Справа № 593/936/22
Суддя: Данилів О. М.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 593/936/22
Провадження №2-а/593/4/2023
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"02" січня 2023 р. Суддя Бережанського районного суду Тернопільської області Данилів О.М., при секретарі Паньків М.М. за участі захисника Прийдуна В.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в залі суду міста Бережани адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

В С Т А Н О В И В:

26 серпня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в Бережанський районний суд Тернопільської області із адміністративним позовом до Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови, винесеної 11 січня 2022 року про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування траспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки ( відеозапису) серії РАП № 458089069, та просив закрити провадження у справі за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.

У заявлених вимогах позивач вказує на те, що 18 січня 2021 року він продав належну йому автомашину марки Рено-Меган із д.н.з. НОМЕР_1 Ясінському ОСОБА_2 , який повністю оплатив йому вартість вказаного автомобіля. А так як в останього було обмаль часу, тому вони у приватного нотаріуса в м. Бережанах оформили довіреність на ОСОБА_3 та його двох родичів, і хоч 18 січня 2021 року вказаний автомобіль вибув із його володіння, однак він 17 серпня 2022 року із відділу Державної виконавчої служби отримав повідомлення про накладення на нього адміністративного стягнення 11 січня 2022 року, вчиненого за участі вказаного автомобіля, а саме: за здійснення стоянки в районі АДРЕСА_1 .

Із зазначеною постановою він не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини. Він вказаного правопорушення не вчиняв, оскільки ще 18 січня 2021 року продав вказаний автомобіль, а крім цього, у зазначений у постанові день та час він був вдома в м. Бережанах та до Тернополя не їздив, оскільки готувався до святвечора. А так як він про існування оскаржуваної постанови дізнався лише 17 серпня 2022 року, тому просив поновити йому строк на її оскарження.

2 вересня 2022 року ухвалою Бережанського районного суду за позовом ОСОБА_1 було відкрито провадження та вирішено розглядати зазначені позовні вимоги в порядку спрощеного позовного провадження із викликом сторін.

Відповідач, отримавши копію позову із долученими до нього документами, подав суду відзив на позов, до якого долучив фотознімки зазначеного у постанові правопорушення. У поданому відзиві просив відмовити позивачу у задоволенні його позовних вимог за їх безпідставністю.

Будучи присутнім в судовому засіданні, представник позивача адвокат Прийдун В.М. заявлені ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, просив їх задоволити.

Представник відповідача, будучи належним чином повідомленим про день і час розгляду справи, в судове засідання повторно не зявився, не повідомив суд про причину своєї неявки, а тому суд вирішив проводити судове засідання у його відсутності.

Суд, вивчивши матеріали справи, взявши до уваги поданий суду відзив на позов із посиланням на докази, які були використані відповідачем при винесенні постанови та заслухавши пояснення представника позивача прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, виходячи із наступного.

Згідно із ст. 55 Конституції України кожному гарантовано право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб"єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншим законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення свох прав, свобод чи інтересів.

Частиною другою ст. 286 КАСУ передбачено, що позовну заяву щодо оскарження рішень субєктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень ( постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Судом встановлено, що головним спеціалістом -інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів Василем Михайловичем 6 січня 2022 року, об 11 год. 33 хв., було виявлено, що водій транспортного засобу марки " Renault Megane і з державним номерним знаком НОМЕР_2 в м. Тернополі на вул. Федьковича, 16, здійснив стоянку на перехресті, чим порушив п.15.9(г) Правил дорожнього руху у звязку з чим ним 11 січня 2022 року було винесено постанову про адміністративне правопорушення серії РАП № 458089069, якою позивача, як власника вказаного транспортного засобу, було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП із накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень.

Із оглянутої в судовому засіданні оскаржуваної постанови видно, що підставою для притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 стало порушення водієм транспортного засобу марки Renault Megane і з державним номерним знаком НОМЕР_2 п.15.9(г) Правил дорожнього руху, а саме: здійснення стоянки на перехресті, чим було скоєно адміністративне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Позивач, отримавши 17 серпня 2022 року повідомлення із Бережанської ДВС із якої дізнався про існування оскаржуваної постанови та необхідність сплати ним штрафу у подвійному розмірі, а саме: у розмірі 1360грн. у визначений законодавцем десятиденний строк звернувся до суду із адміністративним позовом, у якому просив визнати незаконною зазначену постанову та скасувати її, а провадження у справі закрити за відсутності в його діях складу правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП. У поданому позові вказав, що із зазначеною постановою він не згідний, вважає її незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню, оскільки вона постановлена без належних доказів його вини, оскільки у зазначений у постанові день транспортним засобом марки Renault Megane і з державним номерним знаком НОМЕР_2 , як це зазначено в оскаржуваній ним постанові, в місті Тернополі він не був, а в той час перебував вдома в місті Бережанах та готувався до святвечора, а транспортний засіб, який на думку відповідача допустив порушення ПДР, вибув з його користування, оскільки його він 18 січня 2021 року відчужив ОСОБА_3 про що представив фотокопію довіреності.

Відповідач із поданим позовом не погодився, надіслав суду відзив на позов, у якому зазначив, що відповідно до ст. 142 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), несе відповідальна особа - фізична особа, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу, - належний користувач транспортного засобу.

Інспектор з паркування відповідно до ч.1 ст. 279-1 КУпАП встановлює відповідальну особу, зазначену у частині першій статті 14-2 КУпАП, за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів згідно з даними якого власником транспортного засобу марки Renault д.н.з НОМЕР_3 є ОСОБА_1 . Вказана інформація також підтверджена і письмовими поясненнями, викладеними позивачем у поданому ним позові, так як долучена до позовної заяви довіреність не є документом, який позбавляє його права власності на даний транспортний засіб.

У поданому відзиві відповідач також вказав, що статтею 279-3 КУпАП передбачено, що відповідальна особа, зазначена у частині першій статті 14-2 цього Кодексу ( власник транспортного засобу), звільняється від адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), якщо протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили особа, яка керувала транспортним засобом на момент вчинення зазначеного правопорушення, звернулася особисто до органу чи посадової особи, уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також надала документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу.

Суд, вирішуючи заявлені позивачем позовні вимоги, бере до увагу те, що статтею 280 КУпАП передбачено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно вимог Кодексу України про адміністративні правопорушення особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності за наявності правопорушення, яке підтверджене належними та допустимими доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Обов"язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 КУпАП.

Відповідно до ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст. 77 КАС Українив адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Сторона відповідача хоч позову не визнала, однак у поданому суду відзиві замість оскаржуваної у позові постанови серії РАП № 458089069, яка була винесена 11 січня 2022року, із невідомих причин зазначає за постанову серії РАП № 458089042 від 16 червня 2022 року, яка не є предметом судового розгляду.

Крім цього, із оскаржуваної позивачем постанови видно, що правопорушення транспортним засобом, належним позивачу, було здійснено 6 січня 2022 року в м. Тернополі на вул. Федьковича, 16, однак на долученій до відзиву на позов роздруківці із географічними координатами, стороною відповідача поставлено позначку, що транспортний засіб позивача був припаркований на т-подібному перехресті вулиць Гоголя та Пирогова.

Також у поданому відзиві сторона відповідача посилається на ст. 291 КУпАП, якою передбачено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксоване в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), набирає законної сили після її вручення особі або отримання поштового повідомлення про вручення або про відмову в її отриманні, або поверненні поштового відправлення з позначкою про невручення та у поданому суду відзиві відповідач зазначає, що оскаржувана постанова 6 січня 2022 року була направлена власнику транспортного засобу та повернулась на адресу управління із відміткою про невручення. У разі невручення постанови адресату за зазначеною в Єдиному державному реєстрі транспортних засобів адресою днем отримання постанови вважається день повернення поштового відправлення з позначкою про невручення до органу (підрозділу), уповноважена посадова особа якого винесла відповідну постанову.

Відповідно до статті 300-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення у разі несплати штрафу особами, зазначеними у частинах першій та другій ст. 142 цього Кодексу, протягом 30 днів з дня набрання законної сили постановою про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сферах безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів така постанова підлягає примусовому виконанню.

І хоч відповідно до винесеної відповідачем 11 січня 2022 року постанови РАП № 458089069 на позивача було накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 680 гривень, однак із постанови про відкриття виконавчого провадження № 68976031 видно, що розмір штрафу подвоєно та з позивача слід стягнути на користь Управління муніципальної іспекції Тернопільської міської ради не 680грн., а вже 1360 гривень та 136грн. як винагороду державному виконавцю.

Суд звертає увагу на те, що хоч у поданому відзиві на позов сторона відповідача зазначила, що відповідно ч. 3 ст.279-1 КУпАП, якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, вказану ст.14-2 КУпАП на місці, інспектор з паркування зобов`язаний розмістити на лобовому склі повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності, однак у поданому суду відзиві не вказано, що інспектор з паркування при виявленні 6 січня 2022 року вказаного у постанові порушення ПДР не мав можливості встановити особу правопорушника на місці виявлення ним правопорушення, оскільки із оглянутих у судовому засіданні наявних фотографій, які містяться за посиланням на адресу веб-сайту - httr://parking/ternopil.gov.ua/ видно, що у вказаному автомобіліRenault і з державним номерним знаком НОМЕР_2 відкрите вікно зі сторони водія і добре видно, що є водій, який сидить на водійському сидінні, тобто особу правопорушника інспектор міг зясувати на місці та довести до відома водія транспортного засобу про притягнення його до адмінвідповідальності, що могло позбавити необхідності притягнення до відповідальності саме власника транспортного засобу, тобто позивача, а тим більше необхідності сплати останнім подвійного штрафу, який ставить позивача у вкрай скрутне матеріальне становище, бо він згідно представленої довідки Управління ПФУ має пенсію у розмірі лише 2869грн. та інших доходів немає.

Крім цього, із долучених до матеріалів справи відповідачем фотографій не видно, що на лобове скло іспектором роміщувалося повідомлення, із якого водій міг дізнатися, що на нього було накладено адміністративне стягнення для своєчасної оплати застосованого до нього адмінстягнення, а тому із зазначених причин водій у відповідності до ст. 279-3 КУпАП протягом 20 календарних днів з дня вчинення відповідного правопорушення або з дня набрання постановою по справі про адміністративне правопорушення законної сили не звернувся особисто до органу, уповноваженого розглядати справи про адміністративні правопорушення, із заявою про визнання зазначеного факту адміністративного правопорушення та надання згоди на притягнення до адміністративної відповідальності, а також не надав документ (квитанцію) про сплату відповідного штрафу, оскільки взагалі не знав про існування такої постанови.

В судовому засіданні у своїх усних поясненнях представник позивача також зазначив, що відповідно до ст. 279-1 КУпАП постанова про накладення адміністративного стягнення позивачем не була виконана шляхом сплати 50 відсотків розміру штрафу протягом десяти днів з дня її винесення, оскільки позивач не знав про її існування. Посилання сторони відповідача про те, що оскаржувана постанова надсилалася позивачу, як власнику вказаного автомобіля рекомендованим листом з повідомленням на адресу його місця реєстрації є голослівною, оскільки стороною відповідача не долучено до відзиву на позов належним чином завіреної фотокопії поштового повідомлення про те, що лист, надісланий на адресу позивача, повернувся без вручення його адресату.

Суд, враховуючи усні пояснення представника позивача вважає неналежним доказом долучені до відзиву на позов роздруківку групованих відправлень, що були надіслані 6 січня 2022року муніципальною інспекцією Тернопільської міської ради, оскільки сама оскаржувана постанова була винесена лише 11 січня 2022року, а тому не зрозуміло, що надсилалось позивачу саме 6 січня 2022 року, крім цього стороною відповідача не долучено до відзиву на позов належним чином завірену копію поштового повідомлення про те, що рекомендований лист дійсно надсилався на адресу позивача та повернувся без вручення його адресату.

При прийнятті рішення суд також звертає увагу на те, що хоч 11 січня 2022 року було винесено постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення за порушення п. 15.9 ПДР допущені належним йому автомобілем 6 січня 2022 року, однак всупереч вимог ст. 251 КУпАП особа, яка винесла оскаржувану позивачем постанову, не долучила належних та допустимих доказів вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 122 КУпАП, оскільки із долучених до відзиву семи фотознімків здійснених 6 січня 2022 року в м. Тернополі на вул. Федьковича, 16, видно, що транспорний засіб Renault із державним номерним знаком НОМЕР_2 здійснив не стоянку транспортного засобу, а лише здійснив короткочасну зупинку, бо водій знаходився у салоні авто. А із долучених до відзиву фотографій видно, що вказаний автомобіль має позначку таксі і він знаходиться біля лікувального закладу, а тому можливо припустити, що водій таксі під`їхав, щоб забрати клієнта із лікувального закладу, а так як надісланий суду відзив на позов містить посилання на електронну адресу, яке окрім семи фотографій, здійснених у проміжку часу з 11год.33хв.41с. до 11год. 34хв.10сек., які підтверджують, що це була короткочасна зупинка до 1 хв., а саме - 29 секунд та інших доказів, чи відеозапису не містить, тому зафіксовані інспектором з паркування порушення є сумнівним. Із долучених до матеріалів справи фотознімків не видно, що автомобіль позивача здійсненою ним короткочасною зупинкою обмежував оглядовість чи створював перешкоду для інших учасників дорожнього руху.

Крім цього, при прийнятті рішення по справі суд також звертає увагу на те, що хоч в оскаржуваній позивачем постанові видно, що правопорушення транспортним засобом, належним позивачу, було здійснено 6 січня 2022 року в м. Тернополі на вулиці Федьковича, 16, однак на долученій до відзиву на позов роздруківці із географічними координатами стороною відповідача поставлено позначку, що транспортний засіб позивача був припаркований на т-подібному перехресті вулиць Гоголя та Пирогова.

Відповідно до ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

І хоч відповідач позову не визнав та у відповідності до ст. 162 КАС України у поданому суду відзиві просив відмовити позивачу у задовленні його вимог, однак він всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України належними та допустими доказами не довів перед судом той факт, що інспектор з паркування, приймаючи 11 січня 2022 року рішення про накладення на позивача адміністративного стягнення, діяв правомірно, у відповідності до вимог діючого законодавства, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 слід задоволити, а прийняту 11 січня 2022 року постанову РАП № 458089069, якою на позивача було накладено адміністративне стягнення скасувати.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 9, 14-1,14-2, ч.3 ст.122, 251, 280, 283, 279-1 - 279-4, 292, 293, 294КУпАП, ст.ст. 2, 5, 6, 8-10, 20, 72-77, 229, 241-246, 250, 251, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш ИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задоволити.

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії РАП № 458089069, винесеної 11 січня 2022 року головним спеціалістом - інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради Хомів Василем Михайловичем у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.3 ст. 122 КУпАП, як такий, що пропущений із поважних причин.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису) серії РАП № 458089069, постановлену 11 січня 2022 року головним спеціалістом -інспектором з паркування сектору контролю за паркуванням Управління муніципальної інспекції Тернопільської міської ради про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.3 ст. 122 КУпАП із застосування до нього адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 680 гривень, а провадження у справі закрити.

Рішення може бути оскаржене до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Бережанський районний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області Данилів О.М.