Справа № 160/16643/22
Суддя: Конєва Світлана Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року Справа № 160/16643/22

Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Конєвої С.О.

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №67/9-22 від 27.09.2022р., -

ВСТАНОВИВ:

17.10.2022р.(згідно відомостей Укрпошта Експрес) Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 звернувся з адміністративним позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області та просить:

- визнати протиправним і скасувати рішення відповідача №67/9-22 від 27.09.2022р. про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Свої позовні вимоги позивачі обґрунтовує тим, що за спірним рішенням до позивача були застосовані адміністративно-господарські санкції у розмірі 34000 грн. за недопуск посадових осіб відповідача до проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування цін на товари, які мають істотну соціальну значущість (бензин та дизельне паливо) у зв`язку із відсутністю рішення центрального органу виконавчої влади (Кабінету Міністрів України), що забезпечує формування державної політики у сфері ціноутворення. Позивач вважає оспорюване рішення незаконним, безпідставним, таким, що порушує його права та законні інтереси, оскільки висновки акту перевірки не ґрунтуються на вимогах закону, перевірка призначена за відсутності правових підстав для її проведення, оскільки за постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2022р. №303 (далі постанова КМУ №303) припинено проведення планових та позапланових перевірок на період воєнного стану, в той же час, за п.2 наведеної постанови КМУ №303, дозволено здійснення таких позапланових перевірок виключно лише на підставі рішення Кабінету Міністрів України, які є обов`язковими до виконання та згідно до ст.49 Закону України "Про Кабінет Міністрів України такими рішеннями є тільки постанови і розпорядження саме Кабінету Міністрів України. Отже, через не надання копії вказаного погодження (рішення Кабінету Міністрів України) позивач вважає, що він правомірно скористався своїм правом не допускати посадових осіб до такої перевірки відповідно до абз.4 ч.1 ст.10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», оскільки, на думку позивача, доручення Прем`єр Міністра України не є рішенням Кабінету Міністрів України, тому таке доручення не може бути підставою для проведення позапланової перевірки позивача у розумінні п.2 постанови КМУ №303. Також позивач вважає і таким, що не відповідає дійсності, його відмова у отриманні вимоги щодо надання переліку необхідних для перевірки документів (не надання журналу реєстрації перевірок), оскільки такої вимоги посадові особи відповідача позивачеві не надавали, про неї не зазначено і в акті перевірки, акт про недопущення посадових осіб відповідача до перевірки окремо, від акту перевірки, не складався, у акті зазначено, що процес проведення перевірки фіксувався засобами відеотехніки, проте в якості додатків відповідні відеозаписи у акті не зазначені та не надавались позивачеві. За викладеного, позивач вказує на те, що законні правові підстави для проведення перевірки позивача у відповідача були відсутні. Окрім того, позивач посилається і на те, що згідно постанови про адміністративне правопорушення його було притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення, передбачені ст.188-3 КУпАП, а саме: за невиконання законних вимог посадових осіб відповідача, тобто, його було притягнуто до відповідальності за одне й те саме порушення двічі, що є грубим порушенням ст.61 Конституції України. У відповіді на відзив від 21.12.2022р. позивач посилається на ті ж самі обставини, що і у позові (а.с.1-4, 116-119).

Ухвалою суду від 31.10.2022р. було відкрито провадження у даній адміністративній справі, розгляд даної справи призначений за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до вимог ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України та запропоновано, зокрема, відповідача надати відзив на позов та докази в обґрунтування відзиву з дотриманням вимог ст.ст.162,261 Кодексу адміністративного судочинства України(а.с.47).

На виконання вимог вищенаведеної ухвали суду, 21.11.2022р. відповідачем було надано відзив на позов, у якому останній просив у задоволенні позову позивачеві відмовити повністю посилаючись на те, що на підставі доручення Прем`єр Міністра України №11381/0/1-22 від 08.05.2022р., листа Держпродспоживспілки України №15.2.-7/4861 від 08.05.2022р., наказу від 07.09.2022р. №888-ПО, направлення від 07.09.2022р. №921 щодо проведення позапланової перевірки позивача з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування цін на товари, які мають істотну соціальну значущість (бензин та дизельне паливо) АЗС, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 посадові особи відповідача 15.09.2022р. та 16.09.2022р. здійснили спробу проведення такої позапланової перевірки, надали позивачеві для ознайомлення вищенаведені доручення Прем`єр Міністра України, лист Держпродспоживспілки України та направлення на перевірку, проте, 15.09.2022р. після ознайомлення із вказаними документами позивач відмовився допускати посадових осіб відповідача до проведення перевірки посилаючись на відсутність рішення Кабінету Міністрів України відповідно до п.2 Постанови КМУ №303, а 16.09.2022р. при повторній спробі проведення перевірки зателефонував посадовій особі відповідача та відмовився прибути за вищевказаною адресою. Таким чином 15.09.2022р. та 16.09.2022р. позивачем за вищевказаною адресою посадових осіб відповідача не допущено до проведення позапланового заходу, чим умисно створено перешкоди для посадових осіб при виконанні покладених на них функцій. Всі ці факти підтверджуються відеозаписом проведення позапланового заходу, за фактом недопущення позивачем посадових осіб відповідача до перевірки був складений акт №921/9-22 у формі, встановленій ст.7 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», яка не передбачає складання окремого акту, а також прийнято оспорюване рішення. Стосовно доводів позивача щодо неправомірності здійснення перевірки на підставі доручення Прем`єр Міністра України, то відповідач вказує на те, що положеннями ст.6 вищезгаданого Закону підставою для здійснення позапланового заходу державного нагляду, серед іншого, є доручення Премєр Міністра України, відповідно до п.2 ст.42 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», саме Прем`єр Міністр України контролює діяльність, зокрема, керівників центральних органів виконавчої влади, дає з цією метою доручення, обов`язкові до виконання зазначеними органами та посадовими особами, а отже, відповідач вважає, що дії відповідача узгоджуються з нормами ч.1 ст.6 Закону та відповідають приписам ст.19 Конституції України, тобто, є такими, що здійснені на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України (а.с.52-54).

У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Згідно довідок управління персоналом, 30.12.2022р. та у період з 02.01.2023р. по 06.01.2023р. включно суддя Конєва С.О. перебувала у щорічній відпустці (а.с.124-125).

Таким чином, дана адміністративна справи вирішується 09.01.2023р., тобто у межах строку, визначеного ст. 258 Кодексу адміністративного судочинства України.

Із наявних в матеріалах справи документів судом встановлені наступні обставини у даній справі.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець за адресою: АДРЕСА_2 , основним видом його діяльності є оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами, перебуває на обліку як платник обов`язковим платежів до бюджету у Криворізькій північній ОДПІ ГУ ДФС у Дніпропетровській області, що підтверджується інформацією, яка міститься у копії Виписки з ЄДРПОУ від 30.01.2017р.(а.с.43).

15.09.2022р. та 16.09.2022р. на підставі доручення Прем`єр-міністра України №11381/0/1-22 від 08.05.2022р., листа Держпродспоживслужби України щодо проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) №15.2.2-7/4861 від 08.05.2022р., згідно до наказу відповідача від 07.09.2022р. №888-ПО, направлення від 07.09.2022р. №921 посадовими особами відповідача було здійснено спробу проведення позапланової перевірки з питань дотримання вимог порядку формування, встановлення та застосування цін на товари, які мають істотну соціальну значущість (бензин та дизельне паливо) стосовно ФОП ОСОБА_1 , на АЗС, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , на якій позивачем здійснюється роздрібна торгівля пальним, що підтверджується вищезазначеними копіями документів (а.с.58-59, 87-89,112).

Проте, після ознайомлення із вищезазначеними документами на перевірку, ФОП ОСОБА_1 відмовився допускати посадових осіб до зазначеної позапланової перевірки через відсутність у них рішення Кабінету Міністрів України згідно до пункту 2 постанови КМУ №303 про що посадовими особами відповідача був складений акт від 16.09.2022р. за №921/9-22, що підтверджується змістом його копії наявної у справі (а.с.6-28, 60-82).

На підставі вищенаведеного акту, посадовою особою відповідача 27.09.2022р. було прийнято рішення за №67/9-22 згідно до п.4 ч.1 ст.20, ч.2 ст.20 Закону України «Про ціни та ціноутворення» за яким через відмову посадовим особам відповідача у допуску до проведення перевірки, відмову отримати вимогу щодо надання переліку необхідних документів для перевірки, не надання журналу реєстрації перевірок, до позивача застосовано адміністративно-господарські санкції у розмірі 34000 грн., що підтверджується копією наведеного рішення (а.с.29-30, 84-85).

Зазначене рішення про застосування до позивача адміністративно-господарської санкції від 27.09.2022р. №67/9-22 є предметом спору у даній справі.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, проаналізувавши норми чинного законодавства України, оцінивши їх у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів, отже, конституційна норма передбачає, що захист прав споживачів відбувається шляхом здійснення контролю за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт.

Згідно з п. 1 Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту прав споживачів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.09.2015 року № 667, Держпродспоживслужба є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства та який реалізує державну політику, зокрема у галузі державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів.

Пунктом 2 Положення № 667 передбачено, що Держпродспоживслужба у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пп. 2 п. 3 Положення № 667 одним з основних завдань Держпродспоживслужби є дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Згідно з пп. 11 п. 4 Положення № 667 Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін: - здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; - здійснює державний нагляд (контроль) за достовірністю інформації, зазначеної у документах про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; - надає у випадках, передбачених законодавством, висновки щодо економічного обґрунтування витрат під час формування цін (тарифів) на товари, роботи і послуги, щодо яких запроваджено державне регулювання цін (тарифів); - надає органам виконавчої влади, органам місцевого самоврядування, суб`єктам господарювання обов`язкові до виконання приписи про усунення порушень вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Пунктом 7 вказаного Положення визначено, що Держпродспоживслужба здійснює свої повноваження безпосередньо та через свої територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1092 від 16.12.2015 року утворено як юридичні особи публічного права територіальні органи Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів за переліком згідно з додатком 1, у тому числі Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області.

Пунктом 11 ч.4 Положення про Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області, затвердженого наказом Держпродспоживслужби від 24.02.2020 №147 визначено, що Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області (далі - Головне управління) є територіальним органом Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, яке забезпечує реалізацію державної політики, зокрема, здійснює державний нагляд (контроль) за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; приймає рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін (а.с.57).

Закон України «Про ціни та ціноутворення» від 21.06.2012 №5007-VI (далі Закон-№5007) визначає основні засади цінової політики і регулює відносини, що виникають у процесі формування, встановлення та застосування цін, а також здійснення державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення.

Основними функціями уповноважених органів відповідно до ст. 17 Закону №5007 є: 1) виконання контрольнонаглядових функцій за дотриманням вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; 2) здійснення державного спостереження у сфері ціноутворення; 3) запобігання порушенням у сфері ціноутворення.

Статтею 13 Закону №5007 визначено, що державне регулювання цін здійснюється Кабінетом Міністрів України, органами виконавчої влади, державними колегіальними органами та органами місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень шляхом: 1) установлення обов`язкових для застосування суб`єктами господарювання: фіксованих цін; граничних цін; граничних рівнів торговельної надбавки (націнки) та постачальницько-збутової надбавки (постачальницької винагороди); граничних нормативів рентабельності; розміру постачальницької винагороди; розміру доплат, знижок (знижувальних коефіцієнтів); 2) запровадження процедури декларування зміни ціни та/або реєстрації ціни.

Згідно зі ст. 16 Закону №5007 органами державного контролю (нагляду) та спостереження у сфері ціноутворення (далі - уповноважені органи) є: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з контролю за цінами; інші органи, визначені законом.

Згідно зі ст. 18 Закону №5007 уповноважені органи мають, крім іншого, право: проводити у суб`єктів господарювання в установленому порядку планові та позапланові перевірки достовірності зазначеної у документах інформації про формування, встановлення та застосування державних регульованих цін; одержувати відповідно до законодавства у письмовій формі пояснення, довідки і відомості з питань, що виникають під час проведення перевірки; приймати рішення про застосування адміністративно-господарських санкцій за порушення вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Таким чином, із аналізу наведених приписів чинного законодавства та завдань і функцій покладених на територіальні органи Держпродспоживслужби, можна дійти висновку, що відповідач Головне управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області наділене повноваженнями для здійснення заходів державного нагляду, предметом яких є дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначаються Законом України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007р. №877-V (далі Закон №877).

Абзацом третім статті 1 Закону №877 визначено, що заходи державного нагляду (контролю) - планові та позапланові заходи, які здійснюються у формі перевірок, ревізій, оглядів, обстежень та в інших формах, визначених законом.

Відповідно до ст. 7 цього Закону №877 передбачено, що для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

Абзацом 4 ч. 1 ст. 11 Закону №877 визначено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Крім того, абзацами 2 та 3 ч. 1 ст. 11 Закону №877 встановлено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний:

- допускати посадових осіб органу державного нагляду (контролю) до здійснення заходів державного нагляду (контролю) за умови дотримання ними порядку здійснення державного нагляду (контролю), передбаченого цим Законом;

- не створювати перешкоди органам державного нагляду (контролю) чи їх посадовим особам при здійсненні ними заходів державного нагляду (контролю), за умови що зазначені заходи здійснюються такими особами відповідно до вимог закону.

А у відповідності до пункту 4 частини 1 статті 20 Закону №5007 передбачено, що до суб`єктів господарювання застосовуються адміністративно-господарські санкції за невиконання приписів уповноважених органів або створення перешкод для виконання покладених на них функцій - штраф у розмірі 2000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час, ч.5 ст.7 Закону №877 передбачено, що перед початком здійснення заходу посадові особи державного нагляду (контролю) зобов`язані пред`явити керівнику суб`єкта господарювання юридичної особи, її відокремленого підрозділу або уповноваженій ним особі (фізичній особі-підприємцю або уповноваженій ним особі) посвідчення (направлення) та службове посвідчення, що засвідчує посадову особу державного нагляду (контролю), і надати суб`єкту господарювання копію посвідчення (направлення).

Згідно до п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 13.03.2022р. №303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» ( далі Постанова КМУ №303), яка набрала чинності з 17.03.2022р. (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначено, що протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) в окремих сферах, зокрема щодо запобігання неконтрольованому зростанню цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, виключно на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері, а для центральних органів виконавчої влади, діяльність яких спрямовується і координується безпосередньо Кабінетом Міністрів України, - на підставі рішення Кабінету Міністрів України: за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

Також, і абз. 7 ч. 1 ст. 6 Закону №877 визначено, що однією з підстав для здійснення позапланових заходів є доручення Прем`єр-міністра України про перевірку суб`єктів господарювання у відповідній сфері у зв`язку з виявленими системними порушеннями та/або настанням події, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави.

А згідно до приписів пункту 2 статті 42 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Прем`єр-міністр України спрямовує, координує та контролює діяльність членів Кабінету Міністрів України, керівників інших центральних органів виконавчої влади, Ради Міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, дає з цією метою доручення, обов`язкові до виконання зазначеними органами та посадовими особами.

Отже, аналіз вищенаведених приписів законодавства свідчить про те, що доручення Прем`єр-міністра України є однією із підстав для проведення позапланового заходу (контролю) та обов`язковим до його виконання органами виконавчої влади та їх посадовими особами.

А відповідно, зазначене свідчить про те, що після ознайомлення з направленням на перевірку та вказаним дорученням Прем`єр-міністра України, суб`єкт господарювання має обов`язок не створювати перешкод для проведення позапланового заходу (перевірки) та допустити посадових осіб до проведення такої позапланової перевірки виходячи в вимог наведених приписів чинного законодавства.

Разом з тим, як встановлено судом із наявних в матеріалах справи копій документів, позивач 15.09.2022р. та 16.09.2022р. після ознайомлення із дорученням Прем`єр-міністра України №11381/0/1-22 від 08.05.2022р., листом Держпродспоживслужби України №15.2.2-7/4861 від 08.05.2022р. та направленням на перевірку від 07.09.2022р. №921, відмовив посадовим особам відповідача у допуску до проведення позапланового заходу контролю (перевірки) через відсутність у посадових осіб відповідача рішення Кабінету Міністрів України передбаченого п.2 постанови КМУ №303, що зафіксовано актом від 16.09.2022р. №921/9-22 (а.с.6-28,60-82).

Факти відмови у допуску посадових осіб відповідача до проведення позапланової перевірки 15.09.2022р. та 16.09.2022р. підтверджено у позові самим позивачем, а також і підтверджується відеозаписом, наявним у справі (а.с.2-3,86,115).

Отже, із наведених обставин справи судом встановлено, що позивач створив перешкоди для проведення позапланової перевірки шляхом не допуску посадових осіб відповідача до проведення такої позапланової перевірки, що є порушенням вимог абз. 2,3 ч.1 ст.11 Закону №877 та є підставою для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій у відповідності до вимог п.4 ч.1 ст.20 Закону №5007.

З огляду на викладене та враховуючи проаналізовані вищенаведені норми чинного законодавства та встановлені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку, що застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій за недопущення ним посадових осіб відповідача до проведення позапланової перевірки 15.09.2022р. та 16.09.2022р. у розмірі 34000 грн. за оспорюваним рішенням від 27.09.2022р. №67/9-22 є законним, обґрунтованим та таким, що відповідає вимогам абз. 2,3 ч.1 ст.11 Закону №877, п.4 ч.1 ст.20 Закону №5007.

При цьому, судом критично надається оцінка та відхиляються аргументи позивача з приводу того, що за п.2 постанови КМУ №303 дозволено проведення позапланових перевірок лише на підставі рішень Кабінету Міністрів України, тоді як доручення Прем`єр-міністра України не є рішенням Кабінету Міністрів України у розумінні ст.49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», з огляду на те, що у відповідності до пункту 2 ст.42 Закону України «Про Кабінет Міністрів України» Прем`єр-міністр України спрямовує, координує діяльність, зокрема, керівників центральних органів виконавчої влади, місцевих державних адміністрацій та з цією метою надає їх доручення, обов`язкові до виконання зазначеними органами та їх посадовими особами, зазначене доручення на момент виникнення спірних відносин не було визнано протиправним та скасовано у встановленому законодавством порядку (таких доказів суду не надано), а відповідно, підлягало обов`язковому виконанню, тому наведені аргументи позивача є неспроможними і не можуть бути прийняті судом до уваги.

Окрім того, судом враховується і те, що доручення Прем`єр-міністра України №11381/0/1-22 від 08.05.2022 року видане за результатами наради, на виконуючого обов`язків Голови Держпродспоживслужби Вовнюка А.В. покладено невідкладне забезпечення в межах компетенції проведення перевірок дотримання суб`єктами господарювання на роздрібному ринку пального вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін з застосуванням в разі необхідності відповідних заходів реагування. Зазначене доручення доведене до відома територіальних органів Держпродспоживслужби листом № 15.2.2-7/4861 від 08.05.2022 року (а.с.87-89).

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 березня 2022 р. № 303 «Про припинення заходів державного нагляду (контролю) і державного ринкового нагляду в умовах воєнного стану» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), протягом періоду воєнного стану дозволено здійснення позапланових заходів державного нагляду (контролю) в окремих сферах, зокрема щодо запобігання неконтрольованому зростанню цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, виключно на підставі рішення центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у відповідній сфері: за наявності загрози, що має значний негативний вплив на права, законні інтереси, життя та здоров`я людини, захист навколишнього природного середовища та забезпечення безпеки держави; з метою виконання міжнародних зобов`язань України.

Наказом Міністерства економіки України від 02.04.2022 року № 679 дозволено Держпродспоживслужбі протягом періоду воєнного стану проведення позапланових заходів державного нагляду (контролю) щодо суб`єктів господарювання роздрібної торгівлі у сфері формування, встановлення та застосування цін на товари, які мають істотну соціальну значущість, за переліком, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341 «Про заходи щодо стабілізації цін на товари, що мають істотну соціальну значущість, товари протиепідемічного призначення».

При цьому, перелік товарів, що мають істотну соціальну значущість, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 22 квітня 2020 р. № 341, згідно якого до таких товарів відноситься, зокрема, бензин марки А-92, бензин марки А-95, дизельне пальне.

Також слід зазначити, що у випадку незгоди позивача з призначенням перевірки згідно наказу від 07.09.2022 року № 888-ПО на підставі доручення Прем`єр-міністра України №11381/0/1-22 від 08.05.2022 року, позивач не позбавлений був можливості оскаржити його у встановленому законодавством порядку.

Однак, будь-яких доказів на підтвердження того, що наказ від 07.09.2022 року № 888-ПО було скасовано, станом на дату розгляду справи в суді позивачем не надано, а судом із наданих копій документів не встановлено.

Отже, із аналізу вищевикладеного можна дійти висновку, що позапланова перевірка ФОП ОСОБА_1 , АЗС за адресою: АДРЕСА_1 , з питань дотримання вимог щодо формування, встановлення та застосування державних регульованих цін, була призначена за наявності підстав, визначених чинним законодавством України.

У відповідності до ч.1 та ч.4 ст.73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частина 2 ст. 77 КАС України визначає, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

В той же час, і частина 1 статті 77 наведеного Кодексу, покладає обов`язок на позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги та заперечення.

Проте, позивачем належними, достатніми та допустимими доказами не доведено, а судом не встановлено протиправності прийняття оспорюваного рішення з урахуванням вище встановлених судом обставин у цій справі та аналізу наведених норм чинного законодавства.

Не можуть бути покладені в основу даного судового рішення і доводи позивача з приводу того, що йому не пропонували отримати вимогу про надання переліку необхідних для перевірки документів та він не відмовлявся їх надати, не надання ним журналу реєстрації перевірок, не складання акту про недопущення посадових осіб відповідача до перевірки окремо від акту перевірки, не зазначення у акті перевірки про процес фіксування перевірки засобами відеотехніки, не надання позивачеві відповідного відеозапису, з огляду на те, що наведені обставини не спростовують встановленого судом факту не допуску позивачем посадових осіб відповідача до проведення позапланової перевірки, що є порушенням вимог Закону №877 та підставою для застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій.

Є безпідставними та необґрунтованими доводи позивача про те, що його, притягнуто до відповідальності двічі за одне й теж саме правопорушення, а тому відповідачем порушені права позивача, передбачені ст.61 Конституції України, яка забороняє двічі притягувати особу до одного виду юридичної відповідальності за одне і те ж правопорушення, оскільки факт застосування до фізичної особи-підприємця передбачених законом адміністративно-господарських санкцій за порушення законодавства у сфері формування, встановлення та застосування цін і ціноутворення (зокрема і в частині не допуску посадових осіб відповідача до проведення перевірки) не залежить від факту притягнення позивача, як громадянина, до відповідальності, відповідно до вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення, а тому позивач помилково вказує на порушення відповідачем ст.61 Конституції України.

Наведена правова позиція узгоджуються із правовою позицією Вищого адміністративного суду України, викладеною в його ухвалі від 28.09.2017р. у справі №804/8153/14 (К/800/39007/15).

Відповідно до ст.19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно до ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіривши правомірність прийняття відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, оспорюваного рішення по застосування до позивача адміністративно-господарських санкцій у розмірі 34000 грн. з урахуванням критеріїв, визначених ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, суд приходить до висновку, що зазначене спірне рішення прийняте відповідачем у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України, обґрунтовано, з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), а тому у адміністративного суду відсутні будь-які правові підстави для задоволення даного позову.

Статтями 6,7 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права згідно якого вирішує справи відповідно до Конституції України та законів України.

Приймаючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про відсутність обґрунтованих правових підстав для задоволення даного адміністративного позову, у зв`язку з чим у задоволенні даного позову позивачеві слід відмовити повністю.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат та з урахуванням того, що суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову, всі судові витрати слід покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись ст.ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення №67/9-22 від 27.09.2022р. відмовити повністю.

Судові витрати покласти на позивача згідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення, або протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення відповідно до вимог ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду набирає законної сили у строки, визначені статтею 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.О. Конєва