зауважує, що позивачем не спростовано той факт, що він на місці зупинки пред`явив працівникам поліції відповідне ДОПНВ свідоцтво про спеціальну підготовку, не долучено копії такого свідоцтва і до матеріалів позову. Окрім цього, у відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху - у даному випадку, перевезення небезпечного вантажу без відповідного свідоцтва про підготовку водія транспортного засобу, що здійснює перевезення небезпечних вантажів. На підставі викладеного, просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

09.01.2023 представник позивача ОСОБА_1 адвокат Никитюк Р.І. подав суду клопотання про долучення додаткових доказів, у якому просив долучити до матеріалів справи та врахувати при її вирішенні постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2022 у справі № 607/17275/22, якою закрити відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення. Вказав, що у вказаній в постанові суду фактично встановлено обставини, які в силу ч. 4 ст. 78 КАС України, не потребують доказування в даній справі, про те, що працівниками поліції не було долучено належних та допустимих доказів вчинення адміністративного правопорушення ОСОБА_1 , а також про незаконність вимоги працівників патрульної поліції про зупинку транспортного засобу, яким керував позивач.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 адвокат Никитюк Р.І. позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Крім того, просив взяти до уваги постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2022 у справі № 607/17275/22.

Представник відповідача Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції Кондрат Л.Р. у судовому засіданні заперечила з приводу задоволення позову з підстав викладених у відзиві на позов. Додатково зазначила, що сам факт відсутності у матеріалах позовної заяви свідоцтва про підготовку водія до перевезення небезпечних вантажів доводить правомірність оскаржуваної постанови серії ЕАР №6190253 від 19.11.2022. Також зауважила, що наказом від 31.10.2022 про переведення позивача на посаду водія підтверджується відсутність у позивача необхідного стажу безперервної роботи водія не менше трьох років для перевезення небезпечних вантажів. Окрім того повідомила суду, що відеозапис з нагрудної камери працівника поліції яким фіксувалося факт вчинення ОСОБА_1 19.11.2022 правопорушення передбаченого ч. ст. 132-1 КУпАП не зберігся оскільки знищений за закінченням терміну зберігання. Щодо адреси місця вчинення правопорушення зазначеної в постанові зазначила, що локація місця зупинки, місця вчинення правопорушення та місця розгляду справи підтягується автоматично за даним GPRS, а не вноситься працівником поліції, а відтак можлива розбіжність між фактичним місцем вчинення правопорушення та зазначеними у постанові відомостями, щодо адреси місця розгляду справи та місця вчинення правопорушення.

Суд, розглянувши справу, заслухавши пояснення учасників справи, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності наявні у справі докази, вважає, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав:

Судом встановлено, що відповідно до наказу ФОП ОСОБА_2 № 36/20 від 04.03.2020 ОСОБА_1 прийнятий на роботу на посаду оператора АЗС з 05.03.2020 та з ним укладено трудову угоду, що також підтверджуються копією трудового договору № 1 від 05.03.2020, укладеного між ФОП ОСОБА_2 та ОСОБА_1 .

Згідно з наказом ФОП ОСОБА_2 № 89/22 від 31.10.2022 ОСОБА_1 переведений на посаду водія автотранспортного засобу з 01.11.2022, що також вбачається із копії трудової книжки, виданої на ім`я ОСОБА_1 .

З матеріалів справи вбачається, що 19.11.2022 ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом МАЗ 500 д.н.з. НОМЕР_1 здійснював внутрішнє переміщення пального марки 95 із акцизного складу № 1009775, який знаходиться в смт. Підволочиськ до акцизного складу № 1009772, що знаходиться в с. Чистилів. Вказані акцизні склади (АЗС), перебувають у користуванні ФОП ОСОБА_2 на підставі договорів оренди АЗС від 01.01.2022 № 3 та № 5, на яких останній має право здійснювати роздрібну торгівлю пальним, відповідно до наданих йому ліцензій головного управління ДФС в Тернопільській області.

19.11.2022 поліцейським УПП в Тернопільській області Созанським І.Т. була винесена постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6190243, відповідно до якої ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн.

Із змісту оскаржуваної постанови вбачається, що 19.11.2022 о 12 год. 08 хв. в м. Тернопіль по вул. Академіка Сахарова 2а, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом МАЗ 500 д.н.з. НОМЕР_1 та перевозив вантаж, який належить до категорії небезпечних, а саме бензин, при цьому у водія було відсутнє ДОПНВ свідоцтво про підготовку водія ТЗ, що перевозить небезпечний вантаж, чим порушив п. 8.2.1.1. правил ДОПНВ том II, чим порушив п. 22.5. ПДР порушення ПДР по перевезенню небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових ТЗ автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Також, 19.11.2022 відносно ОСОБА_1 було складено протокол про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 351063 з ч. 1 ст. 164 КУпАП, згідно якого 19.11.2022 в м. Тернопіль по вул. Підволочиське шосе, 7, було виявлено, що водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом марки АМЦ МАЗ 500 (паливоцестерна С), д.н.з. НОМЕР_1 , без відповідних документів на перевезення вантажів, а саме без ліцензії для перевезення небезпечних вантажів. Також у вказаному протоколі міститься інформація про складення постанови серії ЕАР №6190243.

Постановою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 05.12.2022 у справі №607/17275/22, закрито відносно ОСОБА_1 провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП, у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Як вбачається із змісту вказаної постанови, за результатами розгляду адміністративних матеріалів за протоколом про адміністративне правопорушення серії ВАВ № 351063, суд прийшов до висновку про відсутність в матеріалах справи належних та достатніх доказів, які в їх сукупності та взаємозв`язку доводять, що ОСОБА_1 є спеціальним суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164 КУпАП, що свідчить про відсутність складу вказаного адміністративного правопорушення в цілому.

Як вбачається із позовної заяви, позивач ОСОБА_1 категорично заперечив обставини викладені у спірній постанові серії ЕАР №6190243 від 19.11.2022.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою ст. 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

За змістом ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфері безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Пунктом 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Пунктом 1.9. ПДР України встановлено, що особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 22.5 ПДР регламентовано, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Частина 1 ст. 132-1 КУпАП, передбачає відповідальність за порушення правил дорожнього перевезення небезпечних вантажів, правил проїзду великогабаритних і великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами.

Так, перевезення небезпечних вантажів регулюється, зокрема, Законом України "Про перевезення небезпечних вантажів", Законом України "Про приєднання України до Європейської угоди про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів (ДОПНВ)", а також Правилами, які визначають порядок та основні вимоги до забезпечення безпеки дорожнього перевезення небезпечних вантажів на всій території України, затвердженими наказом МВС №656 від 04.08.2018 (далі за текстом - Правила).

Відповідно до ч.12 ст. 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

Відповідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника - ліцензія на надання відповідних послуг; для водія - свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації.

Згідно з Правилами контроль за дотриманням вимог, що стосуються дорожнього перевезення небезпечних вантажів, покладається на підрозділи поліції. Дорожнє перевезення небезпечних вантажів територією України здійснюється з урахуванням вимог додатків А, В до ДОПНВ та Правил.

Бензин згідно Закону є небезпечним вантажем, якому відповідно до Переліку небезпечних вантажів присвоєний номер ООН1203.

Абзацом 6 підпунктом 3 пункту 9 Правил, передбачено, що у випадках, передбачених ДОПНВ, на транспортній одиниці мають бути додатково такі документи, ДОПНВ-свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі (далі - свідоцтво ДОПНВ про підготовку водія), передбачене розділом 8.2.1 додатка B до ДОПНВ.

У відповідності до п. 8.2.1.1 Додатку В до ДОПНВ, водії транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, повинні мати свідоцтво, видане компетентним органом, яке засвідчує, що вони пройшли курс підготовки і здали екзамен на знання спеціальних вимог, які повинні виконуватися при перевезенні небезпечних вантажів.

Згідно зі ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до положень ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Виходячи із змісту пункту 1 статті 247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 251 КУпАП визначено перелік фактичних даних в справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною другою ст. 279 КУпАП передбачено, що посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки.

Згідно з вимогами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1-279-8 цього Кодексу.

Згідно з статтею 283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до пункту 4 розділу І Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року за №1395, у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складання відповідного протоколу.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 та 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Щодо доводів представника позивача про незаконність вимог працівників поліції про зупинку транспортного засобу позивача, суд зазначає наступне.

Згідно з ст.52-3 Закону України «Про дорожній рух» до повноважень Національної поліції у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху з поміж іншого належить здійснення контролю за безпекою дорожнього руху під час надання послуг з перевезення пасажирів чи вантажів, у тому числі небезпечних, додержанням законодавства у зазначеній сфері, розробленням і видачею в установленому порядку документів щодо погодження маршрутів руху транспортних засобів під час дорожнього перевезення небезпечних вантажів;

Частиною 1 ст.31 цього Закону визначено, що поліція може застосовувати такі превентивні заходи: 1) перевірка документів особи; 2) опитування особи; 3) поверхнева перевірка і огляд; 4) зупинення транспортного засобу; 5) вимога залишити місце і обмеження доступу до визначеної території; 6) обмеження пересування особи, транспортного засобу або фактичного володіння річчю; 7) проникнення до житла чи іншого володіння особи; 8) перевірка дотримання вимог дозвільної системи органів внутрішніх справ; 9) застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису; 10) перевірка дотримання обмежень, установлених законом стосовно осіб, які перебувають під адміністративним наглядом, та інших категорій осіб; 11) поліцейське піклування.

За правилами п.2 ч.1 ст. 32 вказаного Закону поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в документах, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.35 наведеного Закону поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, зокрема, якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

За приписами п.2.4 ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Пункт 2.1.г) ПДР встановлює, що водій транспортного засобу, що здійснює дорожнє перевезення небезпечних вантажів, повинен мати при собі документацію відповідно до вимог спеціальних правил, що визначаються Європейською Угодою про міжнародне дорожнє перевезення небезпечних вантажів.

Суд зауважує, що у даному випадку підставою для зупинення транспортного засобу позивача слугував факт перевезення ним небезпечних вантажів, а зупинка керованого позивачем автомобіля була зумовлена здійсненням інспектором поліції контролю за безпекою дорожнього руху під час перевезення небезпечних вантажів.

Таким чином суд відхиляє посилання представника позивача на незаконність зупинки транспортного засобу позивача, так як дії інспектора поліції щодо зупинки керованого позивачем автомобіля та його вимога стосовно пред`явлення водієм відповідних документів, ґрунтуються на вимогах закону.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи, виносячи вказану постанову працівник поліції в порушення вимог ст.252, 280, 283 КУпАП не зазначив належні та допустимі докази, передбачені ст. 251 КУпАП, які ним були зібрані та оцінені у встановленому законом порядку, та на яких ґрунтується його висновок про доведеність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст.132-1 КУпАП та якими спростовуються заперечення останнього щодо не вчинення цього правопорушення, зокрема, не було зафіксовано покази свідків та відсутні інші джерела доказування, які б давали можливість суду перевірити підстави притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності. Також в оскаржуваній постанові у графі 7 «до постанови додаються» відсутні будь-які записи про долучення до постанови фото та відеоматеріалів.

Таким чином, факт вчинення позивачем правопорушення, а саме відсутність у нього ДОПНВ свідоцтва про підготовку водія ТЗ, що перевозить небезпечний вантаж, зафіксоване лише в постанові про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6190243 від 19.11.2022, інших доказів на підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, відповідачем суду не подано.

Посилання представника відповідача на те, що позивачем не спростовано той факт, що він на місці зупинки не пред`явив працівникам поліції відповідне ДОПНВ свідоцтво про спеціальну підготовку, суд відхиляє, оскільки відповідно до частини 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. При цьому щодо того, що позивачем не долучено копії такого свідоцтва до матеріалів позову, то суд звертає увагу, що судом досліджується питання відсутності такого посвідчення та його не пред`явлення саме станом на 19.11.2022 на місці зупинки транспортного засобу, що не доведено відповідачем належними доказами.

Твердження сторони відповідача про закінчення терміну зберігання відеофіксації з нагрудної камері працівника поліції, яким зафіксовано факт вчинення позивачем правопорушення вказаного в оспорюваній постанові, суд відхиляє, оскільки у п. 7 спірної постанови, де відображаються відомості про докази вчинення адміністративного проступку, не міститься жодних даних про наявність відеофіксації.

Крім того, оцінюючи наявні у справі письмові докази, а також надані у судовому засіданні пояснення представників сторін, суд приходить до переконання, що вказане у спірній постанові місце вчинення правопорушення вул. Академіка Сахарова, 2 А м. Тернопіль не відповідає дійсним обставинам справи.

Суд вважає за необхідне зазначити, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення. При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації або без належного підтвердження, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 30.05.2018 в адміністративному провадженні №К/9901/29775/18.

Згідно з частиною 1 статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача - суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.

На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа №537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа №295/3099/17).

Виходячи із положень ч. 1 ст. 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини у справах «Лучанінова проти України» (рішення від 09 червня 2011 року), «Малофєєва проти Росії» (рішення від 30 травня 2013 року), «Карелін проти Росії» (рішення від 20 вересня 2016 року), суд у цій справі, як і у кримінальному провадженні, має бути неупередженим і безстороннім і не вправі самостійно змінювати на шкоду особі формулювання правопорушення, викладене у фабулі протоколу про адміністративне правопорушення. Відповідне формулювання слід вважати по суті викладенням обвинувачення у вчиненні адміністративного правопорушення, винуватість у скоєнні якого має бути доведено не судом, а перед судом у змагальному процесі.

Суд також не має права самостійно відшукувати докази винуватості особи у вчиненні правопорушення, оскільки таким чином, неминуче перебиратиме на себе функції обвинувача, позбавляючись статусу незалежного органу правосуддя, що є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Зважаючи на те, що позивач заперечив свою провину у вчиненні правопорушень, Суд вважає, що провина позивача у порушенні Правил дорожнього руху України та вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 132-1 КУпАП, не доведена, в той час, як відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, однак представником відповідача не надано суду доказів, які б спростували пояснення позивача та доводили правомірність винесеної постанови.

В силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи.

Згідно ст. 62 Конституції України, ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю за відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Никитюк Р.І. до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення серія ЕАР №6190243 від 19.11.2022 є підставним та підлягає до задоволення, шляхом скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження по справі.

Згідно п.2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки позивач ОСОБА_1 звільнений від сплати судового збору, як особа з інвалідністю ІІ групи, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

На підставі наведеного, керуючись статтями 73-77, 90, 139, 205, 241-246, 255, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 в інтересах якого діє адвокат Никитюк Ростислав Ігорович до Управління патрульної поліції у Тернопільській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР №6190243 від 19.11.2022 якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн. скасувати.

Провадження у справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 132-1 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління патрульної поліції в Тернопільській області Департаменту патрульної поліції на користь держави 496 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду складено та підписано 11.01.2023.

Відомості про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , адреса місця проживання: с. Яблунів, Чортківський район Тернопільська область, 48265.

Представник позивача: адвокат Никитюк Ростислав Ігорович, свідоцтво про право на айняття адвокатською діяльністю №000262 від 02.02.2018, місце праці м. Тернопіль, вул Канадська, 24а.

Відповідач: Управління патрульної поліції у Тернопільській області, , адреса місця знаходження: вул. Котляревського, 24, м. Тернопіль, 46003.

Головуючий суддяН. Р. Кунець