Справа № 340/5894/22
Суддя: Р.В. Жук
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

09 січня 2023 року м. Кропивницький справа № 340/5894/22

Суддя Кіровоградського окружного адміністративного суду Жук Р.В., ознайомившись із матеріалами адміністративної справи

за позовомТовариства з обмеженою відповідальністю "Реміз Консалтінг" (25006, Кіровоградська область, м. Кропивницький, вул. Кропивницького, 151, код ЄДРПОУ - 42619046)
до таГоловного управління ДПС у Кіровоградській області (вул. Велика Перспективна, 55, м.Кропивницький, 25006, код ЄДРПОУ - 43995486) Державної податкової служби України (Львівська площа, 8, м. Київ-53, 04053, код ЄДРПОУ - 43005393)
провизнання протиправними та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Реміз Консалтінг" звернулось до суду з адміністративним позовом в якому просить:

1) визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління ДПС у Кіровоградській області від 06.07.2021 року №34791 про відповідність Товариства з обмеженою відповідальністю "Реміз Консалтінг" критеріям ризиковості платника на підставі п.8 Критеріїв ризиковості платника податку;

2) визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління ДПС в Кіровоградській області:

- від 21.11.2021 року №429 та №428 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13221 від 25.06.2021 року та №13370 від 26.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 11.11.2021 року №168, №169, №170, №167 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12881, №12883, №12887, №12893 від 22.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 19.11.2021 року №172 та №174 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12891, №12885 від 22.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; -від 22.11.2021 року №171 та №173 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12889, №12877 від 22.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; -від 22.11.2021 року №436 та №437 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12879 від 22.06.2021 року та №13635 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 22.11.2021 року №438 про відмову в реєстрації Податкової накладної №12952 від 22.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 22.11.2021 року №439, №440, №441, №442, №443, №444, №445, №446, №447, №448, №449, №450, №451, №452, №453, №454, №455, №456, №457, №458, №459, №460, №461, №462, №463, №464, №465, №466, №467 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13117 від 24.06.2021 року, №13119 від 24.06.2021 року, №13121 від 24.06.2021 року, №13698 від 30.06.2021 року, №13676 від 30.06.2021 року, №13658 від 30.06.2021 року, №13702 від 30.06.2021 року, №13706 від 30.06.2021 року, №13672 від 30.06.2021 року, №13664 від 30.06.2021 року, №13670 від 30.06.2021 року, №13680 від 30.06.2021 року, №13696 від 30.06.2021 року, №13686 від 30.06.2021 року, №13694 від 30.06.2021 року, 13666 від 30.06.2021 року, №13704 від 30.06.2021 року, №13660 від 30.06.2021 року, №13682 від 30.06.2021 року, №13668 від 30.06.2021 року, №13690 від 30.06.2021 року, №13684 від 30.06.2021 року, №13700 від 30.06.2021 року, №13692 від 30.06.2021 року, №13678 від 30.06.2021 року, №13688 від 30.06.2021 року, №13708 від 30.06.2021 року, №13662 від 30.06.2021 року, №13674 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 22.11.2021 року №433, №436 та №435 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12873 від 22.06.2021 року, №13088 від 22.06.2021 року, №13735 від 25.06.2021 року, №13230 від 25.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 10.11.2021 року №15, №14, №16, №10, №11, №12, №13, №1, №2, №3, №4, №5, №6, №7, №8, №9 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12750 від 19.06.2021 року, №12752 від 19.06.2021 року, №12698 від 19.06.2021 року, №13054 від 23.06.2021 року, №13052 від 23.06.2021 року, №13000 від 23.06.2021 року, №12984 від 23.06.2021 року, №13374 від 26.06.2021 року, №13376 від 26.06.2021 року, №13324 від 26.06.2021 року, №13372 від 26.06.2021 року, №13582 від 30.06.2021 року, №13650 від 30.06.2021 року, №13644 від 30.06.2021 року, №13652 від 30.06.2021 року, №13580 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 10.11.2021 року №29, №30, №31, №32, №25, №26, №27, №28, №33, №34, №35, №36, №37, №38, №39, №40 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12738 від 19.06.2021 року, №12734 від 19.06.2021 року, №12736 від 19.06.2021 року, №12742 від 19.06.2021 року, №13004 від 23.06,2021 року, №13006 від 23.06.2021 року, №13058 від 23.06.2021 року, №13056 від 23.06.2021 року, №13344 від 26.06.2021 року, №13356 від 26.06.2021 року, №13358 від 26.06.2021 року, №13338 від 26.06.2021 року, №13646 від 30.06.2021 року, №13642 від 30.06.2021 року, №13648 від 30.06.2021 року, №13640 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 30.11.2021 року №439 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12704 від 19.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 23.11.2021 року №441, №442, №443, №444, №445, №446, №450, №447, №448, №449, №451, №452 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12986 від 23.06.2021 року, №13032 від 23.06.2021 року, №13104 від 24.06.2021 року, №13106 від 24.06.2021 року, №13115 від 24.06.2021 року, №13278 від 25.06.2021 року, №13384 від 26.06.2021 року, №13362 від 26.06.2021 року, №13364 від 26.06.2021 року, №13366 від 26.06.2021 року, №13455 від 29.06.2021 року, №13532 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 10.11.2021 року №80, №85, №78, №79, №90, №81, №91, №82, №83, №84, №86, №89, №87, №88 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13173 від 25.06.2021 року, №13264 від 25.06.2021 року, №13175 від 25.06.2021 року, №13177 від 25.06.2021 року, №13195 від 25.06.2021 року, №13201 від 25.06.2021 року, №13179 від 25.06.2021 року, №13199 від 25.06.2021 року, №13171 від 25.06.2021 року, №13203 від 25.06.2021 року, №13266 від 25.06.2021 року, №13181 від 25.06.2021 року, №13268 від 25.06.2021 року, №13272 від 25.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- Рішення про відмову в реєстрації податкових накладних/розрахунків в Єдиному реєстрі податкових накладних, яким було відмовлено в реєстрації Податкових накладних №13466 від 29.06.2021 року, №13464 від 29.06.2021 року;

- від 22.11.2021 року №425 про відмову в реєстрації Податкової накладної №13602 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

-від 06.08.2021 року №1 про відмову в реєстрації Податкової накладної №12862 від 22.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 10.08.2021 року №4, №8, №3, №6, №7, №9, №10, №12, №2, №5, №11 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12858 від 22.06.2021 року, №12846 від 22.06.2021 року, №12854 від 22.06.2021 року, №12852 від 22.06.2021 року, №12848 від 22.06.2021 року, №12844 від 22.06.2021 року, №12864 від 22.06.2021 року, №12856 від 22.06.2021 року, №12850 від 22.06.2021 року, №12860 від 22.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 10.11.2021 року №150, №151, №152, №163, №154, №164, №166, №153, №155, №165, №160, №161, №156, №157, №158, №159, №162 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13248 від 25.06.2021 року, №13240 від 25.06.2021 року, №13158 від 25.06.2021 року, №13238 від 25.06.2021 року, №13236 від 25.06.2021 року, №13258 від 25.06.2021 року, №13254 від 25.06.2021 року, №13256 від 25.06.2021 року, №13252 від 25.06.2021 року, №13250 від 25.06.2021 року,№13524 від 29.06.2021 року, №13540 від 29.06.2021 року, №13516 від 29.06.2021 року, №13528 від 29.06.2021 року, №13439 від 29.06.2021 року, №13520 від 29.06.2021 року, №13486 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 12.11.2021 року №177, №178, №181, №180, №182, №183, №184, №185, №179 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13156 від 25.06.2021 року, №13246 від 25.06.2021 року, №13441 від 29.06.2021 року,№13522 від 29.06.2021 року, №13526 від 29.06.2021 року, №13488 від 29.06.2021 року, №13530 від 29.06.2021 року, №13542 від 29.06.2021 року, №13518 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; -від 14.11.2021 року №239, №240, №241, №242, №243 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13282 від 25.06.2021 року, №13183 від 25.06.2021 року, №13738 від 25.06.2021 року, №13161 від 25.06.2021 року, №13188 від 25.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 12.11.2021 року №176, №175, №203 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13482 від 29.06.2021 року, №13484 від 29.06.2021 року, №13654 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 19.11.2021 №202 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13656 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 17.11.2021 року №280, №281, №283, №293, №294, №295, №296, №298, №299, №290, №291, №292, №285, №286, №287, №288, №289 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12868 від 22.06.2021 року, №12944 від 22.06.2021 року, №12940 від 22.06.2021 року, №13215 від 25.06.2021 року, №13163 від 25.06.2021 року, №13209 від 25.06.2021 року, №13165 від 25.06.2021 року, №13227, від 25.06.2021 року, №13205 від 25.06.2021 року, №13459 від 29.06.2021 року, №13447 від 29.06.2021 року, №13508 від 29.06.2021 року, №13445 від 29.06.2021 року, №13449 від 29.06.2021 року, №13506 від 29.06.2021 року, №13461 від 29.06.2021 року, №13451 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 18.11.2021 року №304, №305, №306, №307, №310, №311, №308, №309, №300, №301, №302, №303, №312, №313 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12870 від 22.06.2021 року, №12942 від 22.06.2021 року, №12938 від 22.06.2021 року, №12842 від 22.06.2021 року, №12901 від 22.06.2021 року, №12836 від 22.06.2021 року, №12903 від 22.06.2021 року, №12840 від 22.06.2021 року, №13167 від 25.06.2021 року, №13213 від 25.06.2021 року, №13225 від 25.06.2021 року, №13223 від 25.06.2021 року, №13217 від 25.06.2021 року, №13169 від 25.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; -від 24.11.2021 року №282, №297 та №284 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12838 від 22.06.2021 року, №13207 від 25.06.2021 року, №13728 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 23.11.2021 року №455 про відмову в реєстрації Податкової накладної №12998 від 23.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 24.11.2021 року №463, №462, №464, №465, №466, №467 про відмову в реєстрації Податкових накладних №13130 від 24.06.2021 року, №13128 від 24.06.2021 року, №13242 від 25.06.2021 року, №13244 від 25.06.2021 року, №13498 від 29.06.2021 року, №13504 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; -від 24.11.2021 року №476 та №477 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12930 від 22.06.2021 року, №13598 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 24.11.2021 року №474 та №475 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12996 від 23.06.2021 року, №13211 від 25.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 24.11.2021 року №482 про відмову в реєстрації Податкової накладної №13093 від 24.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 24.11.2021 року №478 та №479 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12932 від 22.06.2021 року, №13596 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 24.11.2021 року №511 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12770 від 19.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 25.11.2021 року №512, №513, №515, №516, №514, №517, №518, №521, №520, №519, №522, №523 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12772 від 19.06.2021 року, №12774 від 19.06.2021 року, №12810 від 21.06.2021 року, №12812 від 21.06.2021 року, №12808 від 21.06.2021 року, №12814 від 21.06.2021 року, №12818 від 21.06.2021 року, №13276 від 25.06.2021 року, №13274 від 25.06.2021 року, №13270 від 25.06.2021 року, №13453 від 29.06.2021 року, №13457 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 24.11.2021 року №486, №490, №491, №492, №487, №488, №489, №494, №493 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12974 від 23.06.2021 року, №13290 від 25.06.2021 року, №13292 від 25.06.2021 року, №13294 від 25.06.2021 року, №13284 від 25.06.2021 року, №13286 від 25.06.2021 року, №13288 від 25.06.2021 року, №13632 від 30.06.2021 року, №13630 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 15.11.2021 року №251, №250, №249, №252 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12760 від 19.06.2021 року, №12730 від 19.06.2021 року, №12762 від 19.06.2021 року, №13328 від 26.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних; -від 16.11.2021 року №264, №262, №263, №260, №266, №265 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12702 від 19.06.2021 року, №12718 від 19.06.2021 року, №12720 від 19.06.2021 року, №12895 від 22.06.2021 року, №13512 від 29.06.2021 року, №13510 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 17.11.2021 року №272, №271, №270, №269, №267 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12899 від 22.06.2021 року, №13099 від 24.06.2021 року, №13330 від 26.06.2021 року, №13326 від 26.06.2021 року, №13514 від 29.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 24.11.2021 року №261 та №268 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12897 від 22.06.2021 року, №13332 від 26.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 14.11.2021 року №236 та №237 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12764 від 19.06.2021 року, №13280 від 25.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 12.11.2021 року №211, №212, №214, №215, №208, №209, №204, №205, №206, №207, №218 про відмову в реєстрації Податкових накладних №12776 від 19.06.2021 року, №12708 від 19.06.2021 року, №12716 від 19.06.2021 року, №12714 від 19.06.2021 року, №12992 від 23.06.2021 року, №13038 від 23.06.2021 року, №13014 від 23.06.2021 року, №13016 від 23.06.2021 року, №13018 від 23.06.2021 року, №12994 від 23.06.2021 року, №13622 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 13.11.2021 року №221, №222, №223, №224, №220, №219, про відмову в реєстрації Податкових накладних №13350 від 26.06.2021 року, №13378 від 26.06.2021 року, №13380 від 26.06.2021 року, №13348 від 26.06.2021 року, №13620 від 30.06.2021 року, №13636 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

- від 19.11.2021 року №210 та №217, яким було відмовлено в реєстрації Податкових накладних №12710 від 19.06.2021 року, №13610 від 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі по даткових накладних;

- від 24.11.2021 року №216 про відмову в реєстрації Податкової накладної №12712 від 19.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних;

3) зобов`язати Державну податкову службу України () зареєструвати податкові накладні ТОВ «РЕМІЗ КОНСАЛТІНГ» за період з 01.06.2021 до 30.06.2021 року в Єдиному реєстрі податкових накладних днем їх фактичного подання на реєстрацію.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.01.2023 року, адміністративну справу передано на розгляд головуючому судді Жуку Р.В.

Відповідно до пунктів 3, 5 частини 1 статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; чи подано позов у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними).

Відповідно до ч.ч.1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.4 ст.122 КАС України, якщо законом передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком, або законом визначена обов`язковість досудового порядку вирішення спору, то для звернення до адміністративного суду встановлюється тримісячний строк, який обчислюється з дня вручення позивачу рішення за результатами розгляду його скарги на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Якщо рішення за результатами розгляду скарги позивача на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень не було прийнято та (або) вручено суб`єктом владних повноважень позивачу у строки, встановлені законом, то для звернення до адміністративного суду встановлюється шестимісячний строк, який обчислюється з дня звернення позивача до суб`єкта владних повноважень із відповідною скаргою на рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень.

Спеціальним нормативно-правовим актом, який встановлює окремі правила та положення для регулювання відносин оподаткування та захисту прав учасників податкових відносин, в тому числі захисту порушеного права в судовому порядку, є Податковий кодекс України.

Статтею 56 Податкового кодексу України визначено порядок оскарження рішень контролюючих органів. Так, відповідно до пункту 56.1 статті 56 Податкового кодексу України рішення, прийняті контролюючим органом, можуть бути оскаржені в адміністративному або судовому порядку. Пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України визначено, що з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення. Рішення контролюючого органу, оскаржене в судовому порядку, не підлягає адміністративному оскарженню. Процедура адміністративного оскарження вважається досудовим порядком вирішення спору.

Відповідно до пункту 102.1 статті 102 Податкового кодексу України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку. У разі подання платником податку уточнюючого розрахунку до податкової декларації контролюючий орган має право визначити суму податкових зобов`язань за такою податковою декларацією протягом 1095 днів з дня подання уточнюючого розрахунку.

Пунктом 102.2 статті 102 Податкового кодексу України визначені випадки, коли грошове зобов`язання може бути нараховане або провадження у справі про стягнення такого податку може бути розпочате без дотримання строку давності, визначеного в абзаці першому пункту 102.1 цієї статті.

Отже, пунктом 56.18 статті 56 Податкового кодексу України встановлено спеціальний строк у податкових правовідносинах, протягом якого за загальним правилом платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу. Водночас пунктом 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, за умови використання платником податків досудового порядку вирішення спору, яким вважається адміністративне оскарження відповідного рішення контролюючого органу, встановлено скорочений строк звернення до суду.

Відповідно до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України в разі, коли до подання позовної заяви проводилася процедура адміністративного оскарження, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу про нарахування грошового зобов`язання протягом місяця, що настає за днем закінчення процедури адміністративного оскарження відповідно до пункту 56.17 цієї статті.

Верховний Суд у постанові від 11.10.2019 р. у справі №640/20468/18 (провадження №К/9901/16396/19) зазначив, що на сьогодні є підхід, відповідно до якого строки звернення до суду після застосування досудового порядку вирішення спору є коротшими, ніж звичайні строки. При цьому є різні правові режими щодо оскарження податкових повідомлень-рішень і рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань та інших рішень контролюючих органів, що не пов`язані з їх нарахуванням, саме в частині різної тривалості скорочених строків оскарження при попередньому використанні досудового порядку вирішення спору.

Верховний Суд зауважив, що Законом України від 24 жовтня 2013 року №657-VII Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо обліку та реєстрації платників податків та удосконалення деяких положень (далі Закон №657-VII) були внесені зміни до абзацу першого пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України шляхом виключення в ньому положення про нарахування грошового зобов`язання та поширення застосування спеціального тривалішого строку на оскарження будь-яких рішень контролюючих органів, з урахуванням строку давності, визначеного статтею 102 Податкового кодексу України. Водночас до пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України аналогічні зміни не були внесені.

За результатами комплексного аналізу чинного правового регулювання на момент прийняття Закону №657-VII Верховний Суд дійшов висновку, що це не було технічною помилкою законодавця, оскільки частина четверта статті 99 КАС України, як і пункт 56.19 статті 56 Податкового кодексу України, визначали єдиний місячний строк звернення до суду у випадку, якщо законом була передбачена можливість досудового порядку вирішення спору і позивач скористався цим порядком. Водночас норма пункту 56.19 статті 56 Податкового кодексу України була та залишається спеціальною нормою, яка регулює визначену її предметом групу правовідносин оскарження податкових повідомлень-рішень та інших рішень контролюючих органів про нарахування грошових зобов`язань.

Спеціальні строки для звернення до суду з позовом про скасування рішень контролюючих органів, що не пов`язані з нарахуванням грошових зобов`язань, зокрема рішення про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН та зобов`язання її зареєструвати, після проведення процедури адміністративного оскарження та отримання рішення про залишення скарги без задоволення, нормами Податкового кодексу України не визначені, тобто не врегульовують спірне в цій справі питання.

З урахуванням наведеного Верховний Суд відступив від висновку про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що положення пункту 56.18 статті 56 Податкового кодексу України є спеціальними щодо приписів статті 122 КАС України, а тому незалежно від використання платником податків права на адміністративне оскарження строк звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження рішення контролюючого органу про відмову в реєстрації податкової накладної в ЄРПН становить 1095 днів, викладеного в постановах Верховного Суду від 17 липня 2019 року (справа №640/46/19), від 14 лютого 2019 року (справа № 813/4921/17), та сформулював такий правовий висновок.

Різниця природи рішень контролюючого органу (щодо нарахування грошових зобов`язань або інші рішення) об`єктивно здатна впливати та зумовлювати різницю в підходах щодо встановлення строків звернення до суду про їх оскарження.

Застосування скорочених строків звернення при використанні досудового порядку врегулювання спорів у податкових правовідносинах установлено законом, зумовлено легітимною метою оперативного забезпечення настання правової визначеності для особи платника податків та у діяльності суб`єктів владних повноважень контролюючих органів, що кореспондується із встановленим алгоритмом і строками адміністрування податків для забезпечення належного виконання конституційного податкового обов`язку і має пропорційний характер, оскільки скорочення строку звернення не впливає на реалізацію особою права на судовий захист у зв`язку з достатністю часу на підготовку й оформлення правової позиції, ознайомлення з позицією контролюючого органу, залучення за потреби правових і фінансових консультантів в межах процедури адміністративного оскарження, у той час, як скорочені строки забезпечують досягнення зазначеної мети й завдань функціонування податкової системи держави.

Більш скорочені строки звернення до суду у випадку попередньої реалізації досудових процедур полягають у забезпеченні наступності юрисдикційних проваджень (адміністративних і судових) та пов`язанні з необхідністю мінімізувати темпоральний проміжок між досудовими процедурами та судовим провадженням.

Конституційний Суд України рішенням від 13 грудня 2011 року №17-рп/2011 за результатами оцінки конституційності норми частини четвертої статті 99 КАС України у чинній на той час редакції (про скорочені строки звернення до адміністративного суду в разі попереднього використання можливостей досудового порядку вирішення спору) підтвердив її конституційність як такої, що забезпечує оперативність розгляду судової справи і жодною мірою не обмежує суб`єктів щодо права на судовий захист; нею скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено (абзаци шостий, чотирнадцятий пункту 6.1).

Цей висновок Конституційного Суду України судова палата вважає релевантним щодо нинішнього стану нормативно-правового регулювання.

Отже, із прийняттям чинної редакції КАС України та відмінним правовим регулюванням, визначеним частиною четвертою статті 122 КАС України, інші рішення контролюючих органів, які не стосуються нарахування грошових зобов`язань платника податків, за умови попереднього використання позивачем досудового порядку вирішення спору (застосування процедури адміністративного оскарження - абзац третій пункту 56.18 статті 56 ПК України), оскаржуються в судовому порядку в такі строки:

а) тримісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги було прийнято та вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податкового кодексу України. При цьому такий строк обчислюється з дня вручення скаржнику рішення за результатами розгляду його скарги на рішення контролюючого органу;

б) шестимісячний строк для звернення до суду встановлюється за умови, якщо рішення контролюючого органу за результатами розгляду скарги не було прийнято та/або вручено платнику податків (скаржнику) у строки, встановлені Податкового кодексу України. При цьому такий строк обчислюється з дня звернення скаржника до контролюючого органу із відповідною скаргою на його рішення.

Враховуючи подання позивачем скарги щодо рішення про відмову у реєстрації податкової накладної, позовна заява ТОВ "Реміз Консалтінг" подана після спливу тримісячного строку звернення до суду.

Відповідно до частини 6 статті 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Разом із позовною заявою позивачем не подано заяву про поновлення строку звернення до суду.

На переконання суду, Конституція України гарантує право кожного на судовий захист своїх прав та інтересів, що включає також право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. При цьому звернення до суду може здійснюватися у межах встановленого строку, який у адміністративному судочинстві визначений як строк звернення до суду.

Однак, суд наголошує, що одним із складових верховенства права, як основоположного принципу адміністративного судочинства, є принцип правової визначеності.

Зміст принципу правової визначеності розкрито у ряді рішень Конституційного Суду України. Наприклад, у рішенні від 29 червня 2010 року № 17-рп/2010 Конституційний Суд України звернув увагу на правову визначеність як елемент верховенства права, зазначивши, що одним з елементів верховенства права є принцип правової визначеності, в якому стверджується, що обмеження основних прав людини і громадянина та втілення цих обмежень на практиці допустиме лише за умови забезпечення передбачуваності застосування правових норм, встановлюваних такими обмеженнями. Тобто обмеження будь-якого права повинне базуватися на критеріях, які дозволять особі відокремлювати правомірну поведінку від протиправної, передбачати юридичні наслідки своєї поведінки.

На підставі аналізу сформульованих позицій суд зауважує, що правова визначеність та принцип верховенства права є взаємопов`язаними, оскільки правова визначеність спрямована на чіткість та передбачуваність правового статусу особи, дій органів державної влади, їх посадових та службових осіб, недопущення безпідставного порушення чи обмеження прав і свобод людини і громадянина.

При цьому Європейський суд з прав людини у справах «Салов проти України», «Сутяжник проти Росії», підкреслює, що відступ від принципу правової визначеності допустимий не в інтересах правового пуризму, а з метою виправлення помилки, що має фундаментальне значення для судової системи. Зокрема, під правовим пуризмом у практиці Європейського суд з прав людини розуміється невідступне слідування вимогам процесуального закону при вирішенні питання щодо застосування чи скасування таких, що набрали законної сили, судових рішень без врахування того, чи призведе це у подальшому до реального, а не формального усунення допущених судових помилок; надмірно формальне, бюрократичне застосування правових норм й вчинення дій, що мають юридичне значення, безвідносне врахування їх доцільності, виходячи з обставин конкретної справи й необхідності забезпечення ефективного захисту прав, свобод та інтересів в цивільному або іншому судочинстві, що призводить до порушення права на справедливий судовий розгляд.

Отже, встановлення строків звернення до адміністративного суду у системному зв`язку з принципом правової визначеності слугує меті забезпечення передбачуваності для відповідача (як правило, суб`єкта владних повноважень у адміністративних справах) та інших осіб того, що зі спливом встановленого проміжку часу прийняте рішення, здійснена дія (бездіяльність) не матимуть поворотної дії у часі та не потребуватимуть скасування, а правові наслідки прийнятого рішення або вчиненої дії (бездіяльності) не будуть відмінені у зв`язку з таким скасуванням. Тобто встановлені строки звернення до адміністративного суду сприяють уникненню ситуації правової невизначеності щодо статусу рішень, дій (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень.

Крім того, чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Однак, для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку, оскільки національним законодавством вирішення цього питання віднесено до дискреційних повноважень суду.

Обґрунтовуючи важливість дотримання принципу правової визначеності, Європейським судом з прав людини сформовано практику, відповідно до якої національними судами пріоритетність має надаватися дотриманню встановлених процесуальним законом строків звернення до суду, а поновлення пропущеного строку допускається лише у виняткових випадках, коли мають місце не формальні та суб`єктивні, а об`єктивні та непереборні причини їх пропуску.

Крім того, у деяких рішеннях Європейського суд з прав людини наголошується, що тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку з поважних причин; при цьому, заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання (справа «Юніон Аліментаріа Сандерс С.А.» проти Іспанії», п. 109).

Отже, не заперечуючи наявності дискреційних повноважень у національних судів щодо вирішення питання про поновлення строку на звернення до суду, Європейський суд з прав людини підкреслює, що останні повинні визначити, чи виправдовують підстави для подібного продовження строків втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує межі розсуду суду ні в тривалості, ні в підставах для визначеності подовжених строків (справа «Безруков проти Росії», п. 34).

Інститут строку звернення до адміністративного суду має на меті полегшення надання учасниками адміністративного процесу доказів, підвищує їх достовірність, а також забезпечує правову визначеність учасників спірних правовідносин.

Разом з тим, наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо звернення до суду у строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку звернення до суду з поважних причин.

Європейський суд з прав людини у справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» визначає, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Суд зауважує, що відступлення від принципу правової визначеності через відновлення строку звернення до суду виправдано лише у випадках необхідності при обставинах істотного і непереборного характеру.

При оцінюванні поважності причин пропуску строку звернення до суду та прийнятті рішень про його поновлення суд враховує: 1) складність справи, тобто, обставини і факти, що ґрунтуються на праві (законі) і тягнуть певні юридичні наслідки; 2) поведінку заявника; 3) поведінку державних органів; 4) перевантаження судової системи; 5) значущість для заявника питання, яке знаходиться на розгляді суду, або особливе становище сторони у процесі.

Водночас навіть наявність об`єктивних та непереборних обставин, що обумовлюють поважність причин пропуску строку звернення до суду, не може розцінюватися як абсолютна підстава для поновлення пропущеного строку (справа «Олександр Шевченко проти України», п. 27), оскільки у випадку, якщо минув значний проміжок часу з моменту закінчення пропущеного строку, відновлення попереднього становища учасників справи, що може бути зумовлено скасуванням рішення або визнанням незаконної дії (бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, буде значно ускладнено та може призвести до порушення прав та інтересів інших осіб.

Відповідно до ч.1, 2 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи вищевикладене суд доходить висновку про залишення позовної заяви без руху з наданням часу для усунення недоліків шляхом подання до суду письмової заяви (клопотання) про поновлення строку звернення до адміністративного суду та докази поважності причин його пропуску.

Керуючись статтями 121, 123, 160, 161, 169, 243 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

У Х В А Л И В :

Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "Реміз Консалтінг" про визнання протиправним та скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі суду недоліки протягом десяти днів з дня отримання ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк, встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не підлягає оскарженню. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя

Кіровоградського окружного

адміністративного суду Р.В. Жук