Справа № 201/8023/22
Суддя: Покопцева Д. О.
Дата ухвалення: 2022-12-09 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 201/8024/22
Провадження № 2-а/201/85/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2022 року м. Дніпро

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді Покопцевої Д.О.,

секретаря - Ковтун К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач зазначив, що постановою ЕГА № 822273 від 15.10.2022р. інспектора 1 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Родіна Сергія Вікторовича на нього накладене адміністративне стягнення за ст. 183 КУпАП у виді штрафу в дохід держави в сумі 3 400грн.

Згідно зазначеної постанови, позивач 15.10.2022р., перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, повідомив поліції про появу в м. Дніпрі ДРГ та спробу їх затримати, що не відповідає дійсності, чим вчинив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб.

Позивач із цим категорично не погоджується, позаяк 15.10.2022р., приблизно о 16.00год., він вигулював своїх собак по вул. Євпаторійській в м. Дніпрі, і побачив біля земельної ділянки своїх знайомих, які є учасниками АТО та наразі проходять службу в ЗСУ, двох невідомих чоловіків. Поруч також розташований воєнний ліцей. Один із чоловіків щось закопував у землю, інший озирався по сторонах. Позивач також є учасником АТО та військовослужбовцем, тому ця поведінка для нього була підозрілою, схожою на встановлення мітки або вибухового пристрою. Він із собаками підійшов до чоловіків, запитав, що ті роблять, але вони розпилили йому в очі газ із балончика, від чого він втратив зір. Коли почав трохи бачити, то пішов у напрямку АТБ, шукав тих чоловіків, по дорозі зателефонував до поліції і повідомив про те, що бачив, був у стані душевного хвилювання, в нього сльозилися очі від газу.

Але працівники поліції з невідомих причин вирішили, що він вчинив завідомо неправдивий виклик, і склали стосовно нього оскаржувану постанову, яку він просить скасувати.

Представник Департаменту патрульної поліції подав відзив, зазначивши, що постанова повністю відповідає вимогам діючого законодавства, прийнята в межах компетенції, а поліцейські безпосередньо бачили факт порушення відповідачем правил дорожнього руху, надав суду ДВД-диск із записом.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що 15.10.2022р. інспектором 1 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Родіним Сергієм Вікторовичем була винесена постанова про накладення на позивача адміністративного стягнення, передбаченого ст. 183 КУпАП, позаяк 15.10.2022р. позивач, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння по бульвару Слави, 34а, повідомив поліції про появу в м. Дніпрі групи ДРГ та спробу їх затримати, що не відповідає дійсності, чим вчинив завідомо неправдивий виклик спеціальних служб (а.с.5).

Позивач підтверджує, що здійснив цей виклик, але категорично заперечує стосовно того, що він є завідомо неправдивим.

Згідно наданих відповідачем записів на ДВД-диску, працівники поліції, отримавши виклик, ідуть на нього, спілкуються телефоном із чоловіком, який пояснює, що чекає їх біля АТБ на кінцевій зупинці 157 маршрутки на мікрорайоні Сокіл-2, описує свій одяг та зовнішність, каже, що сльозяться очі, що нічого не бачить. Надалі спілкується з поліцейськими, надає свої документи, каже, що він розвідник, АТОшник, що вигулював свої собак-маламутів у балці, викрив ДРГ у складі двох чоловіків в цивільному одязі, які бризнули йому газом у очі, «я їх викупив, поліз на них один, ідіот», неодноразово розпитує, чи затримали цих чоловіків, тре очі, нецензурно виражається.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 1 ст. 283 КУпАП постанова у справі по адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акту, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду у постанові від 26.04.2018 року у справі № 338/1/17 зробив висновок про те, що сама постанова про адміністративне правопорушення не може розцінюватись як беззаперечний доказ вчинення правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Однак оскаржувана постанова не містить відомостей про докази, на підставі яких вона була винесена.

Суд погоджується із стороною позивача у тому, що суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ст. 183 КУпАП, характеризується виключно прямим умислом, а вказівка на завідомість як обов`язкову ознаку суб`єктивної сторони означає, що винувата особа при вчиненні такого діяння усвідомлює, що викликає працівників поліції за відсутності будь-яких підстав для цього, передбачає настання шкідливих наслідків від цього у виді відволікання працівників поліції від виконання службових обов`язків, і бажає настання таких наслідків.

Самий лише факт того, що подія, з приводу який був здійснений виклик, не підтвердилася, не вказує на завідому неправдивість виклику, оскільки особа може об`єктивно чи суб`єктивно помилятися з цього приводу.

Відповідачі не надали жодного доказу на підтвердження того, що позивач здійснив виклик спеціальної служби «102» щодо виявлення в місті ДРГ, завідомо знаючи, що такого не відбулося.

Навпаки, на відеозапису, що передував складанню оскаржуваної постанови, наданому відповідачем, позивач дає пояснення, що бачив двох чоловіків в цивільному одязі, яких прийняв за диверсійно-розвідувальну групу.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Конституційний Суд України у своєму Рішенні від 22.10.2010 року № 23-рп/2010 зазначив (п. 4), що Конституція України визначає основні права і свободи людини і громадянина та гарантії їх дотримання і захисту, зокрема: юридична відповідальність особи має індивідуальний характер; обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Конституційний Суд України на підставі наведеного дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні.

З урахуванням цього, при вирішенні даної справи суд виходить з принципу презумпції невинуватості особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відтак, саме відповідач несе тягар доказування правомірності своїх дій та рішень, і саме відповідач не надав жодних доказів законності й обґрунтованості Постанови.

Отже, оцінюючи в сукупності матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що подія і склад адміністративного правопорушення в діянні позивача є недоведеними, оскаржувана постанова не є законною та обґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Враховуючи вищенаведене, керуючись ст. ст. 2, 77, 90, 242-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ЕГА № 822273 від 15 жовтня 2022 року інспектора 1 батальйону 3 роти 2 взводу Управління патрульної поліції в Дніпропетровській області Родіна Сергія Вікторовича про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ст. 183 Кодексу України про адміністративні правопорушення - скасувати.

Рішення може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду впродовж десяти днів.

Суддя: Д.О. Покопцева