Справа № 522/15837/22
Суддя: Бондар В. Я.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/522/8/23
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2023 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси

у складі: судді - Бондар В.Я.,

за участі секретаря судового засідання - Зеленюк П.О.,

розглянувши у порядку спрощеного провадження (з урахуванням особливостей встановлених ст.ст. 268-271, 286 КАС України) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області та просить: скасувати постанову Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області №ПН МОД 009219 від 08.11.2022 про накладення адміністративного стягнення щодо ОСОБА_1 , стягнути з відповідача судовий збір.

В обґрунтування позову відзначено, що позивач є громадянином Республіки Білорусія та проживає в Одесі з 2018 року. До того, він кілька разі приїздив та в 2017 одружився в Україні, після чого переїхав. При складені постанови позивачу не роз`яснювали його права, не врахували всі його зауваження та не надали перекладача, а українську термінологію він розуміє не в повному обсязі. Матеріали справи не містять вини позивача у вчиненні правопорушення.

Ухвалою суду від 22.11.2022 провадження у справі було відкрите, справу призначено до розгляду у судовому засіданні на 02.12.2022.

До суду 02.12.2022 надійшов відзив ГУ ДМС України в Одеській області, відповідно до якого просять відмовити у задоволенні позову.

Відзив мотивований тим, що 08.11.2022 позивачем порушені терміни перебування в Україні, закінчилася дія паспорту громадянина Республіки Білорусь, він на разі знаходиться на території України без законних підстав. Відповідач дійшов висновку, що позивач за жодною з конвенційних ознак на батьківщині не переслідувався, побоювання стати жертвою переслідування доказами не підтверджуються. ОСОБА_1 вказав, що не потребує перекладача. Перекладач позивачу пропонувався, а всі його права роз`яснювалися зрозумілою йому мовою. Наявність шлюбу у позивача не може бути підставою для незастосування державними органами наслідків незаконного перебування на території України.

У зв`язку з відключенням електроенергії в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси розгляд справи у судовому засіданні 02.12.2022 було відкладено на 15.12.2022.

У судовому засіданні 15.12.2022 позивачу надано час для ознайомленням з відзивом, у зв`язку з чим розгляд справи відкладено на 22.12.2022.

Розгляд справи у судовому засіданні 22.12.2022 було відкладено у зв`язку з відсутністю подачі електроенергії в приміщенні Приморського районного суду м. Одеси, наступне засідання призначено на 10.01.2023.

У судове засідання 10.01.2023 учасники справи не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку.

Згідно ч.1 ст. 286 КАС України адміністративна справа з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності вирішується місцевими загальними судами як адміністративними судами протягом десяти днів з дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до ч.1 ст.205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Відзив відповідає вимогам статті 162 КАС України, поданий у встановлений строк, тому приймається судом та приєднується до матеріалів справи.

Згідно ч. 4 ст.229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази сторін приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина Республіки Білорусь з терміном дії з 15.04.2013 до 15.04.2023 (а.с.7).

ОСОБА_1 18 лютого 2017 року зареєстрував шлюб з громадянкою України ОСОБА_4 , про що свідчить свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 , видане Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області (а.с.12).

08 листопада 2022 року провідним спеціалістом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області Брюховець А.Г. складено протокол серії ПР МОД №009130 про порушення ОСОБА_1 ст. 203 КУпАП, адже позивач ухилявся від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування (а.с.8-9).

За результатами розгляду протоколу 08 листопада 2022 року Головним управління Державної міграційної служби України в Одеській області винесено постанову серії ПН МОД №009219, якою ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 203 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у розмірі 1700 грн (а.с.10-11).

На поясненнях позивача відібраних співробітником відповідача ОСОБА_1 написав своє ім`я, поставив підпис та написав російською мовою про те, що переклад йому не потрібний (а.с.42-44).

Протокол та постанова підписані позивачем.

Також ОСОБА_1 підписав розписку про те, що він не відмовляється від виконання рішення та наміру звернення до Центру надання правової допомоги з метою оскарження рішення він немає, вказав, що перекладача не потребує (а.с.55).

З рішення №738 про примусове повернення до країни походження від 08.11.2022 вбачається, що ОСОБА_1 було примусово повернуто до країни походження та зобов`язано покинути територію України до 07.12.2022 (а.с.50-54).

Частина 1 статті 203 КУпАП передбачає відповідальність за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування і зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, передбачених частиною другою цієї статті, тягнуть за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Статтею 9 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» закріплено, що іноземці та особи без громадянства в`їжджають в Україну за наявності визначеного цим Законом чи міжнародним договором України паспортного документа та одержаної у встановленому порядку візи, якщо інше не передбачено законодавством чи міжнародними договорами України. Це правило не поширюється на іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон України з метою визнання їх біженцями або особами, які потребують додаткового або тимчасового захисту чи отримання притулку. Іноземці та особи без громадянства під час проходження прикордонного контролю у пунктах пропуску через державний кордон зобов`язані подати свої біометричні дані для їх фіксації. Строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

З часу прибуття позивача на територію України (23.01.2018) та його виявлення (08.11.2022) минуло досить часу, а позивач з заявами до органів міграційної політики не звертався.

Посилання на затяжну хворобу на ОРВІ, карантині обмеження та ведення воєнного стану не є поважною причиною не легалізувати своє положення на території України, з огляду на перебування в України позивача більше 4-х років.

Перекладач не був потрібний позивачу, про що він писав власноруч, тому посилання на не розуміння постанови є не обґрунтованим.

Чинним законодавством України не передбачено виключень із загальних для всіх іноземців правил перебування на території України і наявність сім`ї не звільняє особу від необхідності дотримання міграційного законодавства, тому посилання позивача на його шлюб з громадянкою України не можу бути підставою для скасування постанови про притягнення його до адміністративної відповідальності за порушення міграційного законодавства.

Посилання позивача на відсутність вини в діях ОСОБА_1 є безпідставним, адже допущення перебування на території України без законних підстав уже є винна поведінка, адже позивач не вжив жодних заходів для узаконення свого перебування на території України.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів; показаннями свідків.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Отже, на підставі повно з`ясованих обставин справ, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, а постанова про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності є законною та скасуванню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення.

У зв`язку з відмовою у задоволенні позову судовий збір не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Керуючись ч. 1 ст. 203 КУпАП, ст.ст. 71, 72, 74, 77, 90, 91, 268-271, 286 КАС України, суд,-

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 ). до Головного управління Державної .міграційної служби України в Одеській області (, м. Одеса, вул. Преображенська, 44) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - залишити без задоволення.

Судове рішення набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі його апеляційного оскарження - з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду, шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Повний текст рішення суду складено 10 січня 2023 року.

Суддя В.Я. Бондар