Справа № 420/1522/20
Суддя: Жук А.В.
Дата ухвалення: 2023-01-10 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

10 січня 2023 року

м. Київ

справа №420/1522/20

адміністративне провадження №К/990/831/23

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Жука А.В.,

суддів: Мартинюк Н.М., Кашпур О.В.

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року

та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року

у справі 420/1522/20

за позовом ОСОБА_1

до Командування Військово-Морських Сил Збройних Сил України (військова частина НОМЕР_1 ),

третя особа - Державна казначейська служба України,

про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

ВСТАНОВИВ:

05 січня 2023 року до Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі 420/1522/20.

Під час перевірки зазначених матеріалів встановлено, що подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Так, відповідно до частини першої статті 329 КАС України (далі - Кодексу адміністративного судочинства України) касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Згідно із частиною другої статті 329 КАС України учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

З матеріалів касаційної скарги та Єдиного державного реєстру судових рішень вбачається, що повний текст постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року було складено того ж дня, відповідно останнім днем для його оскарження було 16 березня 2022 року.

Вперше касаційну скаргу було направлено заявником до Верховного Суду 17 жовтня 2022 року, проте ухвалою Верховного Суду від 07 листопада 2022 року вперше подану касаційну скаргу було повернуто заявнику на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України. Копію зазначеної ухвали скаржник отримав 02 грудня 2022 року.

03 січня 2023 року скаржник повторно звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою.

У касаційній скарзі заявник порушує питання поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, посилаючись лише на те, що після отримання ухвали Верховного Суду від 07 листопада 202 року про повернення його вперше поданої касаційної скарги (02 грудня 2022 року), він в межах 30-денного строку, передбаченого статтею 329 КАС України, звертається повторно до суду касаційної інстанції.

Оцінивши наведені скаржником обставини та обґрунтування причин пропуску строку, колегія суддів вважає їх неповажними з огляду на таке.

Згідно статті 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Статтею 44 КАС України передбачено обов`язок учасників справи добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, зокрема виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки, а також виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Тобто, особа, зацікавлена у поданні касаційної скарги, повинна вчиняти усі можливі та залежні від неї дії, використовувати у повному обсязі наявні засоби та можливості, передбачені законодавством.

Наведене дає підстави для висновку, що поновлення встановленого процесуальним законом строку для подання касаційної скарги здійснюється судом касаційної інстанції лише за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права на касаційне оскарження судового рішення.

Водночас, наведені скаржником доводи не можуть бути свідченням того, що останній без зайвих зволікань скористався своїм правом на подання касаційної скарги повторно, а також належним підтвердженням поважності причин пропущення строку на касаційне оскарження.

За змістом процесуального закону поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Та обставина, що повернення касаційної скарги не позбавляє повторного звернення до суду не означає наявність у особи безумовного права оскаржувати судові рішення у будь-який момент після повернення вперше поданої касаційної скарги без урахування процесуальних строків встановлених для цього, а у Суду - обов`язку поновлювати такий строк, у разі його пропуску, тим більш за відсутності поважних причин.

При цьому Суд наголошує, що зважаючи на пропуск строку на касаційне оскарження після отримання ухвали про повернення касаційної скарги (31 день), клопотання скаржника про поновлення строку на касаційне оскарження не можна вважати обґрунтованим, тому що невиконання позивачем вимог процесуального закону щодо належного оформлення касаційної скарги, та як наслідок, повернення її заявнику не є поважною причиною пропуску строку касаційного оскарження, оскільки не є такою, що не залежить від волі особи, яка подає касаційну скаргу, і не надає такій особі права у будь-який необмежений час після сплину строку касаційного оскарження реалізовувати право на оскарження судового рішення.

Щодо посилань скаржника на те, що, враховуючи вимоги частини другої статті 329 КАС України, касаційна скарга подається повторно до Верховного Суду протягом 30 днів після отримання ухвали про повернення вперше поданної касаційної скарги, то з цього приводу Суд наголошує, що дана правова норма (зокрема - стаття 329 КАС України) визначає присічний строк та порядок касаційного оскарження рішення апеляційного суду, прийнятого за результатами апеляційного перегляду рішення суду першої інстанції, та не регулює питання стосовно строку повторного звернення скаржника із касаційною скаргою до Верховного Суду, а тому посилання скаржника на частину третю частини 329 КАС України в цій частині є безпідставним.

Крім цього, Верховний Суд зауважує, що позивачем не наведено відповідних та належних обґрунтувань стосовно пропуску ним строку на касаційне оскарження з моменту закінчення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції (16 березня 2022 року) до першого звернення до суду касаційної інстанції (17 жовтня 2022 року).

При цьому слід зазначити, що матеріали касаційної скарги містять клопотання позивача щодо поновлення строку на касаційне оскарження касаційної скарги, яка була подана до Верховного Суду 17 жовтня 202 року, проте у клопотанні про поновлення строку на касаційне оскарження на повторну подачу касаційної скарги 03 січня 2023 року у цій справі відсутні будь-які обґрунтування та належні аргументи щодо звернення до Верховного Суду із касаційною скаргою вперше через 8 місяців після ухвалення постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року.

Разом з цим Суд акцентує увагу на тому, що строк майже в 8 місяців після ухвалення постанови суду апеляційної інстанції, що сплинув на момент подання касаційної скарги вперше, не можна вважати розумним та оптимальним для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень.

Водночас, Суд звертає увагу, що до касаційної скарги не додано доказів невиконання судом апеляційної інстанції свого обов`язку щодо направлення ОСОБА_1 повного тексту постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року (оприлюднено 16 лютого 2022 року).

Належним доказом на підтвердження поважної причини пропуску строку на касаційне оскарження може бути довідка від суду апеляційної інстанції про підтвердження факту ненаправлення (неотримання) позивачу копії П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року.

Наявність в матеріалах справи супровідного листа суду апеляційної інстанції від 15 вересня 2022 року №2.3-09/ш-179/25802/22 підтверджує лише факт звернення позивача до П`ятого апеляційного адміністративного суду із заявою про видачу йому копії оскаржуваного судового рішення та його отримання, проте не свідчить про невиконання судом апеляційної інстанції свого обов`язку щодо ненаправлення судового рішення учаснику справи як того вимагає процесуальний закон.

Отже, додані до касаційної скарги копія заяви про отримання копії судового рішення та зазначений вище лист супровідний лист апеляційного суду не є належним доказом ненаправлення стороні оскаржуваного судового рішення, оскільки не містить інформації про ненаправлення позивачу оскаржуваного судового рішення.

Крім того, позивачем не надано відповідних доказів, які б підтверджували неможливість звернення його до суду апеляційної інстанції про видачу копії постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року раніше вересня 2022 року, тобто через 8 місяців після ухвалення оскаржуваної постанови з урахуванням того, що апеляційний перегляд рішення суду першої інстанції відбувався за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , тобто результат розгляду цієї справи був для нього очікуваним.

Очікування та сподівання скаржника на отримання від апеляційного суду оскаржуваного судового рішення не можуть свідчити про наявність об`єктивних причин, які виправдовували б неможливість звернення учасника справи до суду касаційної інстанції протягом встановленого законом строку.

Оцінивши доводи скаржника, Суд не вбачає наявності дійсних істотних перешкод чи труднощів для своєчасного вчинення сторонами у справі процесуальних дій, які б були об`єктивними та не залежали від волевиявлення сторони.

Враховуючи обставини справи, матеріалами касаційної скарги не підтверджено поважність пропуску строку касаційного оскарження з моменту закінчення строку на касаційне оскарження рішення суду апеляційної інстанції (16 березня 2022 року) до першого звернення до суду касаційної інстанції (17 жовтня 2022 року) та з моменту отримання ухвали Верховного Суду від 07 листопада 2022 року про повернення вперше поданої касаційної скарги (02 грудня 2022 року) до подання касаційної скарги повторно (03 січня 2023 року).

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для звернення скаржника до Верховного Суду та зазначення інших поважних підстав для поновлення строку.

Суд звертає увагу скаржника, що для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку касаційного оскарження, такі посилання повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку.

Відповідно до частини третьої статті 332 КАС України, касаційна скарга залишається без руху у випадку, якщо вона подана після закінчення строків на касаційне оскарження і підстави, вказані у заяві про поновлення строку, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право вказати інші підстави для поновлення строку.

З огляду на наведене, подана касаційна скарга підлягає залишенню без руху для надання скаржнику можливості повідомити суд про інші поважні причини пропуску строку на касаційне оскарження.

Крім цього, відповідно до частини першої статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За правилами частини четвертої статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках:

1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;

2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;

3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;

4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.

Вимоги до форми та змісту касаційної скарги встановлено статтею 330 КАС України, відповідно до пункту 4 частини другої якої, у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.

У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України (відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах) скаржник повинен чітко вказати, яку саме норму права судами першої та (або) апеляційної інстанцій було застосовано неправильно, а також обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права та як на думку скаржника відповідна норма повинна застосовуватися.

У разі, якщо скаржник вважає, що судами порушено норми процесуального права щодо не дослідження зібраних у справі доказів, неповного встановлення обставин справи, або встановлення обставин, що мають істотне значення, на підставі недопустимих доказів, у касаційній скарзі має бути конкретно зазначено або обставини, які встановлені на підставі недопустимих доказів та чому на думку скаржника останні є недопустимими, або зібрані у справі докази, які судом не досліджені, що могло б давати підстави для висновку про порушення цим судом норм процесуального права.

При цьому, пункт 1 частини другої статті 353 КАС України регламентує прийнятність доводів про недослідження судом зібраних у справі доказів виключно за умови висновку про обґрунтованість заявлених у касаційній скарзі підстав касаційного оскарження, передбачених пунктами 1, 2, 3 частини другої статті 328 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що перелік підстав для касаційного оскарження судових рішень, наведений в частині 4 статті 328 КАС України, є вичерпним. Тому касаційна скарга повинна бути обґрунтована виключно такими підставами, викладеними у формі, визначеній пунктом 4 частини другої статті 330 КАС України.

Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України є залишення такої скарги без руху.

Підставою перегляду оскаржуваного судового рішення скаржник зазначає пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України (якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах).

Водночас, Суд зауважує, що у разі посилання на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України скаржник повинен чітко обґрунтувати у чому полягає помилка судів при застосуванні відповідної норми права, яка, на думку скаржника, відповідна норма повинна застосовуватися та який висновок ще не сформовано судом касаційної інстанції станом на час подання касаційної скарги.

Однак, всупереч такими вимогам КАС України, скаржником не наведено чіткого переліку норм, щодо застосування яких відсутній висновок Верховного Суду у подібних правовідносинах, водночас, касаційна скарга містить лише виклад обставин справи, цитування правових норм та незгоду з постановою суду апеляційної інстанцій з підстав порушення норм матеріального та процесуального права, що не є належним обґрунтуванням підстави касаційного оскарження судових рішень, передбаченої пунктом 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Суд звертає увагу скаржника, що формальне обґрунтування без вказівки на норму права, щодо застосування якої відсутній висновок Верховного Суду, не може вважатись належним виконанням вимог пункту 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Отже, зазначені скаржником посилання не узгоджуються зі змістом пункту 3 частини 4 статті 328 КАС України.

Враховуючи межі перегляду судом касаційної інстанції, визначені статтею 341 КАС України, суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020 року, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.

Таким чином, скаржнику необхідно подати уточнену касаційну скаргу, зміст якої щодо визначених підстав для касаційного оскарження судового рішення відповідно до частини четвертої статті 328 КАС України має бути викладено з урахуванням мотивів, наведених у цій ухвалі.

Наслідком відсутності зазначення у касаційній скарзі підстав, визначених частиною четвертою статті 328 КАС України, є залишення такої скарги без руху.

Відповідно до частини другої статті 332 КАС України, до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.

Згідно положень частини першої та другої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На підставі вищенаведеного та керуючись статями 169, 328, 329, 330, 332 КАС України,-

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними, зазначені ОСОБА_1 підстави для поновлення пропущеного процесуального строку.

2. Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 22 липня 2021 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 14 лютого 2022 року у справі 420/1522/20 - залишити без руху.

3. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

4. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

5. Роз`яснити скаржнику, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в іншій частині в установлений судом строк касаційна скарга разом із доданими до неї матеріалами буде повернута скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

...........................

...........................

...........................

А.В. Жук

Н.М. Мартинюк

О.В. Кашпур,

Судді Верховного Суду