Справа № 300/2288/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"09" січня 2023 р. справа № 300/2288/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, відповідно до змісту якого просить: визнати протиправними дії щодо застосування обмеження максимальним розміром пенсії при виплаті такої та щодо зменшення розміру грошового забезпечення до 70% з 01.01.2018 року; зобов`язати здійснити перерахунок та виплату суми пенсії за вислугу років у розмірі 90% суми грошового забезпечення, починаючи з 01 січня 2018 року без обмеження розміру пенсії максимальним розміром; зобов`язати здійснити виплату перерахованої пенсії з 01.04.2019 року без обмеження максимальним розміром, з урахуванням уже здійснених виплат, виходячи з 90% від грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно, в порушення ст.63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, при здійснені перерахунку пенсії за вислугу років з 01.01.2018, а також з 01.04.2019 згідно нової довідки від 9/1/2199 від 09.07.2021 змінено відсотки основного розміру пенсії з 90% на 70% відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру пенсії. Позивач вважає, що вказане суперечить нормам чинного законодавства, оскільки при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії. Внесені зміни до частини 2 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 70% грошового забезпечення стосуються порядку призначення пенсії у разі реалізації права на пенсійне забезпечення, а не перерахунку вже призначеної пенсії. Стверджує, що пенсійний орган при перерахунку пенсії згідно вказаної довідки протиправно застосував критерій обмеження максимального розміру пенсії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що на виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №300/4361/21 проведено перерахунок пенсії позивача з урахуванням основних та додаткових видів грошового забезпечення у розмірі 70% грошового забезпечення. Зобов`язань щодо проведення перерахунку пенсії у розмірі 90% грошового забезпечення на пенсійний орган не покладено. Чинною нормою Закону №2262-ХІІ передбачено, що максимальний розмір пенсії обчислюється у розмірі 70%. Стверджує, що норма закону про обмеження максимального розміру пенсії, а саме стаття 43 Закону №2262-ХІІ не визнавалися неконституційною. Визнавалися неконституційними зміни до статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, які вносились Закону №911 від 24.12.2015 про обмеження максимального розміру пенсії на 2016 рік. Сама стаття 43 Закону №2262-ХІІ щодо максимального розміру пенсії на 2017 рік, чи на 2018 рік, а також на 2019, 2020 та 2021 роки не визнавалися неконституційною і на теперішній час є чинною. Звертає увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду (а.с.25).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 проходив військову службу в Збройних Силах України. З 11.12.1982 ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років, вислуга років на службі становить 36 років (календарних 21 рік).
Пенсія позивача до 01.01.2018 обраховувалась в основному розмірі 90% відповідного грошового забезпечення, яке включало такі складові: посадовий оклад 1190,00 грн.; оклад за військове звання 130,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 40% 528,00 грн.; льотний скл. при виконанні польотів 35% - 416,50 грн.; надбавка за кваліфікацію 12% - 142,80 грн.; надбавка за умови режимних обмежень, допуск ф.2 15% 178,50 грн.; надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% 924,00 грн.; премія 10% 119,00 грн. Розмір основної пенсії визначений в розмірі 90% грошового забезпечення склав 3265,92 грн. (а.с.14).
З 01.01.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.03.2018, проведено перерахунок пенсії позивача виходячи з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад 5920 грн., оклад за військовим званням 1410 грн., надбавка за вислугу років 3665 грн. При цьому, відповідач застосував новий максимальний розмір грошового забезпечення 70%, який визначений частиною 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Розмір основної пенсії визначений в розмірі 70% грошового забезпечення склав 7696,50 грн. (а.с.15).
Вказане встановлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 в адміністративній справі №300/4361/21 та в силу приписів частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказуванню.
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №300/4361/21, серед іншого зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 № 9/1/2199 від 09.07.2021, з урахуванням проведених платежів, з 01.04.2019. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити з 01.01.2018 перерахунок та виплату ОСОБА_1 пенсії відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 90% сум грошового забезпечення, з урахуванням виплачених сум.

Вказане рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №300/4361/21 в частині зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 № 9/1/2199 від 09.07.2021, з урахуванням проведених платежів, з 01.04.2019, набрало законної сили 24.03.2022 відповідно до постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2022.

На виконання рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.09.2021 у справі №300/4361/21 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснено перерахунок позивачу пенсії за вислугу років із врахуванням таких сум грошового забезпечення: посадовий оклад 5920,00 грн., оклад за військовим званням 1410,00 грн., надбавка за вислугу років 50% - 3665,00 грн., середньомісячна сума додаткових видів грошового забезпечення за 24 місяці, у тому числі премія -19993,40 грн. Всього 30988,40 грн. Розмір основної пенсії визначений у розмірі 70% грошового забезпечення в сумі 21691,88 грн. Із врахуванням індексації (3036,86 грн.), надбавки як учаснику бойових дій в інших країнах (483,50 грн.), надбавки як учаснику бойових дій (40,00 грн.) загальний розмір пенсії позивача становить 25252,24 грн. До виплати визначено 19340,00 грн. (а.с.16).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (надалі також - Закон № 2262-XII).

Статтею 63 Закону №2262-XII визначено підстави для перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до частини 4 цієї статті усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі також Порядок №45).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (надалі також Постанова №704) встановлено, зокрема, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (пункт 2 постанови). Також цією постановою установлені тарифна сітка розрядів і коефіцієнтів посадових окладів, схема тарифних розрядів за основними типовими посадами, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями.

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" пунктом 1 якої, що був чинним до 05.03.2019, було постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Пунктом 6 Постанови № 103 внесені зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додавались. Так, пунктом 2 цих Змін внесені зміни до Порядку № 45, зокрема:

- абзац 1 пункту 5 викладено в такій редакції:

5. Під час перерахунку пенсій використовуються такі види грошового забезпечення, як посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років на момент виникнення права на перерахунок пенсії за відповідною або аналогічною посадою та військовим (спеціальним) званням.

- додаток 2 до Порядку викласти в новій редакції (форму ДОВІДКИ про розмір грошового забезпечення, що враховується для перерахунку пенсій.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 11.12.1982 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII як особа, що має відповідний для призначення цього виду пенсії стаж служби. Основний розмір пенсії за вислугу років визначено в розмірі 90% від суми грошового забезпечення.

Матеріалами справи засвідчено обставину здійснення відповідачем у відношенні до позивача перерахунку пенсії з 01.01.2018 на підставі Постанови № 103 з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсій, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відповідної посадою, станом на 01.03.2018.

Здійснивши такий перерахунок пенсії позивача, відповідач обрахував її, виходячи з 70% сум грошового забезпечення. При цьому правомірність своїх дій Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області обґрунтовує необхідністю застосування основного розміру пенсії у відсотках від грошового забезпечення, встановленого законодавством на момент проведення чергового перерахунку пенсії, що в спірному випадку становить 70% сум грошового забезпечення, як це передбачено частиною другою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції станом на 1 січня 2018 року.

Суд в спірному випадку не може повністю погодитися з такими доводами відповідача та обґрунтуванням правомірності таких дій, з огляду на таке.

Так, відповідно до пункту б статті 13 Положення про пенсійне забезпечення осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та їх сімей, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 10.11.1982 №986, чинної станом на час призначення у грудні 1982 року ОСОБА_1 пенсії, пенсії за вислугу років 25 років і більше обчислюються в наступних розмірах: особам офіцерського складу, які мають вислугу років 25 років, звільненим в запас по віку чи хворобі і досягнули на день звільнення 55-річного віку або звільненим у відставку по віку чи хворобі, - 60% окладів грошового забезпечення і за кожен рік вислуги понад 25 років 3 відсотки окладів грошового забезпечення, але всього не більше 75% окладів грошового забезпечення.

Постановою Верховної Ради України № 2263-XII від 09.04.1992 з 01.01.1992 введено в дію Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, яким визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, в тому числі і військовослужбовців колишніх Збройних Сил СРСР.

У відповідності до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, в редакції станом на час прийняття Закону, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, - 80 процентів (ч.2 ст.13 Закону).

Законом України Про внесення змін і доповнень до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 25.03.1996 за №103/96-ВР до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ внесено зміни, виклавши частину 2 статті 13 коментованого Закону в наступній редакції: "Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів".

В 2002 році у вказану статтю знову були внесені зміни Законом України Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ №51-IV від 04.07.2002, які набрали чинності з 01.01.2003, згідно яких загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

В подальшому Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за №1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (на підставі якої позивачу в квітні 2018 року обраховано спірний розмір пенсії), згідно яких цифрове значення "80" замінено цифрами "70" (максимальний розмір пенсії).

Таким чином, з 01.04.2014 положення частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин (як 01.01.2018, 01.03.2018 так 01.04.2019) було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до коментованої статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, надавши оцінку наведеним нормам матеріального права, суд вважає, що внесені законами зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90%, а потім 70% грошового забезпечення не можуть застосовуватися при перерахунку вже призначеної пенсії за умови, врахування неоднакового розміру грошового забезпечення для однієї і тієї ж категорії військовослужбовців, прирівняних до них осіб (за посадовою, званням і вислугою років).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2019 за результатом розгляду зразкової справи № 240/5401/18 дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії з 01.01.2018 відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії.

Обставини спірних правовідносин за період з 01.01.2018 по 01.04.2019, на переконання суду щодо зменшення при перерахунку пенсії до 70 відсотків суми грошового забезпечення, із якої обчислено основний розмір пенсії, та необхідності здійснити перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 90% відповідної суми грошового забезпечення, з 01.01.2018, - частково відповідає ознакам типової справи, визначених у рішенні суду, ухваленого за результатом розгляду Верховним Судом зразкової справи № 240/5401/18.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд у цій справі дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при здійсненні перерахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 на виконання Постанови № 103, якою установлено для перерахунку склад грошового забезпечення військовослужбовця станом на березень 2018 року, використовуючи довідку про розмір грошового забезпечення позивача, складену за показниками станом на 01.03.2018 без включення щомісячних додаткових видів забезпечення і премії, протиправно зменшено розмір процентної складової основної частини пенсії із 90% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що вказаний вище сформований висновок про право позивача на перерахунок, обчислення і виплату пенсії за вислугу років у розмірі 90% відповідних сум грошового забезпечення стосується саме забезпечення, яке визначено у попередній довідці, виданій обласним військовим комісаріатом за законодавством відповідно до положень Постанови №103 і Порядку №45, які були чинними в період з 01.01.2018 по 05.03.2019.

Складові грошового забезпечення позивача в такій довідці (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) визначені обласним військовим комісаріатом на підставі введеної в дію із 01.03.2018 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Так, Постановою № 704 з 01.03.2018 значно підвищено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) військовослужбовців, чого не мало місце при призначенні пенсії позивачу, і якому із старого складу відповідного грошового забезпечення пенсію обчислено в розмірі 90% суми його грошового забезпечення. Тобто, пенсія позивачу до 01.03.2018 обчислювалася від видів і сум грошового забезпечення, розрахованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.

Надалі, рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 в справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними, серед іншого, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою від 05.03.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у коментованій справі без змін.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду № 826/6453/18 від 29.01.2020 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб, яким вносилися зміни у Порядок № 45 (зокрема, у пункти 1, 2, 3, 5 та додаток 2, а також доповнено цей Порядок додатком 3).

Згідно із частиною 2 статті 265 КАС України нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Згідно з частиною першою статті 325 КАС України постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття.

Отже, з 05.03.2019 пункти 1, 2 Постанови №103 та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку № 45 втратили чинність.

У зв`язку із вказаним спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19.

Верховний Суд, постановляючи рішення у зразковій справі № 160/8324/19, відновив право колишнього військовослужбовця на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премії, а також на відповідний перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі нових довідок про таке забезпечення.

У зв`язку з скасуванням пункту 1, 2 Постанови №103 з 01.04.2019 (першого календарного дня місця, що настає за датою 05.03.2019) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, та премії, розрахованих згідно з постановою №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

У зв`язку із цим і мало місце ухвалення судом 28.09.2021 рішення у справі №300/4361/21, що набрало законної сили 24.03.2022 у відповідній частині.

Так, на виконання рішення суду в справі №300/4361/21 органом пенсійного фонду здійснено перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі нової довідки за № 9/1/2199 від 09.07.2021 про розмір його грошового забезпечення, із врахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення та премії станом на 05.03.2019. При цьому, розмір пенсії визначено із розрахунку 70% грошового забезпечення.

Втім, слід зауважити, що військовослужбовці, яким призначається пенсія з 01.03.2018 мають право на розрахунок її розміру, виходячи із значення 70% грошового забезпечення із врахуванням основних і додаткових її видів/складових, оскільки уряд України значно підвищив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) такої категорії посадових осіб.

Відтак, може скластися ситуація (а у досліджуваному випадку вже склалася), за якої військовослужбовці, які до звільнення в порівнянні із діючими військовослужбовцями займали одну і ту ж посаду, мають одне і те ж звання, одну і ту ж вислугу років, одинакові додаткові види грошового забезпечення та розмір премії, матимуть різний розмір пенсії. Так, ті військовослужбовці, які вийшли на пенсію до 01.03.2018, претендують і вимагають в судовому порядку відсоткове значення, більше ніж 70% із відповідної суми грошового забезпечення визначеного за Постановою № 704, хоча їх грошове забезпечення при призначенні пенсії не обчислювалося згідно Постанови № 704, тоді як діючі та колишні військовослужбовці, які отримали право на пенсію після цієї дати, зокрема й після 01.03.2018, та яким грошове забезпечення обчислюється (обчислювалося) у розмірі, передбаченому вказаною Постановою № 704, мають право на обрахунок пенсії, виходячи максимально з 70% їх грошового забезпечення за посадою, з якої вони звільнилися зі служби.

Суд переконаний, що таке правове регулювання спірних відносин є несправедливим по відношенню до військовослужбовців, які отримали/отримують право на пенсію, зокрема після 01.03.2018, та створює дискримінацію у праві на належне пенсійне забезпечення однієї і тієї ж категорії громадян, які отримують пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

При цьому слід наголосити, що саме з грошового забезпечення діючих військовослужбовців розраховуються розміри пенсій осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Визначення різних підходів до порядку обчислення розміру пенсійного забезпечення однієї категорії громадян порушує принцип рівність усіх громадян у своїх правах перед законом, принцип правової визначеності в частині однакового застосування діючої норми закону на час обрахунку (призначення чи перерахунку пенсії, якщо такий перерахунок здійснюється на тих самих умовах, що й призначення) пенсії однієї і тієї ж категорії осіб згідно Закону № 2262-ХІІ, внаслідок чого не забезпечується рівне право на соціальних захист, з огляду на положення статей 8, 21, 24, 46 Конституції України.

Таким чином, у колишнього військовослужбовця, який отримає нову довідку про склад грошового забезпечення станом на березень 2019 року для перерахунку пенсії на підставі Постанови №704, відбудуться фактичні зміни у його пенсійному забезпеченні та, відповідно, в правовому регулюванні відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії, оскільки попередній розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відповідно до Постанови №103 взятий станом на 01.03.2018.

З урахуванням вказаного відсутні процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленої у зразковій справі № 240/5401/18 (Пз/9901/58/18), оскільки змінюються фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин з врахуванням висновку, викладеного в іншій постанові Великої Палати Верховного Суду (від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19, адміністративне провадження № Пз/9901/20/19).

Суд керується висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99. У вказаному рішенні Конституційний Суд зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, у випадку перерахунку призначеної пенсії військовослужбовця на підставі оновленої довідки, виданої станом на березень 2019 року за правилами Постанови №704 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність.

У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 по справі №640/1744/20 виснував, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).

Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин, на переконання суду у цій справі є достатньо справедливим.

Аналогічний підхід щодо обчислення розміру пенсії та відсотків від заробітку для нарахування пенсійних виплат при проведенні її перерахунку з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, застосований Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо іншої категорії пенсіонерів, виплата пенсій яким (як і військовослужбовцям) здійснюється не із солідарної системи пенсійного фонду, а за рахунок коштів Державного бюджету України, зокрема колишніх співробітників органів прокуратури та суддів.

Зокрема, у постановах від 12.01.2022 у справі №140/16989/20, від 29.12.2021 у справі №580/5/21, від 21.12.2021 у справі 580/5962/20, від 17.09.2021 у справі №580/1285/20, від 08.09.2021 у справі №340/3185/19, від 20.01.2021 у справі №640/1744/20, в яких предмет спору стосувався перерахунку пенсії працівників прокуратури, що вийшли на пенсію при дії положення закону із правом на обрахунок пенсії від заробітку до 90%, а при отриманні нової довідки із значно вищим складом заробітної плати - до 60%. Верховний Суд в у вказаних постановах, переглядаючи спори про не застосування органами пенсійного фонду при перерахунку пенсії колишніх прокурорських працівників 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, сформував правовий висновок, за змістом якого право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень). При цьому не має значення з настанням якої обставини позивач пов`язує право на перерахунок пенсії, Постанови Уряду України №657 чи №1013, оскільки перерахунок призначеної пенсії працівникам органів прокуратури може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність. Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Верховний Суд в складі Судової палати з розгляд справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в останній актуальних постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 дійшов таких висновків, що явно є ідентичними до спірних правовідносин, зокрема: 24. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

25. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

27. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.

Як і у цій справі, на час отримання позивачем (колишнім військовослужбовцем) нової довідки за показниками станом на 05.03.2019 (№ 9/1/2199 від 09.07.2021) і звернення її до органу пенсійного фонду за перерахунком пенсії, кореспондуючись до коментованих висновків Верховного Суду, суд касаційної інстанції вказує, що положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 за №1789-ХІІ, яким передбачалося право на обчислення розміру пенсії працівників прокуратури до 90% розміру заробітку, вже не були чинними, а на час перерахунку за новою довідкою таке значення не може перевищувати 70%.

В постанові від 27.09.2021у справі №580/585/21, в якій предметом спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням нових довідок про розмір грошового забезпечення (із значно більшим розміром, в порівнянні до такого, який отримувався на час набуття права на відставку), суд касаційної інстанції також надав правову оцінку різним відсотковим значенням суддівської винагороди, які визначалися для суддів у відставці в розмірі від 80% до 90% до 08.06.2016 (при застосуванні суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI в редакції від 07.07.2010) та від 50% (при застосуванні значно підвищеної суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII в редакції від 02.06.2016).

У вказаній постанові Верховний Cуд дійшов висновку, що оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI. Колегія суддів зазначила, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.

Cуд зауважує, що у вказаних двох категоріях пенсіонерів (колишніх працівників органів прокуратури і суддів) Верховний Суд дійшов єдиного висновку, що у випадку перерахунку призначеної пенсії, таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність (незалежно, чи це різні закони, чи різні редакції одного закону). В протилежному - порушуватиметься принцип співмірності в одному періоді часу між правами на пенсію однієї категорії службовців за ідентичними посадами: між особами яким пенсія перераховується, і яким вона призначається вперше.

Відповідно до правової позиції Конституційного Суду України, викладеної у рішенні від 26.12.2011 №20-рп/2011, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Механізм реалізації цих прав може бути змінений державою, зокрема, через неможливість їх фінансового забезпечення шляхом пропорційного перерозподілу коштів з метою збереження балансу інтересів усього суспільства. Розміри соціальних виплат залежать від соціально-економічних можливостей держави.

Останні зміни у статтю 13 Закону №2262-XII, яка визначає розміри пенсії за вислугу років і встановлює її максимальний розмір не більше, зокрема, 70% відповідних сум грошового забезпечення, який розраховується згідно статті 43 цього Закону, обумовлені необхідністю запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні, збільшення надходжень до бюджету та удосконалення окремих положень Податкового кодексу України, а також необхідністю реалізації заходів щодо економного та раціонального використання державних коштів, недопущення втрат бюджету, та забезпечення соціальної підтримки громадян, виходячи з фінансових можливостей держави.

Слід зауважити, що аналіз практики Європейського суду з прав людини, яка згідно з частиною 2 статті 6 КАС України та статтею 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами з Конвенцією як джерело права, вказує на те, що, неодноразово висловлюючи правову позицію щодо можливості обмеження розміру соціальних виплат, ЄСПЛ, не заперечуючи право держав зменшувати такий розмір, не сформулював правової позиції щодо достатнього розміру таких соціальних виплат, підкреслюючи водночас необхідність забезпечення прозорості, недискримінаційного характеру відповідних змін, не покладення надмірного тягаря на заявників внаслідок такого втручання держави. Така практика свідчить про достатньо широке поле для розсуду, яке ЄСПЛ залишає державам у питаннях соціального забезпечення.

Таким чином, ЄСПЛ визнає можливість того, що виплати соціального страхування можуть бути зменшені або припинені, однак, розглядаючи питання відповідності таких дій, у кожній конкретній справі ураховує всі відповідні обставини справи і з`ясовує: чи було законним таке втручання, чи переслідувало легітимну мету таке втручання та чи не поклало таке втручання надмірний тягар на особу, якої це стосується.

За аналогічних обставин ЄСПЛ не констатує порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції (справа Valkov and Others v. Bulgaria (заява № 2033/04); справа Khoniakina v. Georgia (заява №17767/08)).

Суд зазначає, що хоча виплати грошового забезпечення є майном у розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, однак зміна, після набрання рішенням Окружного адміністративного суду м.Києва від 14.05.2019 у справі №826/12704/18 законної сили, відсоткової складової грошового забезпечення, з якого розраховується розмір пенсії особам, яким така призначена у відповідності до Закону № 2262-ХІІ, не може вважатися порушенням їх права володіння цим майном, оскільки такі здійснені державою шляхом введення нових законодавчих положень з метою регулювання політики соціального забезпечення. Встановлені обмеження не є непропорційними та не призводять до порушення сутності пенсійних прав.

Суд констатує, що нарахований ОСОБА_1 основний розмір пенсії за вислугою років із застосуванням показника 70% грошового забезпечення (за нормою, чинною на день перерахунку) за даними нової (останньої) довідки № 9/1/2199 від 09.07.2021, за показниками станом на 05.03.2019 становить 21691,88 грн., і є майже в сім разів більшим від основного розміру пенсії 3265,92 грн., обчисленої в значенні 90% грошового забезпечення за показниками станом до 01.01.2018, та в майже три рази більшим від основного розміру пенсії - 7696,50 грн., обчисленої в значенні 70% грошового забезпечення за показниками станом на березень 2018 року.

Застосувавши при перерахунку пенсії позивача норми статей 13, 43, 63 Закону № 2262-ХІІ в системному зв`язку, територіальним органом пенсійного фонду дотримано принцип верховенства права, оскільки забезпечено однаковий підхід для обрахунку розміру пенсії для однієї і тієї ж категорії осіб за однакових умов (від розміру грошового забезпечення діючого поліцейського за прирівняною посадою).

Отже, в спірному випадку не відбулося звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення, зокрема його права на мирне володіння майном - пенсією за вислугою років, обрахованою в конкретному розмірі внаслідок її перерахунку з 01.04.2019.

Суд звертає особливу увагу, що висновки Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18 зроблені щодо обставин перерахунку з 01.01.2018 пенсії, виходячи з складових грошового забезпечення, та порядку перерахунку пенсії за вислугою років, відповідно до положень пунктів 1, 2 Постанови № 103. Водночас, надалі спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19, в якій суд касаційної інстанції відновив право колишнього військовослужбовця на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, а також відповідного перерахунку його пенсії з 01.04.2019.

Отже, із дати ухвалення Верховним Судом (як судом першої інстанції) 04.02.2019 рішень в досліджуваних правовідносинах змінилися спірні фактичні обставини, так як в цій справі і у зразковій справі № 240/5401/18 оскаржуваний перерахунок з 01.01.2018 в першу чергу мав місце у відповідності до Постанови № 103 (про що зазначено в мотивувальній і резолютивній частинах таких рішень). Втім, станом на 01.04.2019 і на час вирішення цієї справи Постанова №103 вже не діє, у зв`язку із визнанням всіх її положень нечинними, тоді як позивач наполягає на врахуванні вже нової довідки № 9/1/2199 від 09.07.2021 із показниками і видами відповідного грошового забезпечення станом на березень 2019 року.

Крім того, хоча і правове регулювання частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не зазнало змін, проте змінився підхід Верховного Суду до вирішення подібних публічно-правових спорів, оскільки фактичні обставини наповнилися новим змістом, а саме, як слідує у справі яка розглядається, позивач з 01.04.2019 в судовому порядку отримав право на перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення (станом на березень 2019 року), який значно перевищує той, що був врахований при перерахунку пенсії в березні 2018 року за показниками станом на 01.03.2018.

Також, рішення суду у зразковій справі №240/5401/18 ухвалено на відновлення порушених прав станом на 04.02.2019, а його резолютивний зміст не може за правилами процесуального закону врегульовувати будь-які правовідносини на майбутнє.

Зважаючи на встановлені у справі обставини та приписи норм чинного законодавства, які регулюють спірні правовідносини, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовної вимоги про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату пенсії з 01.04.2019 виходячи з 90% від грошового забезпечення, зазначеного в довідці про розмір грошового забезпечення станом на 05.03.2019. Відтак, у задоволенні позову в цій частині слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги ОСОБА_1 про зобов`язання відповідача здійснити перерахунок та виплату йому пенсії з 01.01.2018 без обмеження максимального розміру пенсії, суд зазначає наступне.

Так, законами України, якими затверджено державний бюджет України на 2017, 2018, 2019, 2020 і 2021, 2022 роки встановлено наступні розміри прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність: з 01.12.2017 - 1373,00 гривень, з 01.07.2018 - 1435,00 гривень, з 01.12.2018 - 1497,00 гривень, з 01.07.2019 - 1564,00 гривень, з 01.12.2019 - 1638,00 гривень, з 01.07.2020 - 1712,00 гривень, з 01.12.2020 - 1769,00 гривень, з 01.07.2021 - 1854,00 гривень, з 01.12.2021 -1934,00 гривень, з 01.01.2022 1934,00 гривень.

Отже, обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, встановленими для осіб, які втратили працездатність (максимальний розмір пенсії), розрахунково складає з 01.01.2018 - 13730,00 грн., з 01.12.2019 складає 16380,00 грн., з 01.07.2020 - 17120,00 грн., з 01.12.2020 17690,00 грн., з 01.07.2020 18540,00 грн., з 01.12.2021 19340,00 грн.

Оскільки розмір пенсії позивача (з надбавками) після її перерахунку на підставі оновленої довідки №9/1/2199 від 09.07.2021 склав 25252,24 грн., то лише з 01.04.2019 розмір пенсії позивача перевищує десять прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

08.07.2011 прийнято Закон України №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", який набрав чинності з 01.10.2011 (надалі також Закон №3668-VI), частиною другою якого було визначено, що максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Цим ж Законом №3668-VI внесено зміни до статті 43 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, зокрема, частину 5, яка із врахуванням змін, внесених Законом №1080-VIII від 12.04.2016 є частиною 7, викладено в наступній редакції: Максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність" (підпункт 8 пункту 6 розділу II).

В подальшому, із набранням чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 24.12.2015 №911-VIII вказану частину статті 43 Закону №2262 доповнено реченням такого змісту: "Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень".

Згідно пункту 2 Прикінцевих положень Закону №911-VIII дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується до пенсій, які призначаються починаючи з 1 січня 2016 року.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 09.04.1992 №2262-XII, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 грн.

Відповідно до п.2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 № 7-рп/2016, зокрема, положення частини 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-XII зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Таким чином, з 20.12.2016 частина 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" є нечинною.

Відповідно до Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України", який згідно Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 01.01.2017, у частині 7 статті 43 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" слова і цифри "у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року" замінено словами і цифрами "по 31 грудня 2017 року".

На переконання суду, внесення Законом України від 06.12.2016 №1774-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" з урахуванням Рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016 у відсутню частину 7 статті 43 змін, що полягають у зміні слів і цифр, свідчить про його нереалізованість.

Тобто, внесені вказаним Законом №1774-VIII до частини 7 статті 43 Закону №2262-XII, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі № 813/678/18, від 09.02.2021 у справі №640/2500/18, від 10.09.2021 у справі №300/633/19, від 16.12.2021 у справі № 400/2085/19.

Відповідно до статті 2 Закону №3668-VI "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи", в редакції на час спірних правовідносин, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (крім пенсійних виплат, що здійснюються з Накопичувального пенсійного фонду) або щомісячного довічного грошового утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), призначених (перерахованих) відповідно до Податкового кодексу України, Митного кодексу України, законів України "Про державну службу", "Про прокуратуру", "Про статус народного депутата України", "Про Національний банк України", "Про Кабінет Міністрів України", "Про дипломатичну службу", "Про службу в органах місцевого самоврядування", "Про судову експертизу", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про державну підтримку засобів масової інформації та соціальний захист журналістів", "Про наукову і науково-технічну діяльність", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", "Про пенсійне забезпечення", "Про судоустрій і статус суддів", Постанови Верховної Ради України від 13 жовтня 1995 року "Про затвердження Положення про помічника-консультанта народного депутата України", не може перевищувати 10740 гривень.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих та перехідних положень Закону №3668-VI обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

За приписами статті 1-1 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" зміна умов і норм пенсійного забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, здійснюється виключно шляхом внесення змін до цього Закону та Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

На час спірних правовідносин спеціальний закон - Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", не передбачає обмежень пенсії, призначених згідно цього закону, максимальним розміром.

Закон №2262-XII є спеціальним у спірних правовідносинах, а тому саме його норми слід першочергово застосовувати для їх врегулювання.

Суд зауважує, що положення ст.2 Закону №3668-VІ є аналогічними за змістом положенням ч.7 ст.43 Закону №2262-ХІІ, які визнані неконституційними рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Разом з цим, застосування положень Закону №3668-VI щодо пенсіонерів військовослужбовців заперечує наслідки прийняття рішення Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року №7-рп/2016, яким фактично встановлено, що обмеження пенсії максимальним розміром не відповідає статті 17 Конституції України.

На переконання суду, невизнання в окремому порядку неконституційним допоміжного (доповнюючого) Закону№3668-VI не змінює правового регулювання спірних правовідносин.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06 листопада 2018 року у справі №812/292/18 зазначила, що норми законодавства, які допускають неоднозначне або множинне тлумачення, завжди трактуються на користь особи.

У постанові від 13 лютого 2019 року, що винесена Великою Палатою Верховного Суду у зразковій справі № 822/524/18 із посиланням на положення статей 1,8, 92 Конституції України, а також на статтю 9 Міжнародного пакту про економічні, соціальні і культурні права зроблено висновок, що у випадку існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві, наявність у національному законодавстві правових «прогалин» щодо захисту прав людини та основних свобод, зокрема, у сфері пенсійного забезпечення, органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи. Подібний висновок також викладений у постанові Верховного Суду від 16 грудня 2021 року у справі № 400/2085/19.

Зважаючи на викладене, у цій справі застосуванню підлягають норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Аналогічна правова позиція міститься у постановах Верховного суду від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 18.05.2022 у справі № 380/12337/20 та від 25.07.2022 у справі №580/3451/21.

За таких обставин, зважаючи на визнання неконституційними положень частини 7 статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою передбачено обмеження пенсії максимальним розміром, приймаючи до уваги те, що обмеження пенсії максимальним розміром порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, суд зазначає, що пенсійний орган, відмовляючи позивачу у виплаті перерахованої на підставі довідки №9/1/2199 від 09.07.2021, наданої ІНФОРМАЦІЯ_2 , пенсії без обмеження її максимальним розміром, діяв всупереч приписам Конституції України та Закону №2262-ХІІ.

Також, суд вважає за необхідне зазначити, що рішенням Конституційного Суду України (Другий сенат) від 12 жовтня 2022 року № 7-р(ІІ)/2022 у справі № 3-102/2021(231/21, 415/21) визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, що поширюють свою дію на Закон України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" від 9 квітня 1992 року № 2262-ХІІ, в тім, що вони не забезпечують соціальних гарантій високого рівня, які випливають зі спеціального юридичного статусу громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також осіб, що збройно захищають суверенітет, територіальну цілісність та недоторканність України під час агресії російської федерації проти України, розпочатої в лютому 2014 року.

Цим рішенням визначено, що приписи статті 2 Закону України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 8 липня 2011 року № 3668-VI зі змінами, визнані неконституційними, втрачають чинність через шість місяців із дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Підсумовуючи наведене вище, суд вважає за необхідне визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо проведення виплати пенсії ОСОБА_1 після її перерахунку з 01.04.2019 з обмеженням максимального розміру та зобов`язати відповідача здійснити з 01.04.2019 виплату пенсії позивачу без обмеження її максимальним розміром, із врахуванням проведених платежів.

Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення частково.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з приводу пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом, суд прийняв ухвалу від 09.01.2023.

У зв`язку із тим, що позивач звільнений від сплати судового збору на підставі пункту 13 частини 1 статті 5 Закону України "Про судовий збір", а доказів понесення ним будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, судові витрати розподілу не підлягають.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку і обчислення пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" в розмірі 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () здійснити з 01.01.2018 по 31.03.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, виходячи із розрахунку 90 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо обмеження ОСОБА_1 пенсії за вислугу років максимальним розміром, що не перевищує десяти прожиткових мінімумів, встановлених для осіб, які втратили працездатність.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () здійснити з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) без обмеження пенсії максимальним розміром, із врахуванням проведених платежів.

В задоволенні решти позову відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.