Справа № 640/15744/22
Суддя: Коренев Андрій Олексійович
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі: Головуючого судді Коренева А.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,
15 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом, в якому просить:
визнати бездіяльність суб`єкта владних повноважень - державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, що проявилася у невиконанні вимог Закону України «Про виконавче провадження» при вирішенні питання про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого листа № 160/9440/18, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 12.06.2019 за результатами розгляду справи № 160/9440/18, протиправною;
скасувати рішення - повідомлення суб`єкта владних повноважень - державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни від 07.09.2022 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання;
зобов`язати суб`єкта владних повноважень - відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України відкрити виконавче провадження на підставі виконавчого листа № 160/9440/18, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 12.06.2019 за результатами розгляду справи № 160/9440/18.
В обґрунтування вимог позивачем зазначено, що бездіяльність державного виконавця та оспорюване рішення державного виконавця є протиправними, оскільки відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчого документу без прийняття до виконання.
Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва 04 жовтня 2022 року матеріали справи передані на розгляд до Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Матеріали позовної заяви надійшли до Дніпропетровського окружного адміністративного суду 13 грудня 2022 року.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 21 грудня 2022 року позовну заяву було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі з особливостями розгляду окремих категорій термінових адміністративних справ відповідно до ст. 287 КАС України та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та встановлено строк до 03 січня 2023 року для подання відзиву на позовну заяву.
03 січня 2023 року до суду надійшов відзив відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на позовну заяву, ОСОБА_1 , в якому просили відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції зазначили, що у виконавчому листі пред`явленому до виконання відсутні ідентифікуючі дані боржника через які Автоматизована система виконавчого провадження не дає можливості відкрити виконавче провадження, а саме: не зазначено дату народження боржника фізичної особи, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта. Також варто зауважити, що боржником у виконавчому листі є «Міністр соціальної політики Рева Андрій Олексійович», оскільки на момент пред`явлення виконавчого листа боржник звільнений з посади міністра соціальної політики, він не є посадовою особою.
Державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. відзив суду не направила.
Згідно з ч.4 ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України, адміністративна справа з приводу рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця вирішується судом протягом десяти днів після відкриття провадження у справі.
Дослідивши надані сторонами матеріали та з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року позов ОСОБА_1 задоволено: визнано протиправними дії Міністра соціальної політики України Реви Андрія Олексійовича щодо надання неповної та несвоєчасної відповіді на звернення ОСОБА_1 від 27.09.2017 року відповідно до Закону України "Про звернення громадян"; визнано протиправною бездіяльність ОСОБА_2 щодо ненадання у строки, передбачені Законом України «Про звернення громадян», відповіді на звернення ОСОБА_1 від 22.01.2018 року; зобов`язати Міністра соціальної політики України Реву Андрія Олексійовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 27.09.2017 року.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.03.2019 року набрало законної сили 25 квітня 2019 року.

На виконання вищевказаного рішення суду, Дніпропетровським окружним адміністративним судом 12.06.2019 року видано виконавчий лист № 160/9440/18 про зобов`язання Міністра соціальної політики України Реву Андрія Олексійовича повторно розглянути звернення ОСОБА_1 від 27.09.2017 року.

Відповідно до листа відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 09.09.2022 за № 77878/К-21401/20.1 позивача повідомлено, що державним виконавцем 07.09.2022 на підставі п. 6 ч. 4 ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження» винесено повідомлення про повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання (а.с. 11,12-13).

Зі змісту зазначеного листа вбачається, що підставою повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття до виконання є відсутність у виконавчому документі дати народження боржника-фізичної особи, реєстраційного номера облікової картки платника податків або серія та номер паспорта.

Не погоджуючись із вказаним повідомленням, позивачем ініційовано розгляд даної справи.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Частиною 2 статті 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 гарантує право на справедливий суд, яке передбачає як прийняття судом остаточного рішення, так і його виконання, яке забезпечується державою.

ЄСПЛ вказує, що право на суд, захищене статтею 6 Конвенції, було б ілюзорним, якби національна правова система Високої Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду будь-якій зі сторін (рішення ЄСПЛ від 19 березня 1997 року у справі "Горнсбі проти Греції"). Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок (рішення ЄСПЛ від 28 липня 1999 року у справі "Іммобільяре Саффі" проти Італії").

Саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів, установ чи підприємств, які перебувають у державній власності або контролюються державою, виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ від 15 жовтня 2009 року у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України").

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню в разі невиконання їх у добровільному порядку, встановлено Законом України "Про виконавче провадження".

Відповідно до статті 1 Закону України "Про виконавче провадження", виконавче провадження, як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Виконавче провадження є процесуальною формою, що гарантує примусову реалізацію рішення суду, яким підтверджені права та обов`язки суб`єктів матеріальних правовідносин цивільної справи.

Відповідно до вимог частини першої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" у виконавчому документі зазначаються: назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала; дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ; повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності); реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків); резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень; дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню); строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

У пункті 6 частини четвертої статті 4 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, зокрема, якщо виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею.

Частиною четвертою статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" на виконавця покладено обов`язок вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При цьому, пунктом 3 частини третьої статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавцю під час здійснення виконавчого провадження надано право з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну.

Разом з тим, відсутність у виконавчому документі відомостей про дату народження боржника та ідентифікаційний номер не є підставою для повернення державним виконавцем виконавчого документу без прийняття до виконання.

Подібні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі N 749/1181/16-ц, від 08 травня 2019 року у справі N 813/2125/16, від 19 вересня 2019 року у справі N 469/1357/16-ц (провадження N 61-35493св18), від 14 грудня 2022 року по справі № 504/3238/16-ц.

Сама лише відсутність у виконавчому документі окремих відомостей про особу боржника не є підставою для повернення виконавчих документів без прийняття до виконання.

Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 24 грудня 2020 року у справі N 639/2561/18-ц (провадження N 61-578св19).

Відсутність у виконавчих листах реєстраційного номеру облікової картки платника податків боржника і його дати народження не є безумовною підставою для повернення виконавчих документів, а дії державного виконавця щодо винесення повідомлення про повернення виконавчих документів стягувачу без прийняття до виконання, у зв`язку із відсутністю у них вищевказаних реквізитів, порушують права стягувача та є такими, що не відповідають вимогам закону.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2021 року у справі 686/3941/19.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що винесення повідомлення про повернення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого листа у справі 160/9440/18 лише з причини відсутності зазначеної у ньому дати народження боржника та реєстраційного номера облікової картки платника податків боржника, порушує права стягувача, є таким, що не відповідає вимогам закону, а отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Разом з тим, суд зауважує, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання бездіяльності державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни, є такими, що не підлягають задоволенню судом, оскільки дії суб`єкта владних повноважень це активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли бездіяльність - пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, яка може мати вплив на реалізацію прав, свобод та інтересів фізичної та юридичної особи.

Водночас, фактичні обставини справи свідчать про те, що відповідачем були вчинені активні дії, а саме: щодо винесення повідомлення про повернення державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України виконавчого листа у справі 160/9440/18, у зв`язку з чим вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 5 КАС України).

Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 2 ст. 9 КАС України).

Таким чином, зважаючи на вищенаведені норми КАС України та з метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне захистити порушені права позивача шляхом визнання протиправним та скасування повідомлення від 07.09.2022 року про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, винесене державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук О.А. та зобов`язання відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про примусове виконання за виконавчим листом № 160/9440/18 від 12.06.2019 року.

Відповідно до ч. 1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно із приписами статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З урахуванням вищенаведеного, беручи до уваги фактичні обставини у цій справі, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог.

Зважаючи на відсутність документально підтверджених судових витрат пов`язаних із розглядом справи, питання про їх розподіл судом не вирішується.

Відповідно до частини 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250, 287 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, Державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії, - задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати повідомлення державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Фещук Олени Андріївни від 07.09.2022 про повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання.

Зобов`язати відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, м. Київ, вул. Городецького, 13, код ЄДРПОУ- 00015622) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) про примусове виконання виконавчого листа № 160/9440/18, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом 12.06.2019 за результатами розгляду справи № 160/9440/18, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у рішенні.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строк, передбачений частиною 6 статті 287 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя А.О. Коренев