Справа № 240/25114/22
Суддя: Нагірняк Микола Федорович
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/25114/22

категорія 112030600

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Нагірняк М.Ф., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області, в якому просить визнати протиправну відмову в наданні допомоги на проживання внутрішньо переміщеній особі та зобов`язати повторно розглянути її звернення.

На обґрунтування заявлених вимог Позивач зазначила, що має статус внутрішньо переміщеної особи і відповідно до вимог постанови КМ України від 20 березня 2022 р. №332 має право на щомісячну допомогу на проживання. На думку Позивача, Відповідач протиправно відмовив у призначенні такої допомоги за її зверненням від 04.04.2022року.

Ухвалою від 21.10.2021року було відкрито провадження в даній справі, яку призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Відзив на позов Відповідачем суду не надано, що в розумінні вимог ч.4 ст.159 КАС України судом розцінюється судом як визнання позову.

Розглянувши в порядку письмового провадження подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав.

Спірні правовідносини між сторонами по даній справі щодо гарантій дотримання прав, свобод та законних інтересів внутрішньо переміщених осіб врегульовано правовими нормами Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" від 20 жовтня 2014 року № 1706-VII (надалі - Закон № 1706-VII), що були чинні на день виникнення спору.

Відповідно до вимог ч.1 ст.4 Закону № 1706-VII факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково.

Як зазначено в позові, Позивач відповідно до довідки № є внутрішньо переміщеною особою, внаслідок збройного конфлікту на території Луганської області, у зв`язку з чим покинула попереднє місце проживання та переїхала до с.Нагоряни Овруцького району Житомирської області, де і була взята на облік, як внутрішньо переміщена особа.

Судом встановлено та не заперечується сторонами, що 04.04.2022року Позивач звернулася до Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області із заявою про отримання допомоги на проживання як внутрішньо переміщеній особі.

За результатами розгляду вказаного звернення Відповідач листом від 08.04.2022року за №15/201 підтвердив статус Позивача як внутрішньо переміщеної особи і повідомив, що ще в жовтні 2017року Позивачу припинені виплати щомісячної адресної допомоги для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг в складі сім`ї чоловіка відповідно до вимог пунктів 3 і 7 постанови КМ України від 1 жовтня 2014 р. № 505.

Таке рішення Відповідача, викладене в листі від 08.04.2022року, не узгоджуються із вимогами чинного законодавства з огляду на таке.

Безспірно, в розумінні вимог ст.9 Закону № 1706-VII внутрішньо переміщена особа, окрім іншого, має право на створення належних умов для її постійного чи тимчасового проживання та на оплату вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб.

Механізм реалізації таких прав врегульовано правовими нормами Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, затвердженого постановою КМ України від 1 жовтня 2014 р. № 505 (далі - Порядок № 505), в редакції що були чинні на день виникнення спору.

Правові норми вказаного Порядку № 505 передбачають порядок та підстави призначення такої щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам, підстави відмови в її призначенні та підстави для припинення її виплати.

Разом з тим, Позивач 04.04.2022року зверталася про призначення їй допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам відповідно до Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМ України від 20 березня 2022 р. № 332 ( надалі - Порядок № 332).

Відповідно до вимог п.1 цей Порядок визначає механізм надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам (далі - допомога).

Допомога надається особам, які перемістилися з тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим і м. Севастополя, а також території адміністративно-територіальної одиниці, де проводяться бойові дії та що визначена в переліку адміністративно-територіальних одиниць, на території яких платникам єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, які перебувають на обліку на відповідній території, може надаватися допомога в рамках Програми "є Підтримка", затвердженому розпорядженням Кабінету Міністрів України від 6 березня 2022 р. № 204 (п.2 Порядку № 332).

За приписами п.3 Порядку № 332 така допомога надається щомісячно з місяця звернення на період введення воєнного стану та одного місяця після його припинення чи скасування на кожну внутрішньо переміщену особу, відомості про яку включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, у таких розмірах:

для осіб з інвалідністю та дітей - 3000 гривень;

для інших осіб - 2000 гривень.

Допомога виплачується за повний місяць незалежно від дати звернення за її наданням та дати припинення чи скасування воєнного стану.

Суд робить висновок, що Відповідач не врахував, що звернення Позивача було зумовлено не діями Відповідача щодо припинення з жовтня 2017року виплати Позивачу щомісячної адресної допомоги, передбаченої Порядком №505, а зумовлено виключно бажанням отримати допомогу на проживання, передбачену Порядком №332.

Одночасно суд зазначає, що відповідно до вимог п.3 Порядку № 332 допомога на проживання призначається автоматично без подання додаткового звернення внутрішньо переміщеним особам, які станом на 1 березня 2022 р. отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 1 жовтня 2014 р. № 505 "Про надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг" (Офіційний вісник України, 2014 р., № 80, ст. 2271).

При цьому прямо зазначається, що виплата допомоги внутрішньо переміщеним особам за місяці, у яких вони отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг, не здійснюється.

Більш того, прямо зазначається, що допомога не надається внутрішньо переміщеним особам, які були обліковані як внутрішньо переміщені особи до 24 лютого 2022 р. у регіонах, що не включені до переліку, зазначеному в абзаці першому пункту 2 цього Порядку, за винятком осіб, які отримували щомісячну адресну допомогу внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, у тому числі на оплату житлово-комунальних послуг.

Тобто, приписи п.3 Порядку № 332 не містять підстави відмови в призначенні та виплаті такої допомоги, зумовленої виключно тим, що внутрішньо переміщеній особі раніше припинено виплату щомісячної адресної допомоги, передбаченої Порядком №505.

Неврахування Відповідачем таких особливостей правових норм Порядку № 332 та Порядку №505 призвели до того, що звернення Позивача від 04.04.2022року про отримання допомоги, передбаченої Порядком № 332, є не вирішеним по суті.

Порушене право Позивача підлягає судовому захисту шляхом визнання протиправними дії Відповідача щодо неналежного розгляду звернення Позивача від 04.04.2022року та зобов`язання його розглянути у відповідності до вимог Порядку № 332.

Відповідно до вимог ст.ст.139-143 КАС України підстави для відшкодування та стягнення судових витрат по даній справі відсутні, так як судом звільнено Позивача від сплати судового збору враховуючи її статус внутрішньо переміщеної особи.

Керуючись статтями 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково, визнати протиправною бездіяльність Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області щодо не належного розгляду звернення ОСОБА_1 від 04.04.2022року щодо призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, передбаченої постановою КМ України від 20 березня 2022 р. № 332.

Зобов`язати Управління соціальної політики Коростенської районної державної адміністрації Житомирської області (11501, вул. І.Франка 5, м.Коростень, Житомирської області, ) розглянути звернення ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , Ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) від 04.04.2022 про призначення допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам у відповідності до вимог Порядку надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженого постановою КМ України від 20 березня 2022 р. № 332.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя М.Ф. Нагірняк