Справа № 160/16696/22
Суддя: Бухтіярова Марина Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Бухтіярової М.М.
розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -
25.10.2022 ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (далі відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (далі відповідач-2), про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, в якій позивач просить суд:
Цією ж ухвалою суду було витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засвідчену належним чином копію пенсійної справи ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3 ).
У зв`язку з недостатнім фінансуванням суду на здійснення витрат на закупівлю поштових марок та оплати послуг відправлення поштової кореспонденції, копія ухвали від 31.10.2022 була направлена учасникам справи засобами електронного зв`язку.
Копія ухвали від 31.10.2022 скерована представнику позивача адвокату Вовку М.В. через Електронний суд та доставлена до електронного кабінету 31.10.2022 (довідка про доставку електронного листа від 31.10.2022).
Копія ухвали від 31.10.2022 відповідачам доставлена 31.10.2022 (довідки про доставку електронного листа від 31.10.2022). Крім того, копію ухвали суду від 31.10.2022 разом із копією позовної заяви з додатками вручено відповідачу-1 у паперовому вигляді 09.11.2022, що підтверджується наявною в матеріалах справи розпискою про отримання (а.с.62).
07.11.2022 року від представника позивача на електронну пошту суду надійшла відповідь на відзив, в якій не погоджується з доводами відповідача-2 та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В обґрунтування відповіді зазначає наступне. Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. В трудовій книжці чітко зазначені періоди роботи, що виключає необхідність надання уточнюючої довідки або звернення до комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах. Позивач вказує, що ані положенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, ані положенням Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої від 29.07.1993 №58, не визначено обов`язковим внесення до трудових книжок даних про повний час зайнятості на робочому місці. В свою чергу, позивач вказує, що відповідачем-2 не доведений факт, що позивач працював на таких роботах неповний робочий день. Тому спірні періоди повинні бути зараховані до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списом №1 на підставі записів трудової книжки.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 було витребувано у позивача додаткові докази у справі, а саме: заяву до територіальних органів Пенсійного фонду України про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 з розпискою-повідомленням про долучені до неї документи.
Копія ухвали суду від 08.11.2022 скерована представнику позивача адвокату Вовку М.В. через Електронний суд та доставлена до електронного кабінету 08.11.2022 (довідка про доставку електронного листа від 08.11.2022).
22.11.2022 від представника позивача надійшла заява на виконання ухвали про витребування доказів, до якої долучено заяву від 22.04.2022, розписку-повідомлення.
До відзиву відповідачем-1 долучено копію пенсійної справи позивача.
21.12.2022 від Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву, аналогічного змісту відзиву, поданого 09.12.2022 через Електронний суд.
Частиною першою статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
Відповідно до частини п`ятої та восьмої статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, при розгляді справи за правилами спрощеного позовного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи.
Згідно з частиною п`ятою статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення у порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Дослідивши матеріали справи та надані докази, проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 , 22.04.2022 звернувся Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (відділ обслуговування громадян №13 (сервісний центр) із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах (а.с.57 зворотній бік, а.с.72).
Згідно із розпискою-повідомленням до заяви від 22.04.2022 вх.№1431 долучено такі документи: військовий квиток, диплом (свідоцтво, атестат) про навчання, довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000 р. №Р-80/25-02, довідку про прийняття на роботу (навчання) №Р-80/25-12, довідку про прийняття на роботу (навчання) №217, №7993, довідку про прийняття на роботу (навчання) №194, довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру, заяву про призначення/перерахунок пенсії, інший документ (особова картка), наказ 3, наказ 24, наказ 144, наказ 32, інший документ від 08.12.2021, паспорт або ID-картка або посвідка, трудову книжку (а.с.58, 73).
За принципом екстериторіальності органом призначення визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області.
Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.04.2022 № 00 було відмовлено ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Означене рішення від 28.04.2022 № 00 обґрунтоване наступним.

Пенсійний вік, визначений пунктом 2 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить 55 років. Вік заявника 55 років 2 місяці. Необхідний страховий стаж, визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (Список №2) становить 30 років. Необхідний пільговий стаж на роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за списком №2, визначений пунктом 2 частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (список №2) становить 12 років 6 місяців. Страховий стаж особи становить 24 роки 9 місяців 23 дні. Результати розгляду документів, доданих до заяви: за доданими документами до страхового стажу зараховані всі періоди. Пільговий стаж становить 0 років 0 місяць 0 днів. Для зарахування до пільгового стажу, що дає право на пенсію на пільгових умовах необхідно надати уточнюючі довідки відповідно до пункту 20 Порядку підтвердженого наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а в разі ліквідації організації без правонаступника рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи, що дає право на призначення пенсії. Документи необхідно направити на Комісію для підтвердження пільгового стажу роботи до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Відповідно до розрахунку пенсії від 27.04.2022 (рішення №00) тривалість стажу позивача на дату звернення 22.04.2022 становить 24 роки 9 місяців 23 дні, з яких: 17 років 3 місяці 24 дні страхового стажу до 01.01.2004; та 7 років 5 місяців 29 дні страхового стажу після 01.01.2004 (а.с.104).

Відповідно до роздруківки розрахунку стажу з урахуванням перетину періодів (форма РС-право) номер ПС 00 страховий стаж позивача станом на дату звернення 22.04.2022 становить 24 роки 9 місяців 23 дні; до загального страхового стажу зараховано наступні періоди:

з 08.10.1984 по 25.04.1985 __________ 0 років 6 місяців 18 днів;

з 13.05.1985 по 15.05.1987 військова служба строкова - 2 роки 0 місяців 3 дні;

з 24.08.1987 по 30.11.1987 - ___________ 0 років 3 місяці 7 днів;

з 01.09.1988 по 01.07.1993 навчання у вищих/середн. НЗ 4 роки 10 місяців 1 день;

з 02.07.1993 по 31.08.1993 __________ 0 років 2 місяці 0 днів;

з 15.09.1993 по 16.04.1995 __________ 1 рік 7 місяців 2 дні;

з 14.12.1995 по 31.01.1997 - __________ 1 рік 1 місяць 18 днів;

з 03.02.1997 по 31.12.1997 - __________ 0 років 10 місяців 29 днів;

з 04.01.1998 по 31.03.1999 - __________ 1 рік 2 місяці 28 днів;

з 01.04.1999 по 17.01.2002 - __________ 2 роки 9 місяців 17 днів;

з 11.03.2002 по 31.12.2003 - __________ 1 рік 9 місяців 21 день;

з 01.01.2004 по 31.01.2006 - __________ 2 роки 1 місяць 0 днів;

з 14.02.2006 по 14.01.2007 - безробіття 0 років 10 місяців 29 днів;

з 07.07.2017 по 31.12.2021 - __________ 4 роки 6 місяців 0 днів (а.с.107).

Не погодившись з відмовою у призначенні пенсії на пільгових умовах та з не зарахуванням до пільгового стажу за Списком №1 періодів роботи з 01.04.1999 по 17.01.2002 та з 01.03.2002 по 01.02.2006, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Виключно законами України визначаються основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки (пункт 6 частина перша статті 92 Конституції України).

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду визначені Законом України від 09.07.2003 № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV).

Відповідно до частини першої статті 8 Закону №1058-IV право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Частина третя статті 4 Закону №1058-IV визначає, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Положенням частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком, відповідно до якої особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу:

з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до абзаців першого, другого пункту 2 розділу XV Прикінцеві положення Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV пенсійне забезпечення застрахованих осіб, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на посадах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, які відповідно до цього Закону мають право на пенсію на пільгових умовах, здійснюється згідно з окремим законодавчим актом через професійні та корпоративні фонди. До запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди особам, зазначеним в абзаці першому цього пункту, пенсії призначаються за нормами цього Закону.

Статтею 114 Закону № 1058-IV врегульовані питання щодо призначення пенсії за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.

Так, згідно з частиною першою статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 частини другої статті 114 Закону № 1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

При цьому, за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу, зокрема, з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 24 років у чоловіків і не менше 19 років у жінок.

Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24 Закону № 1058-IV №1058-IV).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (частина друга статті 24 Закону №1058-IV).

Страховий стаж враховується в одинарному розмірі, крім випадків, передбачених цим Законом (абзац дев`ятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

При цьому, за кожний повний рік стажу роботи (врахованого в одинарному розмірі) на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, зайнятість на яких давала та дає право на пенсію на пільгових умовах, до страхового стажу додатково зараховується по одному року (абзац десятий частини третьої статті 24 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини четвертої статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Пільговий порядок обчислення стажу роботи, передбачений законодавством, що діяло раніше, за період з 1 січня 2004 року застосовується виключно в частині визначення права на пенсію за віком на пільгових умовах та за вислугу років.

Статтю 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року № 1788-XII (далі - Закон №1788) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 зазначеного Порядку №637 передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Особливості підтвердження трудового стажу окремих категорій працівників визначені пунктом 20 Порядку № 637, згідно з яким у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку, визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Мінсоцполітики та Мінфіном.

З метою забезпечення соціального захисту та належного пенсійного забезпечення працівників, зайнятих на підземних роботах, роботах з особливо шкідливими й особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах зі шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2, наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18.11.2005 № 383 затверджено Порядок застосування Списків №1 та №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах (далі Порядок №383). Цей Порядок регулює застосування Списків під час обчислення стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пунктів «а», «б» статті 13 та статті 100 Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Відповідно до п. 4.2 Порядку № 383 результати атестації (як уперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, упродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінились докорінні умови і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація.

Згідно п. 4.3 Порядку №383, у разі підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах за результатами атестації, вперше проведеної до 21 серпня 1997 року (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць) до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками, тобто період роботи зі шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

Пунктом 10 Порядку № 383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно лише у випадку відсутності трудової книжки або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17 та від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17.

В ході судового розгляду встановлено та матеріалами справи підтверджено, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії на пільгових умовах стала відсутність на час звернення (22.04.2022) необхідного страхового та пільгового стажу.

За розрахунком, наведеного в оспорюваному рішенні, та розрахунком страхового стажу від 27.04.2022 (а.с.104) тривалість загального страхового стажу позивача на дату звернення 22.04.2022 - 24 роки 9 місяців 23 дні, пільгового стажу 0 років 0 місяців 0 днів.

Відповідно до розрахунку страхового стажу з урахуванням особливостей перетину періодів (номер ПС 00) на дату звернення 22.04.2022 до загального страхового стажу зараховано, в тому числі, періоди з 01.04.1999 по 17.01.2002, з 11.03.2002 по 31.01.2006 (а.с.107).

Отже, матеріалами справи підтверджено зарахування до загального страхового стажу позивача періодів його трудової діяльності з 01.04.1999 по 17.01.2002, з 11.03.2002 по 31.01.2006.

У межах правовідносинах, що склались, спірне питання полягає у не зарахуванні саме до пільгового стажу за Списком №1 вказаних періодів трудової діяльності: з 01.04.1999 по 17.01.2002, з 01.03.2002 по 01.02.2006.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_2 від 11.10.1984 у спірні періоди позивач працював на наступних посадах та у таких підприємствах:

- з 01.04.1999 по 07.02.2000 майстром по ремонту металургійного обладнання агломераційної фабрики НКГЗК в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аглоремонт» () (записи №25, №26);

- з 08.02.2000 по 17.01.2002 - майстром, зайнятим на гарячій дільниці робіт з ремонту металургійного обладнання агломераційної фабрики НКГЗК в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аглоремонт» () (записи №26, №28);

- з 11.03.2002 по 01.02.2006 - майстром в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Аглопром» () (записи №29, №31, №32).

Отже, трудова книжка позивача в частині спірного періоду оформлена у відповідності до вимог законодавства, в трудовій книжці містяться відомості про роботу позивача майстром по ремонту металургійного обладнання агломераційної фабрики НКГЗК ТОВ «Аглоремонт», майстром, зайнятим на гарячій дільниці робіт з ремонту металургійного обладнання агломераційної фабрики НКГЗК ТОВ «Аглоремонт», майстром ТОВ «Аглопром» та вказані записи завірені печатками підприємств.

Також, в трудовій книжці містяться відомості про проведення атестації робочого місця майстра, зайнятого на гарячій дільниці робіт з ремонту металургійного обладнання агломераційної фабрики НКГЗК за Списком №1 згідно із наказом №15 від 22.08.2000; робочого місця майстра в ТОВ «Аглопром» за Списком №1 згідно із наказом по підприємству №144 від 08.11.2002.

Відповідно до пункту 3 Порядку №383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Суд зазначає, що в період з 22.08.1956 року по 25.01.1991 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Ради Міністрів СРСР від 22.08.1956 року № 1173.

У період з 26.01.1991 року по 10.03.1994 року при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовувалися Списки № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, що дають право на пільгове пенсійне забезпечення, затверджені постановою Кабінету Міністрів СРСР №10 від 26 січня 1991 року.

З 11.03.1994 року по 16.01.2003 року вже діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 1994 року № 162.

У період з 17.01.2003 року по 24.06.2016 року діяли Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 року № 36.

Починаючи з 03.08.2016 року, діють Списки виробництв, робіт; професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію на пільгових умовах, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 24.06.2016 року № 461.

Згідно із постановами КМУ від 11 березня 1994 року № 162 та від 16.01.2003 року № 36 професії «майстри, старші майстри по ремонту устаткування», «майстри, старші майстри, зайняті на ділянках гарячих робіт» віднесені до Списку №1 розділу 2 «Підготовка руд, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, огрудкування, випалювання руд і нерудних копалин».

Отже, що професії (посади), які обіймав позивач протягом спірного періоду, передбачені Списком №1, атестація робочих місць майстра, майстра зайнятого на гарячій дільниці робіт за умовами праці за Списком №1 підтверджується записами трудової книжки.

Разом з тим, у рішенні від 28.04.2022 №00 відповідачем-2 в якості підстави для відмови у призначенні пенсії зазначений лише висновок відсутність необхідного страхового і пільгового стажу та необхідність надання уточнюючих довідок для підтвердження пільгового стажу.

Суд критично ставиться до означеної позиції відповідача, оскільки основним та достатнім документом (за наявності відповідних записів в ній), що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Водночас рішення, що оскаржується, не містить обґрунтувань підстав не врахування записів трудової книжки позивача в частині спірного періоду до пільгового стажу та необхідності надання уточнюючих довідок.

Загальне посилання відповідача-2 у рішенні про тривалість страхового стажу та без обґрунтування причин неврахування спірних періодів трудової діяльності за трудовою книжкою у пільговий стаж за Списком №1, не свідчить про обґрунтованість такого рішення, оскільки ставить заявника у стан правової невизначеності, що безумовно є порушенням прав останнього.

Доводи відповідач-2 у відзиві про те, що записи трудової книжки позивача не містять відомостей, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, характер виконуваної роботи з особливо шкідливими умовами праці, не враховуються судом, оскільки такі обставини не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Крім цього, працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду в постанові від 21.02.2018 у справі №687/975/17.

Законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки, відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Водночас, матеріали справи не містять доказів на підтвердження того, що дані трудової книжки позивача (в частині спірного періоду роботи) містять неправдиві або недостовірні відомості, а тому зазначені відповідачем недоліки як-то відсутність відомостей про характер виконуваної роботи за наявних записів про атестацію робочого місця за умовами праці за Списком №1 не можуть бути підставою для не врахування даних трудової книжки при розрахунку пільгового стажу, та самостійною підставою для відмови у зарахуванні спірних періодів роботи позивача до стажу роботи, що враховується у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

За таких обставин, висновок відповідача про відсутність у позивача пільгового стажу, що викладений в оспорюваному рішенні, не обґрунтований та не доведений.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає у тому, щоб рішення було прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі Суомінен проти Фінляндії (Suominenv. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Враховуючи на викладене, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області від 28.04.2022 №00 не відповідає критеріям обґрунтованості, оскільки відповідачем-2 в оспорюваному рішенні хоч і наведено норми законодавства для призначення пільгової пенсії, однак не обґрунтовано підстав не врахування записів трудової книжки в частині спірного періоду у пільговий стаж за Списком №1 та необхідності надання довідок, уточнюючих пільговий характер роботи.

За змістом частин першої, другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Враховуючи викладене, суд вважає, що рішення відповідача-2 про відмову у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах від 28.04.2022 №00 не відповідає критеріям, визначених частиною другою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України, є протиправним та підлягає скасуванню, тому в цій частині позов підлягає задоволенню.

Позовні вимоги в частині визнання противоправними дій відповідача-2 щодо відмови у зарахуванні до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 періоду роботи з 01.04.1999 по 17.01.2002, з 01.03.2002р. по 01.02.2006 не підлягають задоволенню.

Позивачем не доведено та матеріали справи не містять доказів відмови відповідача у зарахуванні спірних періодів роботи до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, саме за Списком №1. Водночас, в порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише реально порушені права.

Щодо позовних вимог про зобов`язання відповідача-1 зарахувати до спеціального стажу роботи, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 період роботи з 01.04.1999 по 17.01.2002 (2р. 9м. 17д.), з 01.03.2002 по 01.02.2006 (3р. 11м. 0д.), призначити та виплачувати пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 на підставі п.1 ч.2 ст.114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 22 квітня 2022 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частини першої статті 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

У разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії (пункт 4 частини другої статті 245 КАС України).

Відповідно до частини четвертої статті 245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Нормами частини другої статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява N 38722/02).

Спір між сторонами стосується наслідків розгляду відповідачем заяви позивача від 22.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах у вигляді рішення від 28.04.2022 №00, яке скасовано судом як протиправне.

При цьому, судом було зроблено висновок про те, що професії (посади), які обіймав позивач протягом спірного періоду, передбачені Списком №1 та щодо неправомірності висновку відповідача-2 про відсутність у позивача пільгового стажу.

Суд зазначає, обрахунок стажу, що враховується у призначенні пенсії, є дискреційним повноваженням пенсійного органу. Суд не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень, оскільки такі дії виходять за межі визначених йому повноважень законодавцем.

З огляду на викладене, з урахуванням наведених судом законодавчих норм та встановлених обставин, а також дискреції пенсійного фонду в питанні обрахунку стажу (в тому числі пільгового), необхідного для призначення пенсії, та, власне, в питанні призначення пенсії, суд з метою належного та ефективного захисту прав позивача вважає за необхідне зобов`язати відповідача повторно розглянути заяву позивача від 22.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до п.1 ч.2 ст. 114 Закону №1058-IV, періодів його роботи з 01.04.1999 по 17.01.2002 та з 11.03.2002 по 01.02.2006.

Позовні вимоги в частині періоду «з 01.03.2002» не підлягають задоволенню, оскільки матеріали справи не містять доказів роботи позивача на посадах, які надають право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком № 1, саме з цього періоду.

Відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною першою статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин у справі, відповідно до якого розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За змістом положень частин першої, другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачами не доведено правомірності своїх дій (рішення) у спірних правовідносинах.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного.

Відповідно частини третьої статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання позову до суду в розмірі 992,40 грн., що документально підтверджується квитанцією №31 від 12.10.2022.

З огляду на часткове задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку про стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача-2 судових витрат зі сплати судового збору в сумі 496,20 грн.

Керуючись ст. ст. ст. 9, 72-90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26), Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул.Канатна, 83) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул.Канатна, 83) від 28.04.2022 №00 про відмову ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (, місцезнаходження: 49094, м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зарахуванням до стажу, що надає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1 відповідно до пункту 1 частини другої статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періодів його роботи з 01.04.1999 по 17.01.2002 та з 11.03.2002 по 01.02.2006.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України Одеській області (, місцезнаходження: 65107, м. Одеса, вул.Канатна, 83) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496,20 грн. (чотириста дев`яносто шість гривень 20 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 297 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду оскаржується шляхом подання апеляційної скарги до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення суду складено 04.01.2023.

Суддя М.М. Бухтіярова