Справа № 160/11040/22
Суддя: Олійник Віктор Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Олійника В. М.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -
25 липня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, в якій просить:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування ОСОБА_1 страхового стажу, згідно трудовій книжці за період роботи на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 року по 08.02.2005 рік та за період роботи спеціалістом зі страхування в ЗАТ «СГ «ТАС» з 01.12.2006 року по 30.04.2010 рік;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 року по 08.02.2005 рік та період роботи спеціалістом зі страхування в ЗАТ «СГ «ТАС» з 01.12.2006 року по 30.04.2010 рік.
Обґрунтовуючи позовну заяву позивач зазначив, що 30 червня 2022 року він звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням стажу з 01.01.2004 по 08.02.2005 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Позивач із рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області не погоджується та вважає його протиправним, у зв`язку із чим звернувся до адміністративного суду із позовною заявою.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.
Відповідно до приписів законодавства, обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється:
за період до 01.01.2004 - на підставі записів трудової книжки (ст. ст. 56, 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
починаючи з 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
За даними трудової книжки позивача періоди до 01.01.2004 зараховано до страхового стажу.
Періоди трудової діяльності позивача після 01.01.2004 зараховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), а саме:
за період роботи позивача на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 по 08.02.2005 (запис внесено на підставі рішення Саксаганського районного суду від 08.02.2005 справа №2-165 2005) відомості про сплату страхових внесків відсутні, відповідно, відсутні підстави для зарахування зазначеного стажу до страхового;
період роботи в Криворізькій філії ЗАТ «Страхова група ТАС» (в подальшому перейменовано в ПАТ «Страхова група ТАС») зараховано до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам, що загалом становить:
2007-2008 роки - 24 місяці;
2009 рік - 6 місяців;
2010 рік - 2 місяці.
Однак, періоди його роботи на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 по 08.02.2005 не були зараховані до страхового стажу у зв`язку з відсутністю відомості про сплату страхових внесків.
Позивач з такою позицією відповідача-1 не згодний, оскільки вважає, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 01.01.2004 по 08.02.2005 не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування вказаного стажу до страхового.
03 листопада 2022 року за допомогою підсистеми ЄСІТС «Електронний кабінет» на адресу позивача та відповідачів надіслано ухвалу про залучення співвідповідача. Головному управлінню Пенсійного фонду України в Житомирській області разом із ухвалою надіслано копію позовної заяви з додатками.
Протягом строку, визначеного в ухвалі про відкриття провадження, відповідач-2 відзиву на позовну заяву не надав, із заявами та клопотаннями на адресу суду не звертався.
Відповідно до ч.4 ст.159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.
Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Враховуючи вищезазначене, суд вирішив розглянути справу за наявними матеріалами.
Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши норми чинного законодавства України, суд встановив наступні обставини.
ОСОБА_1 - позивач, ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є учасником ліквідації аварії на ЧАЕС 1-ої категорії (посвідчення серії НОМЕР_2 від 13.05.2019) та інвалідом війни 2 групи (посвідчення серії НОМЕР_3 від 22.05.2007), перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області з 28.03.1997 та отримує пенсію по інвалідності (ліквідатор наслідків аварії на ЧАЕС - І категорія, ІІ група інвалідності, пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС) в розмірі пенсії за віком.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 15.09.1986 по 01.06.1997 ОСОБА_1 працював підземним слюсарем черговим в шахті №2 ім. Артема ДП «РУ ім. Кірова», 28.03.1997 у зв`язку з встановленням 3 групи інвалідності з 02.06.1997 позивача переведено по шахті №2 ім. Артема поверховим слюсарем черговим.
Стаж роботи позивача з 06.09.2002 по 31.12.2003 зараховано, згідно рішення Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 08.02.2005 по справі №2-165, що підтверджується витягом з пенсійної справи від 21.07.2022, за яким позивачу зараховано стаж з кратністю - 2 з 02.06.1997 по 31.12.2003, а з 01.01.2004 стаж зараховано з кратністю - 1.
13 листопада 2010 року постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу по справі № 2а-1700/10, залишеною без змін ухвалою колегії суддів Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 21 червня 2011 року, зобов`язано управління ПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та виплачувати позивачу пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно п.2 ст.33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосування додаткового стажу, відповідно до абз.2 п.1 ст.24 цього ж Закону, починаючі з 01.05.2010 року.
Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу від 14 жовтня 2014 року по справі № 214/8244/14-а роз`яснено, що постановою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 13.11.2010 року зобов`язано Управління Пенсійного фонду України у Саксаганському районі м. Кривого Рогу здійснити перерахунок та виплачувати ОСОБА_1 пенсію по інвалідності в розмірі пенсії за віком згідно пункту 2 статті 33 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням додаткового стажу за період з 28.03.1997 року - дня встановлення ОСОБА_1 інвалідності до 15.12.2017 - досягнення ним пенсійного віку 60 років, відповідно до абз.2 пункту 1 статті 24 цього ж Закону, починаючи з 01 травня 2010 року, із вирахуванням сум, які були виплачені ОСОБА_1 з 01 травня 2010 року.
Згідно відповіді управління ПФУ в Саксаганському районі м. Кривого Рогу від 23.01.2015, на підставі роз`яснення суду від 14.10.2014 по справі №214/8244/14-а, було зроблено перерахунок пенсії позивача по інвалідності із застосуванням додаткового стажу в розмірі - 20 років 8 місяців та 18 днів.
Тобто, період з 02.06.1997 по 31.12.2003 зараховано позивачу до стажу з кратністю - 2, де є стаж роботи поверховим слюсарем у шахті №2 ім. Артема та додатковий стаж, згідно постанови суду, що зазначено вище.
Однак, період з 01.01.2004 по 15.12.2017 зараховано з кратністю - 1, як додатковий стаж, згідно постанови суду, що зазначена вище, та не зараховано період роботи на шахті №2 ім. Артема з 01.01.2004 по 08.02.2005 року згідно запису №27 в трудовій книжці позивача та роботу спеціалістом зі страхування в ЗАТ «СГ «ТАС» за період з 01.12.2006 року по 30.04.2010 року.
30 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про перерахунок пенсії у зв`язку із зарахуванням стажу з 01.01.2004 по 08.02.2005 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Відповідно до приписів законодавства, обчислення стажу при розрахунку розміру пенсії здійснюється:
за період до 01.01.2004 - на підставі записів трудової книжки (ст. ст. 56, 60, 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення»);
починаючи з 01.01.2004 - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку (ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»).
За даними трудової книжки позивача періоди до 01.01.2004 зараховано до страхового стажу.
Періоди трудової діяльності позивача після 01.01.2004 зараховано на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу (форма ОК-5), а саме:
за період роботи позивача на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 по 08.02.2005 (запис внесено на підставі рішення Саксаганського районного суду від 08.02.2005 справа №2-165 2005) відомості про сплату страхових внесків відсутні, відповідно, відсутні підстави для зарахування зазначеного стажу до страхового;
період роботи в Криворізькій філії ЗАТ «Страхова група ТАС» (в подальшому перейменовано в ПАТ «Страхова група ТАС») зараховано до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам, що загалом становить:
2007-2008 роки - 24 місяці;
2009 рік - 6 місяців;
2010 рік - 2 місяці.
Періоди роботи на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 по 08.02.2005 не були зараховані до страхового стажу у зв`язку з відсутністю відомостей про сплату страхових внесків.
Позивач з такою позицією відповідача-1 не згодний, оскільки вважає, що відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії за період з 01.01.2004 по 08.02.2005 не є підставою для позбавлення позивача права на зарахування вказаного стажу до страхового.
Вирішуючи позовні вимоги по суті, суд виходить з наступного.
Приписами частини другої статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.
Відповідно до пункту 6 статті 92 Конституції України виключно законами України визначаються, зокрема, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду регулюють Закони України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі - Закон № 1788-ХІІ), від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058- IV).
Закон № 1058-IV регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно - правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням.
Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.
Частиною 1 статті 24 Закону № 1058 страховий стаж визначено як період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Застрахованою особою є фізична особа, яка відповідно до Закону № 1058 підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися в установленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.
Відповідно до частини першої статті 14 Закону № 1058 страхувальниками є, роботодавці: підприємства, установи і організації, створені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, об`єднання громадян, профспілки, політичні партії (у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, профспілок, політичних партій, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами), фізичні особи - підприємці та інші особи (включаючи юридичних та фізичних осіб - підприємців, які обрали особливий спосіб оподаткування (єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок), які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, або за договорами цивільно-правового характеру, - для осіб, зазначених у пунктах 1, 10 статті 11 цього Закону.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом. Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків (частини 10, 12 статті 20 Закону № 1058).
Статтею 15 Закону № 1058 передбачено, що платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Згідно частини 1 статті 16 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» застрахована особа має право отримувати від страхувальника підтвердження про сплату страхових внесків, вимагати від страхувальників сплати внесків, у тому числі в судовому порядку тощо.
Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Перелік документів, що додаються до заяви про призначення, перерахунку та поновлення пенсії визначений розділом 2 Порядку № 22-1.
Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку № 22-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637).
Згідно пункту 4.1 Порядку № 22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою. Не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України (пункт 4.3. Порядку № 22-1).
Пунктом 4.2 цього Порядку передбачено право органу, що призначає пенсію, вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.
Статтею 62 Закону № 1788-XIІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 1 Порядку № 637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Судом встановлено, що згідно записів трудової книжки ОСОБА_1 з 01.01.2004 року по 08.02.2005 рік останній працював в ДП «РУ ім. Кірова» та з 01.12.2006 року по 30.04.2010 рік в ЗАТ «СГ «ТАС».
При повторному перегляді заяви позивача від 30.06.2022 № 4258, Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області період роботи позивача в Криворізькій філії ЗАТ «Страхова група ТАС» (в подальшому перейменовано в ПАТ «Страхова група ТАС») зарахувало до страхового стажу пропорційно сплаченим страховим внескам, що загалом становить: 2007-2008 роки - 24 місяці; 2009 рік - 6 місяців; 2010 рік - 2 місяці.
Період роботи ОСОБА_1 на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 по 08.02.2005 (запис внесено на підставі рішення Саксаганського районного суду від 08.02.2005 справа №2-165 2005) не був зарахований до його страхового стажу з підстав відсутності відомостей про сплату страхових внесків підприємством.
Частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Згідно частини 1 статті 15 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» платниками страхових внесків до солідарної системи є страхувальники, зазначені в статті 14 цього Закону, і застраховані особи, зазначені в частині першій статті 12 цього Закону.
Відповідно до статті 11 цього Закону, обчислення страхових внесків застрахованих осіб здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Положеннями статті 20 Закону №1058-IV визначено, що сплата страхових внесків здійснюється виключно в грошовій формі шляхом внесення відповідних сум страхових внесків до солідарної системи на банківські рахунки виконавчих органів Пенсійного фонду, а сум страхових внесків до накопичувальної системи пенсійного страхування - на банківський рахунок Накопичувального фонду або на банківський рахунок обраного застрахованою особою недержавного пенсійного фонду - суб`єкта другого рівня системи пенсійного забезпечення. Страхові внески сплачуються страхувальниками шляхом перерахування безготівкових сум з їх банківських рахунків. Страхувальники зобов`язані сплачувати страхові внески, нараховані за відповідний базовий звітний період, не пізніше ніж через 20 календарних днів із дня закінчення цього періоду. Базовим звітним періодом є: для страхувальників, зазначених у пунктах 1, 2, 4 статті 14 цього Закону, - календарний місяць. Днем сплати страхових внесків вважається: у разі перерахування сум страхових внесків у безготівковій формі з банківського рахунку страхувальника на банківський рахунок органу Пенсійного фонду - день списання установою банку, органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, суми платежу з банківського (спеціального реєстраційного) рахунку страхувальника незалежно від часу її зарахування на банківський рахунок органу Пенсійного фонду. Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Системний аналіз вказаних вище нормативно-правових актів дає підстави дійти висновку, що до страхового стажу зараховується період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески.
Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.
Суд зазначає, що працівник не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).
Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії за спірний період не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.
Як встановлено судом, факт перебування позивача на роботах, що дають право на призначення пенсії, підтверджується насамперед записами у трудовій книжці позивача.
За наведених обставин, суд дійшов висновку, що відповідач-1, не зарахувавши в повному обсязі до страхового стажу роботи ОСОБА_1 періоди роботи на ДП «РУ ім. Кірова» з 01.01.2004 року по 08.02.2005 рік та період роботи спеціалістом зі страхування в ЗАТ «СГ «ТАС» з 01.12.2006 року по 30.04.2010 рік допустив протиправні дії, що призвели до порушення права позивача на отримання пенсії за віком у належному розмірі. Відтак, порушене право позивача підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача-1 зарахувати до стажу роботи для призначення пенсії за віком спірного періоду роботи.
Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Відповідно до частини 1 статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про задоволення адміністративного позову ОСОБА_1 в повному обсязі.
Позивач звільнений від сплати судового збору на підставі вимог Закону України "Про судовий збір", у зв`язку із чим розподіл судових витрат судом не здійснюється.
Керуючись ст.ст.241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
Адміністративний позов ОСОБА_1 до відповідача-1: Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, відповідача-2: Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити в повному обсязі.
Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періодів його роботи з 01.01.2004 р. по 08.02.2005 р. та з 01.12.2006 р. по 30.04.2010 р.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.М. Олійник