Справа № 400/4833/22
Суддя: Птичкіна В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 р. № 400/4833/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Птичкіної В.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання дій та бездіяльності протиправними; зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Миколаївського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач), в якій просить визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо незастосування заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019-2021 роки при призначенні позивачу пенсії за віком; зобов`язати відповідача здійснити позивачу розрахунок та виплату пенсії за віком з 04.09.2022 із застосуванням заробітної плати в середньому на одну застраховану особу в цілому по Україні, з якої сплачені страхові внески, відповідно до частини другої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», тобто за три роки, що передують року звернення із заявою про призначення пенсії за віком, а саме: за 2019, 2020 та 2021 роки у розмірі 10 846,37 грн, з урахуванням вже отриманих сум пенсії.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що в порушення норм чинного законодавства, призначаючи позивачу пенсію, відповідач застосував середній показник заробітної плати за 2014 - 2016 роки, тоді як для визначення розміру пенсійної виплати повинен був застосовуватися показник середньої заробітної плати в України, з якої сплачено страхові внески, обчислений як середній показник за 2019 - 2021 роки.

У відзиві на позовну заяву відповідач проти позовних вимог заперечує та просить відмовити в позові, посилаючись на частину третю статті 45 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Закон 1058-IV) та зазначаючи, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду. Відповідач вказує, що при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.07.2018 у справі № 728/2785/15, відповідач вказує на те, що у спірних правовідносинах має місце саме переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії.

У зв`язку з відсутністю заяв сторін про розгляд справи з викликом (повідомленням) сторін, суд, відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, розглянув справу в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження.

Безпосередньо, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши докази, що містяться у справі, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, суд установив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини.

У жовтні 2010 року відповідач призначив позивачу пенсію за вислугу років відповідно до Закону України від 05.11.1991 № 1788-XII „Про пенсійне забезпечення" (далі - Закон № 1788-XII).

03.09.2022 позивач досягнула пенсійного віку - 60 років - та 07.09.2022 звернулася до відповідача із заявою про призначення / перерахунок пенсії за віком.

Результати розгляду заяви позивача відповідач оформив рішенням від 14.09.2022 № 90 „про перерахунок пенсії", у графі „шифр та вид пенсії" зазначено „101 за віком", у графі „умови призначення" - „ЗУ Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". У рішенні також зазначено, що пенсія призначена з 07.09.2022.

Зазначені обставини підтверджуються копіями заяви позивача від 07.09.2020, рішення відповідача від 14.09.2022 № 90 та листом відповідача від 23.09.2022 № 80254. Вік позивача підтверджується записами в паспорті, копія якого додана до позовної заяви.

Сторони визнають, а також розрахунком заробітку позивача та листом відповідача від 23.09.2022 № 80254 підтверджується, що обчислюючи позивачу розмір пенсії за віком, відповідач застосував показник середньої заробітної плати за 2014-2016 роки.

Вирішуючи спір між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписом пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон № 1058-IV визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.

Відповідно до частини першої статті 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV, заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1+ Кз2+ Кз3+ ... + Кзn);

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Тобто за загальним правилом, передбаченим частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV, при обчисленні заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії враховується, серед іншого середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Згідно з пунктом 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV, до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Положення Закону № 1788-XII застосовуються в частині визначення права на пенсію за вислугу років для осіб, які на день набрання чинності Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо підвищення пенсій" мають вислугу років та стаж, необхідні для призначення такої пенсії.

Водночас частина третя статті 45 Закону № 1058-IV установлює, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частина третя статті 45 Закону № 1058-IV установлює порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший. Тому показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак у випадку із заявою позивача фактично відбулося призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме: за 2019-2021 роки.

Суд звертає увагу, що позивачу первісно було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави призначення пенсії.

За призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV позивач звернулася вперше 07.09.2022, досягнувши 03.09.2022 віку 60 років.

Відповідно до пункту «е» статті 54 Закону № 1788-XII, право на пенсію за вислугу років мають працівники освіти.

Згідно з пунктом 11 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, пенсія за вислугу років призначається у разі звільнення з роботи, що дає право на цей вид пенсії. У разі зарахування після призначення пенсії за вислугу років на роботу, яка дає право на цей вид пенсії, виплата пенсії припиняється і поновлюється з дня, що слідує за днем звільнення з роботи.

Отже, позивач має право на призначення пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки.

Стаття 9 Закону № 1058-IV не передбачає такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років, тоді як частина третя статті 45 цього Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Тобто при зверненні особи, якій раніше було призначено пенсію за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, до територіальних органів Пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону № 1058-IV, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення на пенсію за віком згідно з частиною третьою статті 45 цього Закону.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону № 1788-XII, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону № 1058-IV має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно частиною третьою статті 45 цього Закону.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 у справі № 876/5312/17.

Суд відхиляє посилання відповідача на правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 10.07.2018 у справі № 728/2785/15, оскільки такий висновок сформований за інших фактичних обставин та у інших правовідносинах.

Зокрема, у справі № 728/2785/15 суди установили, що позивачу була призначена пенсія по інвалідності за Законом № 1788-XII. В подальшому позивач звернулася за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону № 1058-IV.

Верховний Суд зазначив, що в такому випадку має місце переведення з одного виду пенсії на інший, а не призначення нового виду пенсії, оскільки державні пенсії по інвалідності, за віком, які раніше призначалися за Законом № 1788-XII, і державні пенсії по інвалідності, за віком, які призначаються з 01.01.2004 на підставі Закону № 1058-IV, є одними і тими самими видами пенсійного забезпечення (фактично лише змінено Закон, який регламентує призначення таких пенсій), і з 01.01.2004 формула для обчислення цих видів пенсій єдина, і визначена Законом № 1058-IV.

Тобто Верховний Суд у справі № 728/2785/15 виходив з того, що вид пенсії, призначеної позивачу за Законом № 1788-XII, також передбачений і Законом № 1058-IV.

Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 10.07.2018 у справі № 728/2785/15, незастосовні до спірних правовідносин, що розглядаються у справі № 400/4833/22, оскільки вид раніше призначеної позивачу пенсії за Законом № 1788-XII (за вислугу років) не передбачений статтею 9 Закону № 1058-IV. Як зазначено вище, відповідно до статті 9 Закону № 1058-IV, відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

За таких обставин суд дійшов висновку, що відповідач, призначаючи позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", безпідставно не застосував показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019-2021 роки.

За офіційною інформацією з вебсайту Пенсійного фонду України середня заробітна плата за 2019 рік - 9 205,19 грн, за 2020 рік - 10 340,35 грн, за 2021 рік - 12 993,56 грн (https://www.pfu.gov.ua/statystyka/pokazniki-serednoyi-zarobitnoyi-plat/).

Отже, показник середньої заробітної плати за ці три роки становить 10 846,37 грн ((9 205,19 + 10 340,35 + 12 993,56) / 3 = 10 846,37).

Крім того, суд установив, відповідач нарахував та виплачує позивачу пенсію за віком з 07.09.2022, тобто з дати звернення із заявою.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 45 Закону № 1058-IV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Оскільки суд дійшов висновку про те, що у спірних правовідносинах відбулося саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший, пенсія за віком підлягає до нарахування та виплати позивачу з 04.09.2022 (наступного дня за днем досягнення пенсійного віку), а не з дня звернення.

Згідно з частиною другою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Задля ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у непризначенні позивачу пенсії з 04.09.2022, та зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком з цієї дати.

Отже, позовну заяву належить задовольнити.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судові витрати у справі становить судовий збір у сумі 992,40 грн, сплачений позивачем за подання позовної заяви до адміністративного суду.

Щодо клопотання позивача про негайне виконання рішення суду суд зазначає про таке.

Відповідно до пункту шостого частини першої статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Згідно з пунктом першим частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України, негайно виконуються рішення суду про присудження виплати пенсій, інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів - у межах суми стягнення за один місяць

На переконання суду, у пункті першому частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України йде мова про негайне виконання стягнення пенсії у разі позбавлення пенсіонера такої пенсії. Інститут негайного виконання стягнення пенсії за один місяць у такому разі виконує функцію запобіжника позбавлення особи засобів існування на час вирішення юридичного спору.

Натомість спірні правовідносини між сторонами у цій справі полягають не у позбавленні позивача пенсії як засобу існування. У цьому випадку існує лише спір щодо належного розміру пенсії.

Крім того, у цій справі суд не вирішує питання щодо стягнення пенсії, а тому і не визначає суми стягнення за місяць.

На підставі зазначеного суд не вбачає підстав для застосування пункту першого частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України та негайного виконання судового рішення у цій справі.

Керуючись статтями 2, 19, 139, 241 - 246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код: 13844159) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає в незастосуванні показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, в сумі 10 846,37 грн при призначенні з 07.09.2022 ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України „Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

3. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає в непризначенні та невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком за період з 04.09.2022 по 06.09.2022.

4. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код за ) призначити з 04.09.2022 ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленої як середній показник за 2019, 2020, 2021 роки, в сумі 10 846,37 грн, та здійснити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 ) виплату пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ідентифікаційний код: 13844159) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ) судовий збір у сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Птичкіна