Справа № 120/9536/22
Суддя: Маслоід Олена Степанівна
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

09 січня 2023 р. Справа № 120/9536/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Маслоід Олени Степанівни, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 )

до: Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036)

Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022)

про: визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 (далі - позивач) з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач 1), Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області (далі відповідач 2) про визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду навчання в професійно-технічному училищі № 8 м. Києва з 09.09.1976 року по 25.07.1977 року та періоду роботи з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року; зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період навчання в професійно-технічному училищі №8 м. Києва та роботи в ОРС "Лангепаснефтегаз" з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначає, що звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по віку. За результатом розгляду вказаної заяви, відповідачем прийнято рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсії у зв`язку відсутністю необхідного страхового стажу. Так, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача період її навчання в міському професійно-технічному училищі №8 м. Києва з 09.09.1976 року по 25.07.1977 року, оскільки в атестаті відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, а також період роботи з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року, адже в довідці від 27.06.1989 року №355 прізвище не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб. Позивач вважає, що відповідачем протиправно не зараховано вказані період до її страхового стажу, а відтак звертається до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 21.11.2022 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження, а також визначено, що вона буде розглядатись в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, вказаною ухвалою витребувано у відповідача 1 належним чином засвідчену копію рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсії.

25.11.2022 року за вх. № 56953/22 до суду від відповідача 1 надійшов відзив на позовну заяву, в якому наведено заперечення проти заявлених позовних вимог. Аргументуючи свою позицію відповідач 1 зазначає, що позивач 05.10.2022 року звернулась до нього із заявою про призначення пенсії. Вказана заява за принципом екстериторіальності розглядалась відділом перерахунку пенсій Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області. Так, всебічно розглянувши надані позивачем документи зазначеним пенсійним органом винесено рішення №28 від 12.10. 2022 року про відмову в призначені пенсії з підстав відсутності необхідного страхового стажу. Як вказує відповідач 1 до страхового стажу позивача не зараховано період її навчання в міському професійно-технічному училищі № 8 м. Києва з 09.09.1976 по 25.07.1977, оскільки в атестаті відсутній підпис голови екзаменаційної комісії, а також період роботи з 28.07.1981 по 12.11.1984, оскільки в довідці від 27.06.1989 № 355 прізвища не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб. Відтак, відсутні підстави для зарахування вказаних період до страхового стажу позивача та призначення пенсії за віком.

Ухвалою суду 07.12.2022 року Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області залучено до участі у справі як співвідповідач. Даною ухвалою у відповідача 2 витребувано належним чином засвідчену копію рішення №8 від 12.10.2022 року, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії.

29.12.2022 року за вх.№ 62342/22 до суду від відповідача 2 надійшов відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та вважає їх безпідставними. Обґрунтовуючи свою позицію відповідач 2 зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та за наявності страхового стажу не менше 28 років. За приписами ч.2 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років. Ч. 3 ст. 26 визначає, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2019 року, страхового стажу, передбаченого частинами першою і другою цієї статті, право на призначення пенсії за віком мають особи після досягнення віку 65 років за наявності страхового стажу з 1 січня 2024 року по 31 грудня 2024 року - від 15 до 21 року. Згідно ч. 3 ст. 44 Закону №1058 органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На підставі наданих позивачем документів та, враховуючи індивідуальні відомості про застраховану особу, страховий стаж останньої склав 15 років 05 місяців 23 дні. До загального страхового стажу заявниці не зараховані періоди роботи з 28.07.1981 по 12.11.1984, оскільки в довідці від 27.06.1989 року № 355 прізвище не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб. Відповідач звертає увагу на те, що відповідно до п.1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. В той же час, трудова книжка підтверджує загальний трудовий стаж особи. Відповідно до п. 26 Порядку, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, що підтверджує трудовий стаж, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження, факт приналежності цього документа даній особі може бути встановлено у судовому порядку. Враховуючи вищевикладене та документи які надані позивачем при зверненні із заявою про призначення пенсії за віком, відповідач 2 не мав правових підстав для призначення їй пенсії за віком відповідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку із відсутністю необхідного страхового стажу передбаченого ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ч. 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

У відповідності до вимог ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши усі обставини справи та надавши їм юридичну оцінку, суд встановив наступне.

05.10.2022 року позивач звернулась до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії за віком.

За принципом екстериторіальності вказану заяву передано на розгляд відповідачу 2.

За результатами опрацювання поданих позивачем документів, відповідачем 2 прийнято рішення № 728 від 12.10.2022 року про відмову в призначенні позивачеві пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з підстав відсутності необхідного страхового стажу.

Так, відповідачем 2 до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року, оскільки в довідці від 27.06.1989 року № 355 прізвище не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб.

Не погоджуючись з незарахуванням вказаного періоду до страхового стажу, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із такого.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У ст. 19 Конституції України зазначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Ст. 46 Конституції України закріплює право громадян на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно вимог ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

П. 1 ч. 1 ст. 8 Закону №1058-IV визначено, що громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Ч. 1 ст. 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 26 Закону №1058-IV, особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу станом на 01.01.2022 року не менше 29 років.

Ч. 2 вказаної статті встановлено, що у разі відсутності, починаючи з 1 січня 2018 року, страхового стажу, передбаченого частиною першою цієї статті, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 63 роки мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - від 19 до 29 років.

Виходячи з приписів ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.

Застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Зі змісту п. 1 ч. 1 ст. 9, абз. 4 ч. 1 ст. 26 Закону України №1058-IV, статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення» слідує, пенсія за віком призначається за рахунок коштів накопичувальної системи пенсійного страхування, що обліковуються на накопичувальних пенсійних рахунках Накопичувального фонду або на індивідуальних пенсійних рахунках у відповідних недержавних пенсійних фондах - суб`єктах другого рівня системи пенсійного забезпечення, здійснюються такі пенсійні виплати, як довічні пенсії і одноразова виплата.

Таким чином, з викладених законодавчих норм вбачається, що право особи на призначення пенсії за віком обумовлене двома обставинами : досягненням визначеного віку та наявністю необхідного страхового стажу.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що на момент звернення позивача із заявою про призначення пенсії, остання досягла 63-річного віку.

Водночас спірним є питання наявності в позивача необхідного страхового стажу для призначення пенсії за віком.

Так, відповідачем 2 до страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року, оскільки в довідці від 27.06.1989 року №355 прізвище не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб.

В контексті наведеного суд зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.

Ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Суд зауважує, що відповідно до п. 1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно п. 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, тоді як підтвердження трудового стажу на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами можливе лише у випадку її відсутності або відсутності в ній записів.

Судом встановлено, що у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 , крім інших, містяться наступні записи (мовою оригіналу):

- №8 28.07.1981 року - принята кухонной раобчей на месторождение "Покачи";

- №9 25.02.1983 року - уволена в порядке перевода ОРС НГДУ "Урьевнефть";

- №9 1983.02.1983 - принята в порядке перевода кухонной рабочей по м/р Покачи;

- №10 12.11.1984 року - уволена по уходу за ребёнком дошкольного возраста.

Однак, відповідачем 2 період роботи позивача з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року не зараховано до її страхового стажу оскільки в довідці від 27.06.1989 року №355 прізвище не співпадає з прізвищем у свідоцтві про шлюб, водночас жодних зауважень щодо записів в трудовій книжці НОМЕР_1 відповідач 2 не зазначив.

Відтак, як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, спірний період роботи позивача підтверджено відповідними записами в трудовій книжці.

При цьому, суд враховує, що відповідно до п.п. 2 п. 2.1. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за № 1566/11846, до заяви про призначення пенсії, серед іншого, додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637.

Отже, додаткові документи для підтвердження стажу роботи вимагаються лише у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Записи у трудовій книжці позивача НОМЕР_1 містять повну інформацію щодо періоду її роботи з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року.

Разом із тим, суд зауважує, формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 25.04.2019 року у справі №593/283/17, яка відповідно до ч.5 ст.242 КАС України підлягає застосуванню судом до спірних правовідносин.

Суд вважає, що описка в прізвищі позивача, що допущена в довідці №355 від 27.06.1989 року, за наявності належних записів в трудовій книжці, не може бути підставою для виключення певних періодів роботи зі страхового стажу позивача, що дає їй право на призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність, повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення документації підприємства.

Доказів визнання недостовірними записів у трудовій книжці щодо спірного періоду роботи позивача відповідачами суду не надано, а тому їх безпідставно не взято до уваги відповідачем 2 при обрахуванні стажу роботи, необхідного для призначення пенсії.

Таким чином, суд приходить до висновку, що період роботи позивача з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року підлягає зарахуванню до її страхового стажу роботи.

З огляду на встановлені обставини, суд дійшов висновку, що рішення відповідача 2 від 12.10.2022 року № 728 в частині незарахування до страхового стажу позивача період її роботи з 28.07.1981 по 12.11.1984 року є протиправним, а тому таке рішення підлягає скасуванню.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист, зокрема, шляхом визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Наведене узгоджується із приписами п. 2 та 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно з якими у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Водночас позивачем заявлено позовну вимогу про визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо не зарахування до страхового стажу позивача періоду роботи з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року, не наполягаючи на скасуванні рішення пенсійного органу, яким відмовлено у зарахуванні відповідного періоду до страхового стажу роботи та, як наслідок, призначенні позивачу пенсії.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За таких обставин, з метою ефективного захисту прав та інтересів позивача слід вийти за межі позовних вимог та визнати протиправними і скасувати рішення відповідача 2 від 12.10.2022 року № 728.

В той же час, суд зазначає, що ним не встановлено факту не зарахування відповідачем 2 як пенсійним органом, що розглядав подані позивачем документи, періоду навчання останньої в професійно-технічному училищі № 8 м. Києва з 09.09.1976 року по 25.07.1977 року, оскільки, в прийнятому 12.10.2022 року рішенні про відмову в призначенні позивачеві пенсії про вказаний період мова не йдеться.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період навчання в професійно-технічному училищі №8 м. Києва та роботи в ОРС "Лангепаснефтегаз" з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень. Водночас, згідно п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст.1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Аналіз вищенаведеної норми свідчить про безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання протиправним рішення суб`єкта владних повноважень в частині не зарахування до страхового стажу період роботи позивача з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року та вимоги про зобов`язання вчинення відповідачем певних дій. Більш того, друга вимога є похідною та залежною від першої. Адже внаслідок визнання протиправним рішення відповідача можливим є зобов`язання до вчинення певних дій для відновлення порушених прав та інтересів сторони.

За таких обставин, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу період роботи позивача з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо періоду зарахування періоду навчання в професійно-технічному училищі №8 м. Києва, то, як зазначалось вище, з рішення про відмову в призначенні позивачеві пенсію, яке, в свою чергу, є юридичним наслідком розгляду поданих позивачем документів, не вбачається відмови відповідача в зарахуванні вказаного періоду до страхового стажу.

Таким чином, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача 1 зарахувати до страхового стажу позивача період навчання в професійно-технічному училищі №8 м. Києва задоволенню не підлягають.

Суд звертає увагу, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (див., наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20.05.2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).

Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (див. зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (див., серед інших джерел, mutatis mutandis, зазначене вище рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13.12.2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11.06.2009 року).

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про задоволення позову частково.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд зазначає, що згідно ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Оскільки даний спір виник у зв`язку із прийняттям відповідачем 2 спірного рішення, таким чином, суд вважає за необхідне стягнути судовий збір саме з відповідача 2.

Таким чином, з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у сумі 496 грн. 20 коп.

Керуючись Конституцією України, Законами України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», "Про пенсійне забезпечення", Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній № 637 та ст. 2, 6, 9, 73-78, 90, 245, 246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області №728 від 12.10.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період її роботи з 28.07.1981 року по 12.11.1984 року.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 496 грн.20 коп.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 )

Відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, )

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України у Харківській області (майдан Свободи, 5, Держпром 3 під., 2 пов., м. Харків, 61022, )

Повний текст судового рішення складено та підписано суддею 09.01.2023 року.

Суддя Маслоід Олена Степанівна