Справа № 160/14979/22
Суддя: Неклеса Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Неклеси О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі - позивач ОСОБА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (далі - відповідач), в якій позивач просить
- зобов`язати Соборний відділ у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області прийняти від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документи та сформувати і зареєструвати заяву про визнання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) особою без громадянства.
В обґрунтування позовної заяви позивачем зазначено, що йому протиправно відмовлено в прийнятті документів та у формуванні заяви про визнання позивача особою без громадянства. ОСОБА_1 вважає, що у нього є законні підстави та право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства, оскільки строк дії паспорта сплив 11.01.2016 р., а, отже, єдиний документ, який посвідчував його особу, втрачено, та отримати новий паспорт позивач не має можливості, а факт належності його до «громадянства рф» потребує встановлення в результаті перевірки, яку можна здійснити тільки в процесу здійснення відповідачем заходів у відповідності до Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.10.2022 року відкрито провадження по справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Ухвалою суду від 03.10.2022 року відповідачу встановлено строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії цієї ухвали, разом із доказами, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача.
Ухвала суду від 03.10.2022 року була доставлена до Електронного кабінету системи Електронного Суду Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області 03.10.2022 року, про що свідчить довідка про доставку електронного листа.

Відповідно до ч. 5 ст. 18 Кодексу адміністративного судочинства України суд направляє судові рішення та інші процесуальні документи учасникам судового процесу на їх офіційні електронні адреси, вчиняє інші процесуальні дії в електронній формі із застосуванням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи в порядку, визначеному цим Кодексом, Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему та/або положеннями, що визначають порядок функціонування її окремих підсистем (модулів).

Відповідно до п. 37 підрозділу 2 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" підсистема "Електронний суд" забезпечує можливість автоматичного надсилання матеріалів справ в електронному вигляді до Електронних кабінетів учасників справи та їхніх повірених.

Відповідно до п. 17 підрозділу 1 розділу III Положення "Про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи" особам, які зареєстрували Електронний кабінет, суд надсилає документи у справах, в яких такі особи беруть участь, в електронній формі шляхом їх надсилання до Електронного кабінету таких осіб або в інший спосіб, передбачений процесуальним законодавством, що не позбавляє їх права отримати копію судового рішення у паперовій формі за окремою заявою.

Отже граничним строком на подання відзиву є 18.10.2022 року (включно).

14.12.2022 р. до суду надійшов від Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1 . Відповідач зазначив, що в листі від 09.08.2022 року №1212-564/1212-22 він повідомив позивача про відсутність підстав подання останнім документів про визнання особою без громадянства, оскільки він має належність до громадянства російської федерації. При цьому, відповідач зауважив, що закінчення дії паспорту не є підставою для втрати громадянства держави, а лише свідчить про втрату дії документу. Окрім того, відповідач повідомив про наявність постанови Третього апеляційного адміністративного суду по справі №932/3403/22, згідно з яким визнано законним та встановлено факт того, ОСОБА_1 є громадянином рф.

Оскільки, відзив на позовну заяву було подано відповідачем поза межами строку встановленого судом в ухвалі від 03.10.2022 року та суб`єкт владних повноважень не звертався до суду із заявою про продовження строку для подачі відзиву, а тому такий відзив не враховується судом під час розгляду цієї справи.

Ухвалою від 02.12.2022 р. суд витребував від Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області:

- належним чином засвідчені: копію заяви про визнання позивача особою без громадянства та документів, які були додані до заяви.

- належним чином засвідчену копію рішення, прийнятого за наслідком розгляду поданої заяви;

- належним чином засвідчених копій усіх документів, на підставі яких була прийнята оскаржувана відмова;

- належним чином засвідчених копій усіх документів, на підставі яких були прийняті рішення про набуття позивачем громадянства України та скасування громадянства України;

- належним чином засвідчену копію рішення про скасування позивачу громадянства України.

Цією ж ухвалою суд зупинив провадження у справі до надання витребуваних судом доказів.

12.12.2022 року від відповідача на адресу суду шляхом електронного зв`язку надійшли докази на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2022 року.

14.12.2022 року від відповідача на адресу суду через канцелярію суду надійшли докази на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2022 року.

Ухвалою суду від 27.12.2022 року провадження у справі поновлено.

Вивчивши та дослідивши всі матеріали справи та надані докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, з`ясувавши всі обставини справи, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 11.01.2011 року ОСОБА_1 було видано паспорт російської федерації номер НОМЕР_2 , в якому в графі «громадянство» зазначено - російська федерація.

07.05.2012 р. ОСОБА_1 набуто громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18.01.2001 р. у зв`язку із народженням на території України до 24.08.1991 р. При набутті громадянства України позивачем надавався паспортний документ громадянина російської федерації та було подано зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити іноземне громадянство (громадянство рф).

07.05.2014 р. закінчився дворічний термін зобов`язання про надання ОСОБА_1 документа з генерального консульства російської федерації про припинення іноземного громадянства. Позивачем документ про вихід із громадянства російської федерації до ГУ ДМС у Дніпропетровській області та його територіальних підрозділів не надано.

18.04.2019 року позивачу було видано довідку про неналежність особи - позивача до громадянства України.

Так, у зазначеній вище довідці було зазначено, що про те, що ОСОБА_1 07.05.2012 року за рішенням Дніпропетровської області був зареєстрований громадянином України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, надавши при цьому зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство російської федерації, але до теперішнього часу не надав документ про припинення іноземного громадянства. 07.05.2014 року закінчився дворічний термін встановленого Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року про наданню документа з Генконсульства російської федерації про припинення іноземного громадянства, рішення про набуття ОСОБА_1 громадянство Україні підлягає скасуванню. Відповідно до Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 не належить до громадянства України,

В зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язання про припинення іноземного громадянства - громадянства рф 26.04.2019 року відповідачем було підготовлено подання про скасування рішення про оформлення ОСОБА_1 набуття громадянства України.

06.05.2019 р. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто, але подане зобов`язання про припинення іноземного громадянства не було виконано, а також не подано декларації про відмову від іноземного громадянства.

15.07.2022 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Соборного районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою в довільній формі, в якій просив прийняти заяву про визнання особою без громадянства на підставі того, що не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

До заяви позивачем долучено наступні документи:

- копія свідоцтва про народження ОСОБА_1 серія НОМЕР_3 , актовий запис №2099 від 07.07.1969 року;

- копія свідоцтва про восьмирічну освіту серія НОМЕР_4 , виданого 09.06.1984 року ОСОБА_1 ;

- копія атестата про середню освіту серія НОМЕР_5 від 26.06.1986 року, виданого ОСОБА_1 ;

- копія свідоцтва про шлюб серія НОМЕР_6 , актовий запис №537 від 20.08.2011 року;

- копія паспорта громадянина російської федерації ОСОБА_1 серія номер НОМЕР_2 від 11.01.2011 року дійсного до 11.01.2016 року;

- копія тимчасового посвідчення громадянина України ОСОБА_1 серія номер - НОМЕР_7 від 19.07.2012 року;

- копія довідки про неналежність особи до громадянства України виданої ОСОБА_1 Головним управлінням Державної міграційної служби в Дніпропетровській області від 15.04.2019 року

- копія довідки №826 від 01.10.2003 року виданої ОСОБА_1 Генеральним консульством російської федерації в м. Харкові про неналежність до громадянства Російської Федерації.

За результатами розгляду вищевказаної заяви та наданих разом із нею документів Соборним районним відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області направлено позивачу лист за №1212-563/1212-22 від 09.08.2022 р., в якому ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав подання документів про визнання особою без громадянства, з огляду на те, що заявник має належність до громадянства російської федерації.

Не погодившись із позицією відповідача, ОСОБА_1 звернувся за захистом власних прав та інтересів до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Правовий зміст громадянства України, підстави і порядок його набуття та припинення, повноваження органів державної влади, що беруть участь у вирішенні питань громадянства України, порядок оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, їх посадових і службових осіб визначено Законом України "Про громадянство України" №2235-III від 18.01.2001 р. (далі - Закон №2235-III).

Так, відповідно до положень ст. 2, п. 2 ст. 6, ч.ч. 1, 5, 8 ст. 8, ч. 6 ст. 9 Закону №2235-III, законодавство України про громадянство ґрунтується на таких принципах:

1) єдиного громадянства - громадянства держави Україна, що виключає можливість існування громадянства адміністративно-територіальних одиниць України. Якщо громадянин України набув громадянство (підданство) іншої держави або держав, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України. Якщо іноземець набув громадянство України, то у правових відносинах з Україною він визнається лише громадянином України;

2) запобігання виникненню випадків без громадянства;

3) неможливості позбавлення громадянина України громадянства України;

4) визнання права громадянина України на зміну громадянства;

5) неможливості автоматичного набуття громадянства України іноземцем чи особою без громадянства внаслідок укладення шлюбу з громадянином України або набуття громадянства України його дружиною (чоловіком) та автоматичного припинення громадянства України одним з подружжя внаслідок припинення шлюбу або припинення громадянства України другим з подружжя;

6) рівності перед законом громадян України незалежно від підстав, порядку і моменту набуття ними громадянства України;

7) збереження громадянства України незалежно від місця проживання громадянина України.

В розумінні статті 1 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства" №3773-VI від 22.09.2011 р. (далі - Закон №3773-VI), особою без громадянства є особа, яка не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону.

Частиною 22 статті 4 Закону №3773-VІ (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, має право звернутися до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, із заявою про визнання особою без громадянства, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Положеннями частини 1 статті 6-1 Закону №3773-VI передбачено, що заява про визнання особою без громадянства подається до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, повнолітньою дієздатною особою.

Разом із заявою подається документ, що посвідчує особу, або документ, що надає право на в`їзд або виїзд з держави, виданий іноземною державою (за наявності), документ, що засвідчує факт неперебування у громадянстві іншої держави (за наявності), або інший документ, що підтверджує інформацію, викладену в заяві. У разі відсутності в особи, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, вищезазначених документів за її письмовою згодою проводиться опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, має право на співбесіду з уповноваженими особами центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів.

Особа, яка подає заяву про визнання особою без громадянства, зобов`язана співпрацювати з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, з`являтися на співбесіди, надавати докази для визнання її особою без громадянства.

Згідно із ч. 2 ст. 6-1 Закону №3773-VI, під час розгляду заяви про визнання особою без громадянства центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, вживає необхідних заходів для збору інформації з місця народження такої особи, країн або місць її попереднього постійного та довгострокового проживання, а також з країни, громадянство якої мають члени її сім`ї.

Протягом строку розгляду заяви про визнання особою без громадянства особа вважається такою, яка тимчасово перебуває на території України на законних підставах. Для підтвердження цього особі видається довідка встановленого зразка про звернення за визнанням особою без громадянства.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про наявність умов для визнання особи біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, відповідно до Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту. Залежно від результатів розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Якщо під час процедури визнання особою без громадянства з`ясуються обставини, що можуть свідчити про належність особи до громадянства України відповідно до Закону України "Про громадянство України", розгляд заяви про визнання особою без громадянства зупиняється до завершення перевірки належності до громадянства України. Залежно від результатів такої перевірки розгляд заяви про визнання особою без громадянства поновлюється або припиняється.

Постановою Кабінету Міністрів України від 24 березня 2021 р. № 317 затверджено Порядок розгляду заяв про визнання особою без громадянства (далі - Порядок №317), який визначає процедуру визнання особою без громадянства, яка проводиться ДМС з метою встановлення факту неналежності особи, яка звернулася із заявою про визнання особою без громадянства, до громадянства будь-якої держави в силу дії її закону.

Відповідно до п. 2 Порядку №317 право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Пунктом 4 Порядку №317 заява про визнання особою без громадянства та додані до неї документи подаються заявником або його законним представником особисто територіальному органу/територіальному підрозділу ДМС за місцем проживання особи.

Відповідно до п. 13 Порядку №317 у разі виявлення під час приймання документів факту належності заявника до громадянства України або до громадянства іншої держави або виявлення факту, що особа визнана особою без громадянства іншою державою та має документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, та не подає офіційні документи, які свідчать про припинення таких статусів, а також у разі відмови особи, яка не має документів, визначених пунктом 20 цього Порядку, від надання письмової згоди на проведення опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві про визнання особою без громадянства, або у разі відмови особи від надання своїх біометричних даних, параметрів територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує заявника або його законного представника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника або його законного представника відмова надається у письмовій формі.

При цьому за особою залишається право повторного звернення у разі усунення зазначених обставин.

Як зазначалося вище, 11.01.2011 року ОСОБА_1 було видано паспорт російської федерації, в якому в графі «громадянство» зазначено - російська федерація.

07.05.2012 р. ОСОБА_1 набуто громадянство України за територіальним походженням відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» №2235-ІІІ від 18.01.2001 р. у зв`язку із народженням на території України до 24.08.1991 р. При набутті громадянства України позивачем надавався паспортний документ громадянина російської федерації НОМЕР_8 та було подано зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити іноземне громадянство (громадянство рф).

07.05.2014 р. закінчився дворічний термін зобов`язання про надання ОСОБА_1 документа з генерального консульства російської федерації про припинення іноземного громадянства. Позивачем документ про вихід із громадянства російської федерації до ГУ ДМС у Дніпропетровській області та його територіальних підрозділів не надано.

18.04.2019 року позивачу було видано довідку про неналежність особи - позивача до громадянства України.

Так, у зазначеній вище довідці було зазначено, що про те, що ОСОБА_1 07.05.2012 року за рішенням Дніпропетровської області був зареєстрований громадянином України відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року, надавши при цьому зобов`язання протягом двох років з моменту набуття громадянства України припинити громадянство російської федерації, але до теперішнього часу не надав документ про припинення іноземного громадянства. 07.05.2014 року закінчився дворічний термін встановленого Законом України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року про наданню документа з Генконсульства російської федерації про припинення іноземного громадянства, рішення про набуття ОСОБА_1 громадянство Україні підлягає скасуванню. Відповідно до Закону України «Про громадянство України» ОСОБА_1 не належить до громадянства України,

В зв`язку з невиконанням позивачем зобов`язання про припинення іноземного громадянства - громадянства рф 26.04.2019 року відповідачем було підготовлено подання про скасування рішення про оформлення ОСОБА_1 набуття громадянства України.

06.05.2019 р. Головним управлінням Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області прийнято рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що громадянство України було набуто, але подане зобов`язання про припинення іноземного громадянства не було виконано, а також не подано декларації про відмову від іноземного громадянства.

Зазначені докази були надані відповідачем на виконання вимог ухвали суду від 02.12.2022 року.

Доказів оскарження позивачем рішення про скасування рішення про оформлення набуття громадянства України ОСОБА_1 до суду не надано.

Так, 15.07.2022 р. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Соборного районного відділу у м. Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області із заявою в довільній формі, в якій просив прийняти заяву про визнання особою без громадянства на підставі того, що не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону разом із документами на підтвердження обставин, викладених у заяві.

За результатами розгляду вищевказаної заяви та наданих разом із нею документів Соборним районним відділом у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області направлено позивачу лист за №1212-563/1212-22 від 09.08.2022 р., в якому ОСОБА_1 повідомлено про відсутність підстав подання документів про визнання особою без громадянства, з огляду на те, що заявник має належність до громадянства російської федерації.

В матеріалах справи міститься копія паспорта російської федерації, в якому в графі «громадянство» ОСОБА_1 зазначено - російська федерація.

Щодо доводів позивача про те, що:

- відповідачем в листі від 09.08.2022 року № 1212-564/1212-22 вказано, без посилання як на підставу відмови на пункт 13 Порядку розгляду заяв про визнання особою без громадянства, що підстави подання документів, про визнання позивача особою без громадянства відсутні, враховуючі те що відповідно до Закону України «Про громадянство України» від 18.01.2001 року позивачу скасовано громадянство України, та позивач належить до «громадянства рф». При цьому в вказаному листі зазначено що «Серед документів був наданий паспортний документ громадянина рф НОМЕР_8 , який виданий на ім`я позивачаг/к росії, Харків терміном дії від 11.01.2011 р. до 11.01.2016р.».

- не зрозуміло яким чином було встановлено факт належності позивача до «громадянства рф» , серед яких документів та ким був наданий «паспортний документ громадянина рф НОМЕР_8 », у той час як у позивача ніколи не було документа с такими реквізитами.

Як зазначалося вище, відповідно до п. 2 Порядку №317 право на звернення із заявою про визнання особою без громадянства має особа, яка не може отримати паспортний документ у зв`язку з тим, що вона не розглядається як громадянин будь-якою державою в силу дії її закону, незважаючи на законність чи незаконність її перебування на території України.

Пунктом 9 Порядку №317 ДМС має право отримувати інформацію про особу з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, в обсязі, необхідному для ідентифікації особи у зв`язку з оформленням рішення про визнання особою без громадянства.

Доступ до зазначеної інформації здійснюється з дотриманням вимог Законів України "Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах" та "Про захист персональних даних".

У разі відсутності можливості надання ДМС прямого доступу до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, або надіслання запитів в електронній формі захищеними каналами зв`язку отримання відомостей про особу здійснюється шляхом надсилання запитів та надання відповідей на них у паперовій формі.

Суд наголошує, що в матеріалах справи міститься копія паспорта ОСОБА_1 дата видачі 11.01.2011 року дата закінчення строку дії - 11.01.2016 року.

Копія такого паспорта було самостійно надано позивачем разом із заявою.

Суд зазначає, що закінчення дії паспорта не скасовує набуте позивачем громадянство рф.

При цьому порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.

Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra vires action - invalid act). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справа №813/1790/18, у постанові від 22.05.2020 року у справі № 825/2328/16.

Описка в номері паспорта громадянина рф, допущена у листі не спростовує набуття позивачем громадянства рф.

Пунктом 13 Порядку №317 чітко передбачено, що у разі виявлення під час приймання документів факту належності заявника до громадянства України або до громадянства іншої держави або виявлення факту, що особа визнана особою без громадянства іншою державою та має документ, виданий уповноваженим органом іноземної держави або статутною організацією ООН, що посвідчує особу без громадянства, та не подає офіційні документи, які свідчать про припинення таких статусів, а також у разі відмови особи, яка не має документів, визначених пунктом 20 цього Порядку, від надання письмової згоди на проведення опитування родичів, сусідів або інших осіб (не менше трьох), які можуть підтвердити факти, викладені в заяві про визнання особою без громадянства, або у разі відмови особи від надання своїх біометричних даних, параметрів територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС інформує заявника або його законного представника про відмову в прийнятті документів із зазначенням підстав такої відмови. За бажанням заявника або його законного представника відмова надається у письмовій формі.

Підставою для відмови в прийнятті документів стало те, що позивачем було набуто громадянство рф та таке громадянство не припинено, що було встановлено відповідачем та про що було зазначено в листі від 09.08.2022 року № 1212-564/1212-22.

При цьому переліку обов`язкових реквізитів, які повинна містити відмова в прийнятті документів чинним законодавством не передбачені.

Крім того, судом встановлено, що Головним управлінням Держаної міграційної служби України в Дніпропетровській області було прийняте рішення про примусове повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни від 14.06.2022 р.

Позивач оскаржив таке рішення в судовому порядку.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 р. по справі №932/3403/22 в задоволенні позову ОСОБА_1 до Головного управління Держаної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни відмовлено.

Предметом розгляду адміністративної справи №932/3403/22 було питання правомірності рішення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 14.06.2022 р. про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, прийняте щодо громадянина рф ОСОБА_1 .

У цій постанові суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскаржуване рішення про примусове повернення позивача, як громадянина рф, до російської федерації прийняте уповноваженим органом ГУ ДМС України в Дніпропетровській області в межах наданих повноважень з дотриманням положень міграційного законодавства України та обставин справи.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду від 17.08.2022 р. по справі №932/3403/22 є такою, що набрала законної сили.

Згідно до приписів ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З врахуванням встановлених обставин щодо належності позивача до громадянства російської федерації, а також враховуючи приписи статті 6-1 Закону №3773-VI, суд погоджується з обґрунтованістю відмови відповідача, у зв`язку із чим позовні вимоги щодо визнання протиправною та скасування відмови Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області (площа Шевченка, 7 , м. Дніпро, 49000), викладену в листі від 09.08.2022 року №1212-564/1212-22 в прийнятті документів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та формуванні заяви про визнання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) особою без громадянства є такими, що задоволенню не підлягають.

Не можуть бути і задоволені судом позовні вимоги в частині зобов`язання Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області прийняти від ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) документи та сформувати і зареєструвати заяву про визнання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) особою без громадянства, виходячи із того, що вказані позовні вимоги є похідними від вимоги про визнання протиправним та скасування відмови Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби у Дніпропетровській області (площа Шевченка, 7 , м. Дніпро, 49000), викладену в листі від 09.08.2022 року №1212-564/1212-22 в прийнятті документів ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) та формуванні заяви про визнання ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) особою без громадянства.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що відповідач діяв у межах наданих йому повноважень, на підставі та у спосіб встановлений чинним законодавством, а тому підстави для задоволення позовних вимог відсутні.

Згідно з ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно вимог статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

У відповідності до приписів ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків.

Згідно з ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем, як суб`єктом владних повноважень відмова якого оскаржуються, належним чином доведено правомірність прийнятого рішення, тоді як позивачем не доведено своєї правової позиції та не спростовано доводи відповідача, а тому суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що оскільки позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню, підстави для стягнення з відповідача судових витрат на правничу допомогу, відсутні.

Керуючись ст. ст. 2, 72, 77, 241, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) до Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області в особі Соборного відділу у місті Дніпрі Головного управління Державної міграційної служби України у Дніпропетровській області (, 49000, м. Дніпро, пл. Шевченка, 7) про визнання протиправною та скасування відмови, зобов`язання вчинити певні дії,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено та підписано 27.12.2022 року.

Суддя О.М. Неклеса