Справа № 380/6351/22
Суддя: Шинкар Тетяна Ігорівна
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 380/6351/22 пров. № А/857/14345/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

судді-доповідача Шинкар Т.І.,

суддів Іщук Л.П.,

Обрізка І.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 на рішення Львівського окружного адміністративного суду (головуючий суддя Сподарик Н.І.), ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження в м.Львові 09 вересня 2022 року у справі №380/6351/22 за позовом Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі,

В С Т А Н О В И В :

14.0.42022 Львівський державний університет внутрішніх справ звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 , просив стягнути з ОСОБА_2 на користь Львівського державного університету внутрішніх справи кошти в сумі 199 779,80 грн.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року позов задоволено.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що ад`юнкти, які навчаються у Львівському державному університету внутрішніх справ перебувають на повному державному забезпечені, кошти, які витрачаються на їх навчання є державними (бюджетними), тоді як будучи обізнаним під час підписання контракту про необхідність відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням в навчальному закладі у разі дострокового звільнення з органів Національної поліції України, відповідач зазначену суму коштів не відшкодував. Суд першої інстанції вказав, що подана позивачем довідка-розрахунок витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у Львівському державному університету внутрішніх справ, відповідає Порядку № 261. Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивача щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з утриманням у Львівському державному університету внутрішніх справ, в сумі 199779,80 грн є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року та ухвалити нове, яким в задоволенні позову відмовити. Апеляційну скаргу мотивовано тим, що договір №433 від 25.09.2020, укладений між ЛьвДУВС та ОСОБА_2 , не містить положень щодо обов`язку відповідачки відшкодувати позивачу витрати, ані пов`язаних з її утриманням у вищому навчальному закладі, ані у випадку відрахування за власним бажанням, ані в будь-якому іншому випадку, а тому відповідно до положень п. 1 ч.2 ст.11 ЦК України такий обов`язок у неї не виник. Скаржник вказує, що самим позивачем в порушення вимог з ч.2 ст.19, ч.4 ст.124 Конституції України та пунктів 5, 8 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженого постановою КМУ від 12.04.2017 №261, не дотримано встановленого законодавством обов`язкового досудового порядку врегулювання спору, що вказує на відсутність законних підстав для звернення позивача до суду з позовом. Скаржник зазначає, що повідомлення-претензію від 05.04.2022 №18/30 в порушення вимог п.5 Порядку №261 підписано не уповноваженою особою, та що надана довідка-розрахунок №45 від 21.03.2022 вимогам Порядку №261 не відповідає. Скаржник вважає, що у довідці безпідставно враховано споживання комунальних послуг відповідачкою за періоди, які разом складають 15 місяців, а саме період дистанційного навчання, період канікул.

Львівський державний університету внутрішніх справ подав відзив на апеляційну скаргу, вказавши, що рішення суду є законним та обґрунтованим, тоді як посилання представника апелянта на недотримання ЛьвДУВС встановленого досудового врегулювання спору не заслуговують на увагу, і такі слід сприймати як спробу уникнути відшкодування витрат, оскільки жодних дій щодо добровільного відшкодування заборгованості не здійснювалось. Зазначає, що сума заборгованості апелянта зазначена у Наказі 17.03.2022 №264 о/с про відрахування ОСОБА_2 з ад`юнктури, про що апелянту відомо, що в свою чергу свідчить про безпідставність зауважень представника апелянта щодо розрахунку заборгованості, оскільки вищезазначений наказ про відрахування ОСОБА_2 з ад`юнктури є чинним та нею не оскаржувався, так як і не оскаржувався договір №433 від 25.09.2020, який відповідно до статті 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання сторонами.

Враховуючи положення статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), суд апеляційної інстанції дійшов висновку щодо можливості розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, на підставі наявних у ній доказів.

Згідно з ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Суд апеляційної інстанції, переглядаючи справу за наявними у ній доказами та перевіряючи законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які посилаються учасники справи, приходить до переконання, що оскаржуване рішення суду першої інстанції вимогам статті 242 КАС України не відповідає.

Як встановлено судом першої інстанції з матеріалів справи, 25 вересня 2020 року між Львівським державним університетом внутрішніх справ та ОСОБА_2 укладено договір про надання освітніх та організаційних послуг у підготовці ад`юнкта до здобуття наукового ступеня доктора філософії денної форми навчання за державним замовленням №433, відповідно до умов якого Університет має право стягнути з ад`юнкта в повному обсязі витрати, пов`язані з організацією навчання для підготовки дисертації у разі: а) невиконання зобов`язання, передбаченого п. 2.2.9 цього договору; б) відрахування з ад`юнктури до завершення терміну навчання у випадках, перелічених п. 3.1.3.

Наказом Львівського державного університету внутрішніх справ від 17.03.2022 №264о/с ОСОБА_2 , ад`юнкта денної форми навчання відділення організації освітньо-наукової підготовки (докторантура та аспірантура (ад`юнктура)) Львівського державного університету внутрішніх справ, на підставі поданого нею рапорту від 28.02.2022 №9/270, відраховано згідно з підпунктом 1 пункту 2.1 Положення про порядок відрахування, переривання навчання, поновлення і переведення курсантів (слухачів) вищих навчальних закладів МВС, затвердженого Наказом МВС України від 07.09.2009 №381, з числа ад`юнктів денної форми навчання відділення організації освітньо-наукової підготовки (докторантура та аспірантура (ад`юнктура)) Львівського державного університету внутрішніх справ (за власним бажанням) з 21.03.2022.

Відповідно до Довідки-розрахунку №45 від 21.03.2022 витрати пов`язані з навчанням ад`юнкта ОСОБА_2 у Львівському державному університеті внутрішніх справ з 01.09.2020 по 21.03.2022 становлять 199 779,80 грн.

05.04.2022 Львівським державним університетом внутрішніх справ сформовано претензію, якою висловлено прохання у місячний термін з моменту отримання такої ОСОБА_2 сплатити заборгованість, витрачену на утримання ОСОБА_2 в університеті у розмірі 199 779,80 грн. на розрахунковий рахунок Львівського державного університету внутрішніх справ. Вказано, що у випадку несплати вказаної суми коштів в установлений термін Університет звернеться з адміністративним позовом до суду, при цьому додатково буде стягнуто десять відсотків суми стягнення.

Претензію направлено на поштову адресу ОСОБА_2 рекомендованим листом від 05.04.2022.

Вважаючи, що ОСОБА_2 жодним чином не відреагувала на скеровану претензію добровільно відшкодовувати кошти, витрачені на утримання в Університеті наміру не має, Університет звернувся з позовом до суду.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до положень статті 74 Закону України «Про Національну поліцію» до вищих навчальних закладів із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, можуть бути зараховані громадяни України, яким станом на 31 грудня року вступу виповниться 17 років. Підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Особливості підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії, доктора наук (далі - здобувачі) у науково-дослідних установах (далі - НДУ) та закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання (далі - ЗВО), що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, визначено Порядком підготовки здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії та доктора наук у науково-дослідних установах, закладах вищої освіти із специфічними умовами навчання, що належать до сфери управління Міністерства внутрішніх справ України, затвердженим Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 28.11.2017 №963 (далі Порядок №963).

Відповідно до пункту 4 розділу І Порядку №963 здобуття вищої освіти на третьому (освітньо-науковому) та науковому рівнях вищої освіти організовується у ЗВО/НДУ шляхом навчання здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії за очною (денною, вечірньою) або заочною формами в ад`юнктурі (аспірантурі).

Фінансування підготовки здобувачів здійснюється за рахунок коштів: Державного бюджету України - за державним замовленням; фізичних або юридичних осіб - на умовах договору (пункт 5 розділу І Порядку №963).

Згідно з пунктом 3 розділу ІІ Порядку №963 підготовка здобувачів вищої освіти ступеня доктора філософії за державним замовленням здійснюється в ад`юнктурі (аспірантурі) за очною (денною, вечірньою) формою навчання.

Здобувачі можуть бути відраховані з ад`юнктури (аспірантури) та докторантури за власним бажанням (підпункт 2 пункту 1 Порядку №963).

Механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням (далі - особи) у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських (далі - вищі навчальні заклади), витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах (далі - витрати), у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти (далі - контракт) з будь-яких підстав, крім звільнення із служби в Національній поліції (далі - поліція) через хворобу (за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції) чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів визначено Порядком відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 12 квітня 2017 року № 261 (далі Порядок №261).

Згідно з пунктом 2 Порядку №261 витрати відшкодовуються згідно з контрактом, укладеним між вищим навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчалася.

Пунктом 3 Порядку №261 встановлено, що відшкодування здійснюється в розмірі витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; оплатою комунальних послуг та спожитих енергоносіїв (тепло-, водопостачання, водовідведення, електроенергія).

Розрахунок витрат на утримання осіб (грошове, продовольче, речове та медичне забезпечення) у вищих навчальних закладах здійснюється відповідно до встановлених норм за їх фактичною вартістю.

Розрахунок комунальних послуг та спожитих енергоносіїв здійснюється виходячи із середнього обсягу споживання у відповідному вищому навчальному закладі на одну особу за добу за період її фактичного перебування в такому закладі.

Під час проведення розрахунків застосовуються тарифи, що встановлені для населення і діють у місцевості, в якій розташований вищий навчальний заклад, у відповідному навчальному році.

На підставі розрахунків вищого навчального закладу складається довідка про фактичні витрати на кожну особу за весь строк навчання, яка долучається до її особової справи.

Витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання (пункт 4 Порядку №261).

Пунктом 5 Порядку №261 закріплено алгоритм дій щодо зобов`язання особи відшкодувати МВС витрати за весь строк навчання, а саме: після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

Згідно з пунктом 8 Порядку №261 у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку. Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду апеляційної інстанції дійти висновку, що кошти, які витрачаються на навчання ад`юнктів у вищому навчальному закладі Міністерства внутрішніх справ України, є державними (бюджетними) коштами, а ад`юнкт, будучи обізнаним під час підписання Договору про надання освітніх та організаційних послуг у підготовці ад`юнкта до здобуття наукового ступені доктора філософії денної форми навчання за державним замовленням, про право Університету стягнути в повному обсязі грошові витрати, пов`язані з організацією навчання для підготовки дисертації, зокрема, у разі відрахування з ад`юнктури до завершення терміну навчання, повинен такі кошти відшкодувати. Разом з тим, саме із відмовою ад`юнкта добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з організацією навчання для підготовки дисертації, законодавцем пов`язано можливість звернення вищого навчального закладу, у якому навчалася особа, із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Аналогічний підхід до правозастосування при вирішенні близьких за змістом правовідносин застосовано Верховним Судом у постановах від 30 вересня 2019 року у справі №340/685/19 та від 10 жовтня 2019 року у справі №140/721/19, від 28 травня 2021 року у справі №320/7233/19, від 14 грудня 2022 року у справі № 520/5837/2020.

Отже, враховуючи наведене нормативне регулювання та праворозуміння, правильне вирішення спору у справах з подібними правовідносинами залежить від того, чи було ад`юнкта ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з організацією навчання для підготовки дисертації, та запропоновано йому добровільно відшкодувати такі витрати.

В свою чергу, лише обізнаність відповідача з обов`язком відшкодувати такі витрати не може вважатися достатньою підставою для стягнення таких у визначеній позивачем сумі в судовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що претензія від 05.04.2022 скерована рекомендованим листом на поштову адресу відповідача 05.04.2022 та отримана 16.04.2022, що підтверджено долученою до матеріалів справи інформацією з офіційного сайту АТ «Укрпошта».

В свою чергу, позовну заяву про стягнення з ОСОБА_2 на користь Львівського державного університету внутрішніх справи коштів в сумі 199 779,80 грн. здано на пошту 12.04.2022 та зареєстровано судом першої інстанції 14.04.2022, тобто до закінчення строку, встановленого для добровільного відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з організацією навчання для підготовки дисертації.

Відповідно до статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оскільки визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі, а тому суд під час розгляду справи повинен створювати необхідні умови для всебічного, повного й об`єктивного дослідження справи, однак не зобов`язаний підміняти собою учасників процесу, шукаючи докази виключно за власною ініціативою. Адміністративний суд має активно підтримувати перебіг провадження, досліджувати фактичні обставини справи в найбільш повному обсязі.

За встановлених обставин, надаючи правову оцінку аргументам сторін, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що оскільки право на звернення до суду у позивача у цій справі може виникнути лише у випадку відмови відповідача добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з організацією навчання для підготовки дисертації, тоді як доказів відмови відповідача від добровільного відшкодування суми таких витрат під час судового розгляду не представлено, а позов подано до закінчення встановленого строку добровільного відшкодування, отже, відповідно до вказаних законодавчих звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом слід вважати передчасним, що судом першої інстанції не враховано.

Згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини передбачено застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права.

У пункті 58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

З огляду на викладене, враховуючи положення статті 317 КАС України, прецедентну практику ЄСПЛ, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що судом першої інстанції при винесені оскаржуваного рішення неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, висновки суду першої інстанції обставинам справи не відповідають, що має наслідком скасування рішення суду першої інстанції та відмову в задоволенні позовних вимог.

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 317, 321, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 представника ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 09 вересня 2022 року у справі №380/6351/22 скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позову Львівського державного університету внутрішніх справ до ОСОБА_2 про стягнення витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя-доповідач Т. І. Шинкар
судді Л. П. Іщук
І. М. Обрізко