Справа № 500/3812/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3812/22

27 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06 червня 2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою відповідного зразку, щодо переходу з пенсії по інвалідності другої групи згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу".

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом № 3193-3343/0-02/8-1900/22 від 12.09.2022 року повідомило про те, що рішенням від 10.06.2022 року позивачу відмовлено у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII із врахуванням наданих довідок, оскільки раніше була призначена пенсія по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, тому відсутнє право на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Позивач вважає рішення пенсійного органу протиправним, а тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою від 16.11.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 06.12.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

ОСОБА_1 17.10.2012 вже призначалася пенсія по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу», тому відсутні законні підстави для переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Тобто, позивач реалізував своє право на призначення пенсії державного службовця задовго до набрання чинності Законом № 889-VIII, а тому такий не відноситься до осіб, визначених пунктами 10, 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України № 889-VIII, яким надано право реалізувати своє право на призначення пенсії відповідно до норм Закону України «Про державну службу» №3723-ХІІ за певних умов після 01.05.2016.

Відповідач зазначив, що Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області може перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу» з моменту подання нею такої заяви, але з врахуванням довідок про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, які наявні в матеріалах пенсійної справи та які були враховані при призначенні пенсії по інвалідності відповідно до Закону України «Про державну службу» в 2012 році.

З огляду на зазначене, представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

Представник відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області своїм правом не скористався та відзиву до суду не подав.

06.12.2022 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 12.12.2022 ухвалено справу розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін у судове засідання та призначено судове засідання на 27.12.2022 о 10:30 год.

Сторони в судове засідання не з`явилися, однак подали заяви про розгляд даної справи без їх участі в порядку письмового провадження.

Представник відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про час, дату і місце розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 194 КАС України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних у суду матеріалів.

Згідно з ч.9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Відповідно до частини 4 статті 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Враховуючи положення ч.3 ст.194, ч.9 ст.205 та ч.4 ст. 229 КАС України, суд дійшов висновку про наявність підстав розгляду даної справи в порядку письмового провадження, без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Дослідивши подані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 18 жовтня 2012 року отримувала пенсію, як інвалід другої групи у розмірі 80% від суми заробітньої плати за займаною посадою державного службовця на час виходу на пенсію (головний економіст управління статистики сільського господарства та навколишнього середовища) відповідно до статті 37-1 Закону України "Про державну службу" № 3723-ХІІ від 16.12.1993 (в редакції, що діяла на момент призначення пенсії).

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області автоматично здійснило перехід на пенсію інваліда другої групи згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в зв`язку з збільшенням розміру пенсії.

Перебуваючи на посаді державного службовця, позивач звільнена з державної служби, як інвалід другої групи, стаж державної служби -31 рік, розмір її пенсії складає - 2916 гривні 68 копійок.

На дату набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року (01 травня 2016 року) не займала посаду, віднесену до відповідних категорій посад державної служби.

Враховуючи те, що 04 червня 2022 року позивачу виповнилось 60 років, 06 червня 2022 року звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з заявою відповідного зразку, щодо переходу з пенсії по інвалідності другої групи згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» на пенсію за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу".

До заяви додала довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця про заробітну плату від № 11.1-34/900-22 від 03 червня 2022 року та №11.1-34/899-22 від 03 червня 2022 року, видані Головним управлінням статистики в Тернопільській області про заробітню плату, що подаються для перерахунку пенсії непрацюючим державним службовцям.

Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області листом № 3193-3343/0-02/8-1900/22 від 12.09.2022 року повідомило про те, що рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10.06.2022 року відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 року № 889-VIII із врахуванням наданих довідок, оскільки раніше була призначена пенсія по інвалідності згідно із Законом України "Про державну службу" від 16 грудня 1993 року № 3723-ХІІ, тому відсутнє право на призначення пенсії за віком, відповідно до Закону України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року.

Таким чином, на дату набрання чинності Законом України "Про державну службу" № 889-VIII від 10.12.2015 року (01 травня 2016 року), позивач мала 31 рік стажу державної служби.

На дату звернення позивачу до відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області із заявою про переведення із пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком відповідно до статті 37 цього Закону України "Про державну службу" № 3723- XII від 16.12.1993 року, виповнилося 60 років.

Не погодившись із даним рішенням пенсійного органу, так як позивач вважає його протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначаються Законом України "Про державну службу" від 10.12.2015 № 889-VIII (далі - Закон M889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889- VIII, з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон України "Про державну службу" від 28.12.1993 № 3723-ХІІ (далі - Закон № 3723-ХІІ), крім статті 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Зокрема, п. 10,12 розд. XI "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 889-VIII передбачено, що державні службовці, які на день набрання чинності цим Законом займають посади державної служби та мають не менш як 10 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІ та актами Кабінету Міністрів України, мають право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців. Для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених ст. 25 Закону № 3723-ХІІта актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону № 1058-IV, за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Водночас, приписами ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-XII визначено, що пенсія по інвалідності у розмірах, передбачених ч. 1 цієї статті, призначається за наявності страхового стажу, встановленого для призначення пенсії по інвалідності відповідно до Закону № 105 8-ІV особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах. Пенсія по інвалідності відповідно цього Закону, призначається незалежно від причини інвалідності за умови припинення державної служби.

Норма ч. 9 ст. 37 Закону № 3723-ХІІ визначає, що пенсія по інвалідності призначається особам, визнаним інвалідами І або II групи у період перебування на державній службі, які мають стаж державної служби не менше 10 років, а також особам з числа інвалідів І або II групи незалежно від часу встановлення їм інвалідності, які мають не менше 10 років стажу державної служби на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, якщо безпосередньо перед зверненням за призначенням такої пенсії вони працювали на зазначених посадах.

Таким чином, оскільки позивач є особою з інвалідністю II групи, має стаж на посаді державної служби понад 31 рік, вік 60 років, то суд вважає, що вона має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону № 3723-ХІІ, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення її з пенсії по інвалідності, призначеної відповідно до Закону № 1058-IV, на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону № 3723-ХІІ.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 19 березня 2019 року по справі №507/926/17, від 03 квітня 2019 року по справі №398/3484/16-а та від 14 листопада 2019 року по справі №348/2369/16-а.

Законодавством України гарантовано право пенсіонера, оскільки я маю одночасно право на різні види пенсії, отже саме мені належить право вибору виду пенсії і обмеження даного права пенсійним фондом не допускається.

Державні органи повинні діяти впершу чергу в інтересах людей похилого віку, так як я є малозабезпеченою особою, хворію, є особою з інвалідністю, вважаю дії Відповідача незаконними і такими, що порушують моє законне право на розмір пенсії гарантований мені державою у відповідності до чинного законодавства України.

Орган пенсійного фонду, як суб`єкт владних повноважень, трактує норми закону на свій розсуд, і віддає перевагу найменш сприятливому для пенсіонера тлумаченню законодавства України.

Аналогічна правова позиція також зазначена у постанові Верховного Суду від 02 квітня 2019 року по справі №687/545/17.

Відповідно до ч.3 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV, переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Оскільки позивач із заявою про переведення на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу" звернулася до пенсійного органу 06 червня 2022 року, нарахування та виплата такої пенсії повинна проводитись саме з дня звернення із відповідною заявою, тобто з 06 червня 2022 року.

Рішенням Великої Палати Верховного Суду від 13 лютого 2019 року по зразковій справі № 822/524/18 належним способом захисту прав в таких типових справах є зобов`язання пенсійного органу призначити та здійснити нарахування і виплату позивачу пенсії державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723-ХІІ "Про державну службу" у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного у відповідній довідці.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області від 10 червня 2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області призначити, здійснити нарахування та виплату пенсії за віком державного службовця ОСОБА_1 , відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723- ХІІ з 06 червня 2022 року, згідно довідок для призначення пенсії державного службовця за № 11.1-34/900-22 від 03 червня 2022 року та №11.1-34/899-22 від 03 червня 2022 року, виданих Головним управлінням статистики в Тернопільській області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: АДРЕСА_1 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП 14035769);

- Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (місцезнаходження: 76000, вул. Січових Стрільців,15, м. Івано-Франківськ, Івано-Франківська область, ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.