Справа № 200/19317/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року справа №200/19317/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 р. у справі № 200/19317/21 (головуючий І інстанції Бєломєстнов О.Ю.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії,-

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (далі відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області в частині не зарахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 до пільгового стажу за Списком №1 періодів його роботи в СП Шахта ім. М.І. Калініна, ДП Артемвугілля з 21.10.1989 року по 21.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 21.12.2007 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 № 15150 від 23.12.2019 року про призначення пенсії за віком на пільгових умовах та зарахувати до пільгового стажу за Списком №1 періоди його роботи в СП Шахта ім. М.І. Калініна, ДП Артемвугілля з 21.10.1989 року по 21.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 21.12.2007 року.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування періодів роботи ОСОБА_1 з 21.10.1989 року по 31.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 31.12.2007 року в СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля до пільгового стажу за Списком №1. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2019 року із зарахуванням періодів роботи з 21.10.1989 року по 31.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 31.12.2007 року в СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля до пільгового стажу за Списком №1.

Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.

В обґрунтування доводів зазначає, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі списками, затвердженими КМУ на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Документи видані підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсними і не створюють правових наслідків, відповідно, не можуть бути враховані при призначені (перерахунку) пенсії.

Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України та внутрішньо переміщеною особою. Зазначене підтверджується паспортом громадянина України серії НОМЕР_1 та довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 23.12.2019 року №1429-.

Судом встановлено, що позивач з 23.12.2019 року отримує пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1, згідно Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Як вбачається з розрахунку стажу позивача Форми РС-розр., періоди роботи в СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля з 21.10.1989 року по 31.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 31.12.2007 року не були зараховані до пільгового стажу при призначенні пенсії позивачу.

25.11.2021 року Департамент пенсійного забезпечення Пенсійного фонду України у відповідь на скаргу позивача повідомив, що пільговий стаж роботи врахований при призначенні пенсії за даними, які наявні в Реєстрі застрахованих осіб, а первинні документи, які підтверджують пільговий стаж знаходяться на непідконтрольній території в м. Горлівка. У зв`язку з зазначеним відповідач не зарахував до пільгового стажу позивача за Списком №1 спірні періоди роботи.

При вирішенні справи суд виходить з наступного.

Згідно пп. 1 ч. 2 ст. 114 Закону № 1058 на пільгових умовах пенсія за віком призначається: працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

За відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу: з 01.04.2020 року по 31.03.2021 року не менше 23 років у чоловіків.

Працівникам, які не мають стажу роботи з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону: чоловікам - на 1 рік за кожний повний рік такої роботи.

Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).

Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, у трудовій книжці позивача НОМЕР_2 від 01.08.1983 року містяться наступні записи щодо спірних періодів праці:

- 21.10.1989 року прийнятий учнем гірничого робітника підземного з повним робочим днем під землею;

- 30.11.1989 року прийнятий гірничим робітником підземним з повним робочим днем під землею;

- 26.02.1999 року переведений електрослюсарем підземним;

- 15.02.2001 року переведений гірничим робітником з ремонту гірничих виробок;

- 03.11.2003 року переведений електрослюсарем підземним з повним робочим днем в шахті;

- 18.12.2019 року звільнений за власним бажанням.

Крім того, відповідно до довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля від 04.12.2014 №1/9-1931 ОСОБА_1 працював повний робочий день в шахті у періоди з 21.10.1989 по 30.11.1989 на посаді учня гірничого робітника підземного, у період з 30.11.1989 по 19.02.1999 на посаді гірничого робітника підземного, у період з 19.02.1999 по 15.02.2001 на посаді електрослюсаря підземного, у період з 15.02.2001 по 03.11.2003 на посаді гірничого робітника з ремонту гірничих виробок, з 03.11.2003 електрослюсарем підземним.

Отже, записи у трудовій книжці підтверджують характер роботи позивача у періоди з 21.10.1989 року по 31.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 31.12.2007 року в СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля, що надає право включення вищевказаних періодів роботи до пільгового стажу за Списком №1.

Щодо доводів апелянта, що документи видані підприємствами, які розташовані на тимчасово окупованій території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є недійсними і не створюють правових наслідків, відповідно, не можуть бути враховані при призначені пенсії, суд зазначає наступне.

Верховний Суд раніше сформулював правовий висновок щодо застосування норм матеріального права у спорах цієї категорії у подібних правовідносинах. Зокрема, у постанові від 02 жовтня 2018 року (справа №569/14531/16-а) проаналізував положення статті 19 Конституції України, статей 3, 4, 9, 17, 18 Закону № 1207-VІІ, у розрізі міжнародних принципів закладених у документі "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" в якому у 1971 році Міжнародний суд Організацій Об`єднаних Націй (далі - ООН) зазначив, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів", у рішеннях Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) у справах "Лоізіду проти Туреччини" (Loizidou v. Turkey, 18.12.1996, §45), "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) згідно з якими: "Зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного, - вважають судді ЄСПЛ, - Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим (ЄСПЛ). Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать".

Верховний Суд зазначив, що у виняткових випадках, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що можливо застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та ЄСПЛ, в контексті оцінки документів, виданих закладами, що знаходяться на тимчасово не контрольованій владою території України, як доказів, оскільки неприйняття їх призведе до порушень і обмежень прав позивача на соціальний захист та гарантоване йому право на пенсійне забезпечення в належному розмірі.

Таким чином, суд не погоджується з висновком відповідача щодо неможливості врахувати вказані вище довідки, оскільки підприємство знаходиться на непідконтрольній українській владі території, де органи державної влади не здійснюють свої повноваження, з огляду на те, що надання нових довідок, виправлення недоліків у наявних та можливість перевірки не залежить від волі позивача, оскільки підприємство розташоване на тимчасово непідконтрольній території України, де наразі відбуваються бойові дії.

Крім того, суд звертає увагу, що в даному випадку, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Системний аналіз наведених вище положень Закону України «Про пенсійне забезпечення» та Порядку № 637 дає змогу дійти висновку, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 07.03.2018 року у справі № 233/2084/17, від 16.05.2019 року у справі №161/17658/16-а, від 27.02.2020 року у справі №577/2688/17, від 31.03.2020 року у справі №446/656/17, від 21.05.2020 року у справі №550/927/17.

В той час, зазначені вище спірні періоди роботи позивача підтверджено копією трудової книжки.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач безпідставно не зарахував періоди роботи позивача з 21.10.1989 року по 31.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 31.12.2007 року в СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля до пільгового стажу за Списком №1.

На підставі викладеного, колегія суддів погоджує висновок суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 23.12.2019 року із зарахуванням періодів роботи з 21.10.1989 року по 31.12.1997 року, з 01.01.2000 року по 31.12.2000 року, з 13.11.2005 року по 31.12.2006 року, з 17.03.2007 року по 31.12.2007 року в СП Шахта ім. М.І. Калініна ДП Артемвугілля до пільгового стажу за Списком №1.

Статтею 316 КАС України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому при таких обставинах апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення а рішення суду без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 р. у справі №200/19317/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 04 серпня 2022 р. у справі №200/19317/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення складено 10 січня 2023 року.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Т.Г. Гаврищук

Судді: А.А. Блохін

І.В. Сіваченко