Справа № 160/4209/22
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

09 січня 2023 року

м. Київ

справа №160/4209/22

адміністративне провадження № К/990/35716/22

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Єзерова А.А., Рибачука А.І.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 160/4209/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

У 2022 році ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправними дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи з 01.09.1984 по 25.06.1988, з 04.07.1988 по 31.05.1990 та з 11.07.1999 по 29.05.2001 до пільгового стажу за Списком № 1 згідно рішення 75 про призначення пенсії за віком (розрахунок від 20.12.2018) позивачеві згідно до заяви від 10.12.2018:

- зобов`язати відповідача:

- зарахувати позивачеві до пільгового стажу роботи за Списком № 1 - 7 років 7 місяців 10 днів періоди:

- з 01.09.1984 по 25.06.1998 (3 роки 9 місяців 23 дні) - навчання у Тернівському індустріальному технікумі, по спеціальності Тепловозне господарство залізничного транспорту (кваліфікація: технік-механік);

- з 04.07.1988 по 31.05.1990 (1 рік 10 місяців 28 днів) - строкової служби у складі Збройних сил СРСР;

- з 11.07.1999 по 29.05.2001 (1 рік 10 місяців 19 днів) - роботи у ПАТ «ПІВНГЗК» помічником машиніста локомотива;

- з 16.12.2018 здійснити перерахунок з урахуванням 7 років 7 місяців 10 днів роботи за Списком № 1 та виплатити позивачеві пенсію за віком.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії відповідача щодо не зарахування періодів роботи з 01.09.1984 по 25.06.1988, з 04.07.1988 по 31.05.1990 та з 11.07.1999 по 29.05.2001 до пільгового стажу за Списком № 1 позивачеві згідно до заяви від 10.12.2018;

- зобов`язано відповідача зарахувати до пільгового стажу роботи позивача за Списком № 1 періоди:

- з 01.09.1984 по 25.06.1998 - навчання у Тернівському індустріальному технікумі, по спеціальності Тепловозне господарство залізничного транспорту (кваліфікація: технік-механік);

- з 04.07.1988 по 31.05.1990- строкової служби в складі Збройних сил СРСР;

- з 11.07.1999 по 29.05.2001- роботи у ПАТ «ПІВНГЗК» помічником машиніста локомотива;

- зобов`язано відповідача з 16.12.2018 року здійснити перерахунок та виплату пенсії позивачеві з урахуванням висновків суду щодо необхідності зарахування до пільгового стажу періоду навчання, служби в армії та роботи позивача;

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 апеляційну скаргу відповідача задоволено частково:

- рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 у справі № 160/4209/22, у частині задоволених позовних вимог щодо визнання протиправними дій відповідача по не зарахуванню періодів з 01.09.1984 по 25.06.1988, з 04.07.1988 по 31.05.1990 до пільгового стажу та зобов`язання відповідача зарахувати вказані періоди до пільгового стажу скасовано та у цій частині заявлених вимог прийнято нову постанову про відмову у задоволенні позову;

- в іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 24.05.2022 у справі № 160/4209/22 - залишено без змін.

Не погоджуючись з постановою Третього апеляційного адміністративного суду, позивач оскаржив її у касаційному порядку.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд дійшов такого висновку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно із пунктом 3 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору ця справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Згідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Крім того, посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Таким чином, касаційною скаргою оскаржується судове рішення, яке не підлягає касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржуване судове рішення прийнято у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи у касаційному порядку скаржником належним чином не обґрунтовані у касаційній скарзі та не підтверджені відповідними доказами, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії»).

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 10.11.2022 у справі № 160/4209/22.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

СуддіЛ.Л. Мороз А.А. Єзеров А.І. Рибачук