Справа № 260/5150/22
Суддя: Ващилін Р.О.
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

04 січня 2023 року м. Ужгород№ 260/5150/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ващиліна Р.О.

при секретарі судового засідання Неміш Т.В.

за участю:

позивача: ОСОБА_1 ,

відповідача: представник - не з`явився,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ), в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 15 вересня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у виїзді за межі території України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначає, що він являється студентом другого курсу денної форми навчання закордонного вищого навчального закладу Словаччини. З метою продовження навчання 15 вересня 2022 року він прибув в міжнародний пункт пропуску «Ужгород» для перетину кордону, при цьому на підтвердження наявності підстав для перетину кордону ним було подано всі необхідні документи, в тому числі, довідку для виїзду за кордон здобувачів освіти, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 . Однак незважаючи на це, посадова особа органу Державної прикордонної служби України незаконно відмовила йому в перетині державного кордону.

19 грудня 2022 року відповідач подав до суду відзив, в якому проти задоволення позову заперечив. Так, зокрема, зазначив, що у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану встановлено особливий режим в`їзду, виїзду та свободи пересування громадян. З огляду на зазначене головою Державної прикордонної служби України було прийнято рішення щодо заборони виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років у період здійснення в Україні заходів правового режиму воєнного стану. При цьому законодавством не передбачено право здобувачів освіти на перетинання державного кордону в умовах воєнного стану.

04 січня 2023 року позивач подав до суду додаткові пояснення, в яких повторно наголосив на тому, що він є студентом закордонного вищого навчального закладу з 2021 року. Причиною перетину кордону 15 вересня 2022 року стала саме необхідність продовження навчання у вищому навчальному закладі Словаччини. При цьому посадовій особі Державної прикордонної служби України було надано відповідну довідку про навчання, що не була врахована при прийнятті оскарженого рішення. Окремо зазначає, що будь-яких посилань на недостовірність чи сфальсифікованість зазначеної в ній інформації відповідач не заявляє, проте вважає, що позивач не має право на перетин кордону з посиланням на загальні законодавчі норми без врахування специфіки спірних правовідносин.

Позивач у судовому засіданні 04 січня 2023 року заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі з мотивів, наведених в позовній заяві, та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача у судове засідання 04 січня 2023 року не з`явився, про причини не явки суд не повідомив, про відкладення розгляду справи не клопотав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 15 вересня 2022 року у зв`язку з наміром перетнути державний кордон України у пункті пропуску «Ужгород» ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) пред`явив для проведення паспортного контролю уповноваженій особі підрозділу охорони державного контролю наступні документи:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон;

- посвідчення про приписку до призовної дільниці № НОМЕР_3 ;

- довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти №971 від 30.04.2022, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 ;

- довідку з навчального закладу Університету ОСОБА_2 щодо навчання в 2022/2023 академічному році на 2 курсі;

- студентський квиток (ISIC) від 01.09.2019.

За наслідками проведеного паспортного контролю рішенням начальника 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип А) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_1 » (тип Б) капітаном ОСОБА_3 від 15.09.2022 у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_1 було відмовлено.

Вказану відмову аргументовано тим, що таку особу тимчасово обмежено у праві виїзду з України за відсутності підстав на право перетинання державного кордону згідно ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та «Правил перетинання державного кордону громадянами України», затвердженими постановою Кабінету Міністрів України №57 від 27.01.1995, у зв`язку з недостатністю наданих для паспортного контролю документів.

Вважаючи вказану відмову протиправною та такою, що порушує його право на вільне пересування, ОСОБА_1 звернувся з даним адміністративним позовом до суду.

Оцінюючи правомірність оскарженого рішення, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Зазначене кореспондується також з положеннями ст. 1 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України» від 21.01.1994 №3857-XII (далі Закон №3857). При цьому вказаною статтею також передбачено, що на громадян України, які звернулися з клопотанням про виїзд з України, поширюються усі положення чинного законодавства, вони користуються всіма правами і несуть встановлені законом обов`язки.

Відповідно до ст. 64 Конституції України, конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції.

Воєнний стан в розумінні положень ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 №389-VIII - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Правовою основою введення воєнного стану є Конституція України, цей Закон та указ Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях, затверджений Верховною Радою України (ст. 2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану»).

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, зокрема, встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Отже, право особи на вільний перетин державного кордону України, згідно з положеннями Конституції України та законодавчих норм, може бути обмежено в умовах воєнного стану.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому було продовжено.

П. 3 вказаного вище указу у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Указом Президента України від 24.02.2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Правові основи мобілізаційної підготовки та мобілізації в Україні визначає Закон України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 №3543-XII (далі Закон №3543).

Положеннями ст. 2 вказаного законодавчого акту визначені обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, які передбачають, серед іншого, з`явитися до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів та визначення їх призначення на особливий період.

Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 №2232-XII, на військову службу за призовом під час мобілізації приймаються громадяни віком від 18 років та громадяни, які не досягли граничного віку перебування на військовій службі, тобто до 60 років.

Відтак, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є військовозобов`язаним.

Разом з тим, як вбачається з матеріалів даної адміністративної справи ОСОБА_1 є студентом 2-го курсу денної форми навчання Філософського факультету Університету Матея Бела в Банській Бистриці (Словацька Республіка). У зв`язку з чим позивача було знято з військового обліку, що підтверджується відомостями посвідчення про приписку до призовної дільниці № НОМЕР_3 . Окрім того, в такому посвідченні зроблено відмітку про надання ОСОБА_1 відстрочки від призову на строкову службу.

Згідно ст. 23 Закону №3543 не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, зокрема, здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Відповідно до ч. 9 ст. 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», право на відстрочку від призову на строкову військову службу для здобуття освіти також мають громадяни України, які в рамках міжнародних договорів України навчаються у закладах освіти інших держав.

Довідкою для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти №971 від 30.04.2022, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 , підтверджено право ОСОБА_1 на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (на строкову військову службу). Жодних заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном уповноважений орган не висловив.

В подальшому право на відстрочку від призову на військову службу ОСОБА_1 було продовжено, що підтверджується довідкою №183-4 від 14 листопада 2022 року, виданою ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Отже, станом на день виникнення спірних правовідносин позивач, як здобувач вищої освіти, не підлягав призову на військову службу під час мобілізації в розумінні Закону №3543.

Відмовляючи ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон, посадова особа відповідача виходила з того, що подані особою документи не підтверджують наявність підстав для виїзду без будь-якої конкретизації. Поряд з цим у поданому до суду відзиві відповідач правомірність оскарженої відмови обґрунтував відсутністю права здобувачів освіти на перетин державного кордону в умовах воєнного стану.

Оцінюючи таке рішення відповідача, суд виходить з наступного.

Так, відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» від 03.04.2003 №661-IV, завдання щодо забезпечення недоторканності державного кордону та охорони суверенних прав України в її прилеглій зоні та виключній (морській) економічній зоні покладаються на Державну прикордонну службу України.

Основними функціями Державної прикордонної служби України, згідно ст. 2 вказаного законодавчого акту, є, в тому числі, здійснення в установленому порядку прикордонного контролю і пропуску через державний кордон України, а також виявлення і припинення випадків незаконного їх переміщення.

Відповідно до ст. 3 Закон №3857, перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України після пред`явлення одного з документів, зазначених у статті 2 цього Закону. Правила перетинання державного кордону України громадянами України встановлюються Кабінетом Міністрів України відповідно до цього Закону та інших законів України.

Ч. 3 ст. 6 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 №1710-VI встановлено, що пропуск осіб через державний кордон здійснюється уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України за дійсними паспортними документами, а у передбачених законодавством України випадках також за іншими документами.

Паспортні та інші документи громадян України, іноземців та осіб без громадянства, які перетинають державний кордон, перевіряються уповноваженими службовими особами Державної прикордонної служби України з метою встановлення їх дійсності та приналежності відповідній особі. При цьому з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасової відмови особі у перетинанні державного кордону (ч. 1 ст. 7 Закону України «Про прикордонний контроль»).

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль», іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Порядок перетинання громадянами України державного кордону визначають Правила, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року №57 (далі Правила).

Так, згідно п. 2 Правил у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до п. 2-6 Правила, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому - восьмому частини третьої статті 23 Закону №3543.

Поряд з цим з метою врегулювання питання виїзду з України окремих громадян, які навчаються у закладах освіти за кордоном та на час оголошення мобілізації перебували на території України та не можуть в установленому порядку виїхати за межі України для продовження навчання, рішенням голови Державної прикордонної служби, згідно з розпорядженням Адміністрації Державної прикордонної служби України від 03.04.2022 року №23-7913/0/06-22 встановлено, що обмеження щодо заборони на період дії правового режиму воєнного стану на виїзд за межі території України не застосовуються до громадян України, чоловіків віком від 18 до 60 років, які є здобувачами фахової передвищої та вищої освіти, асистентів стажистів, аспірантів та докторантів, що навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти.

При цьому, листом головнокомандуючого Збройних сил України від 24.03.2022 №300/1/С/962 вказано територіальним центрам комплектування та соціальної підтримки (які входять до сфери управління Міністерства оборони України) стосовно призовників військовозобов`язаних, яким надано відстрочку від призову для продовження навчання, зокрема за кордон, у відповідності до частин 9, 15 статті 17 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та абзацу 18 статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» у військово-облікових документах зробити відповідні записи щодо надання їм відстрочки від призову (призову за мобілізацією), та надання дозволу відповідного керівника територіального центру комплектування та соціальної підтримки для виїзду за кордон.

Судом встановлено, що станом на день оголошення воєнного стану ОСОБА_1 вже являвся студентом іноземного вищого навчального закладу. На підтвердження права перетину кордону позивачем було пред`явлено відповідні документи, а саме: довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, видану ІНФОРМАЦІЯ_2 ; довідку з навчального закладу Університету ОСОБА_2 щодо навчання в 2022/2023 академічному році на 2 курсі та студентський квиток (ISIC) від 01.09.2019.

З таких документів можна достовірно встановити, що підставою для виїзду з України ОСОБА_1 слугувало саме продовження навчання в іноземному вищому навчальному закладі. При цьому позивача у встановленому законом порядку було знято з військового обліку у зв`язку з наявністю права на відстрочку від призову на строкову військову службу, відомості про що було також надано уповноваженій особі відповідача.

Окрім того, суд звертає увагу на те, що після введення в Україні воєнного стану позивач неодноразово здійснював перетин державного кордону та жодних перешкод у реалізації такого права з огляду на положення п. 2-6 Правил посадовими особами органу Державної прикордонної служби України не вчинялося.

При цьому суд відхиляє посилання відповідача на лист голови Державної прикордонної служби України №23-28653/0/6-22-Вих від 15.09.2022, оскільки в такому йдеться про випадки, в яких відповідні довідки територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки видавалися особам, які вступили до закордонних вищих навчальних закладів після 24 лютого 2022 року, та підробки документів про навчання.

Разом з тим, в спірних правовідносинах ОСОБА_1 вступив до Університету Матея Бела в Банській Бистриці до 24 лютого 2022 року, а будь-яких зауважень щодо достовірності поданих документів відповідач не заявляє.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що ОСОБА_1 при здійсненні перетину державного кордону 15 вересня 2022 року подав для паспортного контролю всіх необхідні документи для підтвердження наявності права перетину кордону в умовах воєнного стану, а тому оскаржене рішення посадової особи органу Державної прикордонної служби України є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, провівши правовий аналіз законодавчих норм, що регулюють спірні правовідносини крізь призму встановлених судом обставин справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених позовних вимог та наявність підстав для задоволення позову.

Згідно вимог ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст. 241, 243, 255, 257, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 15 вересня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_1 у виїзді за межі території України.

3.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_4 (військова частина НОМЕР_2 ) (місцезнаходження: АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_5 ) на користь ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код - НОМЕР_4 ) сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн. (Дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Повний текст рішення виготовлено 09 січня 2023 року.

СуддяР.О. Ващилін