Справа № 140/7051/22
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/7051/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернулася із позовом до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації (далі - УСЗН Луцької РДА, відповідач, управління) про визнання протиправним рішення про відмову в задоволенні заяви від 23.08.2022 щодо встановлення та виплати щомісячної соціальної допомоги на догляд, визначену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю»; зобов`язання відповідача встановити та виплатити з 23.08.2022 щомісячну соціальну допомогу на догляд, визначену Законом України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є пенсіонеркою за віком та у серпні 2022 року звернулася до управління з відповідною заявою щодо встановлення щомісячної соціальної допомоги на догляд, як одинокій особі, що досягла 80-річного віку та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребує постійного стороннього догляду. Проте, 10.10.2022 у Доросинівській сільській раді позивач отримала повідомлення 1029 відповідача про те, що немає права на державну соціальну допомогу. Позивач з таким рішенням не згідна вважає його протиправним, оскільки діти позивачки є пенсіонерами за віком а відтак є непрацездатними. Крім того відповідно до висновку ЛКК від 31.05.2022 позивачка потребує постійного стороннього догляду і не здатна до самообслуговування, а відтак враховуючи п.6 ч.1 ст. 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» має право на отримання державної соціальної допомоги на догляд. З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 31.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.20).

У відзиві на позовну заяву від 21.11.2022 №1718/01-20 відповідач заперечив проти позову та вказав, що на підставі поданої ОСОБА_1 23.08.2022 заяви та доданої до неї декларації про доходи та майновий стан осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі 3 зазначено, що у житловому приміщені/будинку за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2 донька та ОСОБА_3 - внук. Відтак враховуючи факт реєстрації онука ОСОБА_3 10.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 за якою зареєстрована заявник ОСОБА_1 та який на день звернення є повнолітнім/працездатного віку та зобов`язаний за законом (ст. 266 Сімейного кодексу України) утримувати непрацездатну бабусю, відповідачем правомірно прийнято рішення про відмову у призначені державної соціальної допомоги на догляд одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком ЛКК потребує постійного стороннього догляду (а.с.24-25).

28.11.2022 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог (а.с.39-40).

Ухвалою суду від 29.11.2022 прийняти до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог та розгляд справи продовжити проводити з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог, а також визначено судовий розгляд даної справи продовжити проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у межах строку розгляду справи, передбаченого частиною першою статті 258 КАС України (а.с.43).

Інших заяв по суті справи не надходило.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з огляду на наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 30.10.1933 року є пенсіонеркою та відповідно до заключення ЛКК, протокол №102/214 від 21.05.2022 потребує постійного стороннього догляду, нездатна до самообслуговування (а.с.7, 18).

Крім того, судом встановлено що у позивача є дочка - ОСОБА_2 та син - ОСОБА_4 які відповідно до довідки №553 від 22.08.2022 (а.с.15) та пенсійного посвідчення серія НОМЕР_1 (а.с.17) є пенсіонерами та отримують пенсії за віком.

ОСОБА_1 звернулась до УСЗН Луцької РДА із заявою №357 від 23.08.2022 про призначення усіх видів соціальної допомоги, компенсації та пільг, а саме допомоги на догляд одиноким малозабезпеченим особа, які за висновком ЛКК закладу охорони здоров`я потребують постійного стороннього догляду (а.с.29-30).

Одночасно з поданням даної заяви позивач подала декларацію про доходи і витрати осіб, які звернулись за призначенням усіх видів соціальної допомоги, у розділі І якої зазначив дані про осіб, які входять до складу домогосподарства, а саме: позивач, її дочка ОСОБА_2 , внук ОСОБА_3 (а.с.27-28).

Рішенням Управління від 30.08.2022 №1029 відмовлено ОСОБА_1 у призначені даної допомоги (а.с.26). Як зазначив відповідач у відзиві на позовну заяву, підставою яка слугувала відмовою у призначені даної допомоги є факт реєстрації онука ОСОБА_3 10.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою АДРЕСА_1 за якою зареєстрована заявник ОСОБА_1 та який на день звернення є повнолітнім/працездатного віку та зобов`язаний за законом (ст. 266 Сімейного кодексу України) утримувати непрацездатну бабусю.

Не погоджуючись із даним рішення відповідача позивач звернулась до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Згідно статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» одинока особа - особа, яка не має працездатних родичів, зобов`язаних за законом її утримувати.

Пунктом 6 статті 7 Закону України «Про державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю» визначено, що державна соціальна допомога на догляд призначається, зокрема, одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду і одержують пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» або Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно із пунктом 4 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державної соціальної допомоги на догляд, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.04.2005 №261 (далі Порядок №261), вбачається, що до одиноких осіб, що мають право на державну соціальну допомогу особам, які не мають права на пенсію, та особам з інвалідністю і державну соціальну допомогу на догляд, належать громадяни, що не мають працездатних родичів, зобов`язаних за законом їх утримувати. Підтвердженням належності до цієї категорії є: інформація про відсутність працездатних родичів (незалежно від місця їх проживання), зобов`язаних за законом їх утримувати (зазначається у поданій заяві про призначення допомоги на догляд); інформація про склад сім`ї (зазначається в декларації про доходи та майно особи, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги) (у разі потреби).

Порядком №261 установлено, що призначення і виплата державної соціальної допомоги на догляд одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком лікарсько-консультативної комісії потребують постійного стороннього догляду, з 1 січня 2020 р. здійснюється за заявами осіб, які звернулися за призначенням такої допомоги до 1 листопада 2020 року.

Відповідно до підпункту 6 пункту 13 Порядку №261 державна соціальна допомога на догляд (далі - допомога на догляд) призначається, зокрема, одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду та одержують пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (крім осіб, зазначених у підпунктах 1і2цього пункту).

Згідно з підпунктом 2-1 пункту 18 Порядку №261 державна соціальна допомога на догляд встановлюється у таких розмірах від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, зокрема, 40 відсотків одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду і одержують пенсію відповідно до Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (крім осіб, зазначених у підпунктах 1 і 2 цього пункту).

Відповідно до пункту 19 Порядку № 261 для визначення розміру допомоги на догляд застосовується прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність (або рівень забезпечення прожиткового мінімуму - у випадках, передбачених законом), встановлений на дату звернення за допомогою законом на відповідний рік. У разі збільшення прожиткового мінімуму перерахунок допомоги на догляд здійснюється з дати, з якої встановлений новий розмір прожиткового мінімуму (або рівня забезпечення прожиткового мінімуму - у випадках, встановлених законом).»

Згідно з пунктом 21 Порядку № 261 для призначення допомоги на догляд особи, зазначені у підпунктах 4-6 пункту 13 цього Порядку, подають документи, передбачені абзацами другим - десятим пункту 10 цього Порядку, та висновок ЛКК (для осіб, які потребують постійного стороннього догляду).

Відповідно до абз. 2-10 п. 10 Порядку № 261 для призначення соціальної допомоги подаються такі документи: заява за формою, встановленою Мінсоцполітики; під час подання заяви пред`являється паспорт громадянина України, трудова книжка та документ, що засвідчує реєстрацію особи у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (картка платника податків), або дані про реєстраційний номер облікової картки платника податків з Державного реєстру, внесені до паспорта громадянина України або свідоцтва про народження (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідному контролюючому органу і мають відмітку в паспорті); декларація про доходи та майновий стан осіб для призначення соціальної допомоги, складена за формою, встановленою Мінсоцполітики (у разі потреби); копія рішення суду про визнання особи недієздатною (для недієздатної особи); копія рішення про призначення опікуна (для недієздатної особи, якій призначено опікуна); копія документа, що підтверджує повноваження представника закладу, який виконує функції опікуна над особою (для недієздатної особи, опікуна якій не призначено); інформація про склад сім`ї зазначається в декларації про доходи та майно особи, яка звернулася за призначенням соціальної допомоги (у разі потреби).

Пунктом 23 Порядку № 261 визначено, що допомога на догляд призначається з дня звернення за допомогою. Днем звернення за призначенням допомоги на догляд вважається день прийняття органом, що призначає допомогу, заяви з усіма необхідними документами. У разі коли заява про призначення допомоги на догляд з усіма необхідними документами надсилається поштою, днем звернення вважається дата на поштовому штемпелі з місця відправлення заяви. У разі коли до заяви про призначення допомоги на догляд додано не всі необхідні документи, заявнику повідомляється, які документи необхідно додати. У разі подання решти документів не пізніше трьох місяців з дня відправлення повідомлення про необхідність їх подання днем звернення вважається день прийняття або відправлення заяви про призначення такої допомоги.

Відповідно до статті 202 Сімейного кодексу України повнолітні дочка, син зобов`язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено, що підставою для відмови позивачу у призначенні допомоги було те, що внук позивача ОСОБА_3 10.07.1989 ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 за якою зареєстрована заявник ОСОБА_1 та який на день звернення є повнолітнім/працездатного віку та зобов`язаний за законом (ст. 266 Сімейного кодексу України) утримувати непрацездатну бабусю, а отже позивач не є одинокою особою.

Разом з тим суд звертає увагу на те, що відповідно до статті 266 Сімейного кодексу України повнолітні внуки, правнуки зобов`язані утримувати непрацездатних бабу, діда, прабабу, прадіда, які потребують матеріальної допомоги і якщо у них немає чоловіка, дружини, повнолітніх дочки, сина або ці особи з поважних причин не можуть надавати їм належного утримання, за умови, що повнолітні внуки, правнуки можуть надавати матеріальну допомогу.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» непрацездатні громадяни - особи, які досягли встановленого статтею 26 цього Закону пенсійного віку, або особи з інвалідністю, у тому числі діти з інвалідністю, а також особи, які мають право на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до закону.

Разом з тим, як уже було зазначено вище у позивача ОСОБА_1 є дочка - ОСОБА_2 яка є пенсіонером та отримують пенсію за віком, та син - ОСОБА_4 який також є пенсіонером та отримує пенсію по віку, а отже є особами, яка втратили працездатність.

Відтак онук позивача ОСОБА_3 не зобов`язаний утримувати свою бабусю в силу вимог статті 266 Сімейного кодексу України, оскільки у позивача є непрацездатні дочка та син які з поважних причин не можуть надавати належного утримання.

Отже, ОСОБА_1 є одинокою особою, що не має працездатних родичів, зобов`язаних за законом її утримувати, а тому позивач має право на допомогу на догляд одиноким особам, які досягли 80-річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду.

Що стосується обраного позивачем способу захисту порушеного права суд зазначає таке.

Частиною другою статті 245 КАС України визначено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення, зокрема, про:

- визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень (пункт 2);

- визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій (пункт 3);

- визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4);

- інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів (пункт 10).

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Частиною другою статті 9 КАС України визначено, що суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

Матеріалами справи підтверджується, що за наслідками розгляду заяви ОСОБА_1 від 23.08.2022 про призначення допомоги Управлінням соціального захисту населення Луцької РДА було прийнято рішення №1029 від 30.08.2022 про відмову в призначенні такої допомоги.

Тому, обираючи належний та ефективний спосіб захисту порушеного права позивача та зважаючи на встановлені у справі фактичні обставини, наведені норми чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог шляхом визнання протиправним рішення Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації №1029 від 30.08.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги на догляд одиноким особам, які досягли 80-ти річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду та зобов`язання призначити та виплачувати ОСОБА_1 державну соціальну допомогу на догляд одиноким особам, які досягли 80-ти річного віку та за висновком ЛКК потребують стороннього догляду з 23.08.2020.

Відповідно до вимог статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на те, що позивач звільнена від сплати судового збору в силу вимог пункту 8 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» №3674-VI від 08.07.2011, а доказів понесення інших витрат не надано, підстав для присудження судових витрат за частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, немає.

Керуючись статтями 2, 72-77, 244-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації №1029 від 30.08.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 допомоги на догляд одиноким особам, які досягли 80-ти річного віку та за висновком ЛКК потребують постійного стороннього догляду.

Зобов`язати Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації призначити та виплачувати ОСОБА_1 державну соціальну допомогу на догляд одиноким особам, які досягли 80-ти річного віку та за висновком ЛКК потребують стороннього догляду з 23.08.2022.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_2 ).

Відповідач1: Управління соціального захисту населення Луцької районної державної адміністрації (43016, Волинська обл., місто Луцьк, вулиця Ковельська, будинок 53, ).

Головуючий

Суддя В.В.Мачульський