Справа № 461/5192/22
Суддя: Радченко В. Є.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №461/5192/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м.Львів

Галицький районний суд м. Львова

в складі:

головуючого судді Радченка В.Є.

з участю секретаря судового засідання Бобик Д.Л.

представника відповідача Срібного А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Західного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України (, адреса: 79007, м.Львів, вул.Костюшка,8) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,-

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до Західного офісу Держаудитслужби про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 15.09.2022 року заступником начальника Західного офісу Держаудитслужби Пишник Л.М. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №13/0077/2022пн згідно якої ОСОБА_1 визнано винним y вчиненні адміністративного правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 164-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 255 (двiстi п`ятдесят п`ять) грн. 00 коп. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що за результатами обставин, установлених під час розгляду справи посадовою особою Держаудитслужби нібито встановлено завищення обсягів та вiдповiдно і вартості виконання ремонтно-будівельних робіт Підрядною організацією - ТзОВ «Бербет Інжирінг» на загальну суму 103 523 грн. 00 коп. Враховуючи зазначене, посилаючись в обгрунтування винесення своєї постанови на п.2.5 Посадової інструкції головного iнженера господарсько-обслуговуючого персоналу заступник начальника Західного офісу Держаудитслужби Пишник Л.М. зазначила, що позивачем підписувались акти виконаних робіт, на підставі яких бухгалтерією здійснювалася оплата завищеної вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт, що як наслідок призвело до ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку та внесення неправдивих даних до фінансової звітності. Вважає вказану постанову незаконною, необґрунтованою, винесеною з порушенням чинного законодавства, без урахування всіх обставин справи та як наслідок такою, що підлягає скасуванню.

Просить позов задоволити в повному обсязі.

Ухвалою суду від 04.10.2022 року відкрито провадження у справі.

04.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив Західного офісу Держаудитслужби на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги заперечують, вважають їх безпідставними та необґрунтованими виходячи з наступного. Позивач підписав акти приймання виконаних робіт, які є первинними документами. Відповідно його дії щодо складання та підписання вказаних документів за своєю суттю є складанням фінансового та бухгалтерського документу, що відповідає такої дії позивача та є повністю еквівалентно його участі у веденні бухгалтерського обліку (складання первинних документів)в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Отже відповідач вважає, що дії вчиненні позивачем є складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП.

Позивач в судове засідання не з`явився. Належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, в якій просить задоволити позовні вимоги.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечив проти позову. Надав аналогічні пояснення викладеним в відзиві. Просив відмовити у задоволенні позову.

Заслухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Вiдповiдно до ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня її винесення. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Згідно до ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративноi вiдповiдальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч.1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк,встановлений законом,якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливiсть такого поновлення.

Згідно трекінгу АТ «Укрпошта» оскаржувану постанову про накладення адміністративного №13/0077/2022пн від 15 вересня 2022 року отримано позивачем засобами поштового зв`язку 26.09.2022 року, а відтак суд вважає, що строк на оскарження вказаної постанови пропущено з поважних причин. Тому суд вважає за необхідне поновити позивачу строк для звернення до суду, оскільки постанову отримано мною лише 26.09.2022 року.

Згідно з ч. 1 ч. 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним доказам в цілому (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу ( групи доказів).

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Судом встановлено, що постановою про накладення адміністративного стягнення №13/0077/2022пн від 15.09.2022 року було визнано ОСОБА_1 винним у завищенні обсягів та відповідно і вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт Підрядною організацією - ТзОВ «Бербет Інжиніринг» на загальну суму 103 523,00 грн. Вказане порушення призвело до ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку та внесення неправдивих даних до фінансової звітності у формі №2м «Звіт про надходження і використання коштів загального фонду», що відображено в акті ревізії від 21.07.2022 №131316-21/3. Сума матеріальної шкоди склала - 103 523,00 грн. Період вчинення правопорушення з 01.07.2021 по 31.12.2021. Місце вчинення правопорушення - Комунальне некомерційне підприємство Львівської обласної ради «Львівська обласна клінічна лікарня», 79000, Львівська область, м.Львів, вул.Чернігівська,7. Дані дії є порушенням п.6.4.7 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 (в період їх чинності) та п.6.2 розділу IV КНУ «Настанова з визначенням вартості будівництва» та Посадової інструкції від 01.07.2021 і передбачає відповідальність згідно з ч.1 ст.164-2КУпАП.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дiя чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи.

Підставою для притягнення до адміністративної відповідальності адміністративного правопорушення. Тобто, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події та складу адміністративного правопорушення, вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Вiдповідно до ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирiшення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Диспозиція ч.1 ст. 164-2 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за приховування в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків, відсутність бухгалтерського обліку або ведення його з порушенням установленого порядку, внесення неправдивих даних до фінансової звітності, неподання фінансової звітності, несвоєчасне або неякісне проведення інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей, несвоєчасне подання на розгляд, погодження або затвердження річного фінансового плану підприємства державного сектору економіки та звіту про його виконання, перешкоджання працівникам органу державного фінансового контролю у проведенні ревізій та перевірок, невжиття заходів по відшкодуванню з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Згідно ч.1 ст. 164-2 КУпАП об`єктом цього адміністративного правопорушення є суспільні відносини у сфері управління економікою та у сфері власності. Об`єктивна сторона цього правопорушення, полягає у вчиненні таких діянь: а) приховуванні в обліку валютних та інших доходів, непродуктивних витрат і збитків; б) відсутності бухгалтерського обліку або веденнi його з порушенням установленого порядку; в) внесенні неправдивих даних до фінансової звітності; в) неподанні фінансової звітності; г) несвоєчасному або неякісному проведенні інвентаризацій грошових коштів і матеріальних цінностей; д) порушенні правил ведення касових операцій; є) перешкоджаннi працівникам державної контрольно-ревiзiйної служби у проведенні ревізій та перевірок; е) невжитті заходів щодо відшкодування з винних осіб збитків від недостач, розтрат, крадіжок і безгосподарності.

Суб`єктивна сторона правопорушення, передбаченого ч.1 ст.164-2 КУпАП, характеризується наявністю вини як у формі умислу, так і у формі необережності. Суб`єктами правопорушення є посадові особи підприємств, установ та організацій. Як вбачасться із постанови про накладення адміністративного стягнення №13/0077/2022пн вiд 15 вересня 2022 року, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП, за те, що ним підписувались акти виконаних робіт, на підставі яких бухгалтерією здiйснювалася оплата завищеної вартості виконаних ремонтно-будівельних робіт, тобто за версією уповноваженої особи Західного офісу Держаудитслужби дії позивача призвели до ведення бухгалтерського обліку з порушенням установленого порядку та внесення неправдивих даних до фінансової звітності.

Частиною 1 ст.1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» №996-ХІУ від 16 липня 1999 року (далі - Закон № 996) передбачено, що бухгалтерський облік - процес виявлення, вимірювання, реєстрації, накопичення, узагальнення, зберігання та передачі інформації про діяльність підприємства зовнішнім та внутрішнім користувачам для прийняття рішень.

Частинами 3-4 ст.8 Закону №996 встановлено, що вiдповiдальність за організацію бухгалтерського обліку та забезпечення фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій у первинних документах, збереження оброблених документів, регістрів і звітності протягом встановленого терміну, але не менше трьох років, несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів. Для забезпечення ведення бухгалтерського обліку підприємство самостійно з дотриманням вимог цього Закону обирає форми його організації, зокрема введення до штату підприємства посади бухгалтера або створення бухгалтерської служби на чолі з головним бухгалтером.

Також, ст. 9 вищевказаного Закону передбачено, що підприємства зобов`язані складати фінансову звітність на підставі даних бухгалтерського обліку. Фінансова звітність підписується керівником (власником) підприємства або уповноваженою особою у визначеному законодавством порядку та бухгалтером або особою, яка забезпечує ведення бухгалтерського обліку підприємства. У разі якщо бухгалтерський облік підприємства ведеться підприємством, що провадить дiяльнiсть у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, фінансову звітність підписують керівник підприємства або уповноважена особа, а також керівник підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, або уповноважена ним особа. При цьому відповідальність підприємства, що провадить діяльність у сфері бухгалтерського обліку та/або аудиторської діяльності, визначається законом та договором про надання бухгалтерських послуг.

Відповідальність за своєчасне та у повному обсязі подання та оприлюднення фінансової звітності несе уповноважений орган (посадова особа), який здійснює керівництво підприємством, або власник відповідно до законодавства та установчих документів.

Відтак, суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП, може бути посадова особа, яка здійснює керівництво підприємством, власник або бухгалтер (головний бухгалтер).

Проте при винесенні оскаржуваної постанови вiдповiдачем не враховано того факту, що посада ОСОБА_1 - в.о. головного iнженера КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» не встановлює обов`язку ведення бухгалтерського обліку та фінансової звітностi вiдповiдно до положень ст. 8-9 Закону № 996. Посилання уповноваженої особи Держаудитслужби у оскаржуваній постанові на п. 2.5 посадовоi iнструкцii в.о. головного інженера є безпідставними, оскільки вказаний пункт не передбачає, що до посадових обов`язкiв ОСОБА_1 входить обов`язок ведення бухгалтерського обліку або внесення даних до фінансової звітності, а лише зазначено, що він забезпечує та несе відповідальність за проведення ремонтних робіт і випробувань устаткування.

Таким чином, аналiзуючи положення Закону №996 та вiдповiднiсть змісту постанови за №13/0077/2022пн від 15 вересня 2022 року вимогам вказаного Закону, можна прийти до висновку, що відповідачем при винесеннi оскаржуваноi постанови проігноровано той факт, що ОСОБА_1 не є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 164-2 КУпАП, оскільки посада в.о. головного інженера КНП ЛОР «Львівська обласна клінічна лікарня» не вiдноситься до тих посад, що зобов`язують осіб, що їх обіймають, вести бухгалтерський облік та фінансову звітність підприємства.

Слід зазначити, що складом правопорушення є наявність об`єктивних та суб`єктивних ознак (об`єкт, об`єктивна сторона, суб`єкт, суб`єктивна сторона), за наявності яких діяння вважається адміністративним правопорушенням, відсутність хоча б однієї з ознак свідчить про відсутність у моїх діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.164-2 КупАП.

Частиною 2 ст. 283 КУпАП встановлено, що постанова повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якоi розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування: опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Як вбачається з постанови №13/0077/2022пн від 15 вересня 2022 року відповідачем, всупереч положень ч.2 ст.283 КУпАП не зазначено дати розгляду справи, конкретного часу вчинення правопорушення, а лише вказані періоди протягом яких нібито ці порушення були здiйснені, та інше. Також, у постанові про накладення адміністративного стягнення зазначено, що пiдставою для винесення зазначеноi постанови, крiм iншого, є протокол про адміністративне правопорушення № 13/0113/2022пр вiд 01.09.2022 року. Проте, з копії протоколу про адміністративне правопорушення № 13/0113/2022пр вбачається, що датою складення протоколу є «01 вересня 2021 року».

Таким чином суд вважає, що оскаржувана постанова про накладення адміністративного стягнення містить в собі неточності та розбіжності, що ймовірно свідчить про те, що посадова особа Західного офісу Держаудитслужби підійшла до розгляду вказаної справи поверхнево, формально та без урахування всіх обставин справи, що також є підставою для скасування вказаної постанови.

Згідно ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше, як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Вiдповiдно до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирiшення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушення, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно частини першої статті 38 КУпАП адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через два мiсяцi з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушеннi - не пiзнiш як через два місяці з дня його виявлення, за винятком випадків, коли справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу підвідомчі суду (судді).

Таким чином, за приписами статті 38 КУпАП початком відліку строку для накладення адміністративного стягнення є день вчинення адміністративного правопорушення. Вказана стаття не передбачає інших умов відліку цього строку, крім як для триваючих правопорушень. При цьому, триваюче правопорушення - це проступок, пов`язаний з тривалим, неперервним невиконанням обов`язкiв, передбачених законом. Тобто, триваючі правопорушення характеризуються тим, що особа, яка вчинила якісь певні дії чи бездіяльність, перебуває надалі у стані безперервного продовження цих дій (бездіяльності). Ці дії безперервно порушують закон протягом якогось часу. Іноді такий стан продовжується значний час і увесь час винний безперервно вчиняє правопорушення у вигляді невиконання покладених на нього обов`язків. Триваюче правопорушення припиняється лише у випадку усунення стану за якого об`єктивно існує цей обов`язок, виконанням обов`язку відповідним суб`єктом, або припиненням дii вiдповiдноi норми закону.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.12.2018р. у справі №242/924/17.

Склад нібито вчиненого позивачем адміністративного правопорушення щодо підписання актiв виконаних робіт є закінченим в момент підписання цих документів, воно формально є скоєним i не є триваючим, а тому строк притягнення до вiдповiдальності складає два місяці з дня вчинення правопорушення.

Враховуючи той факт, що Захiдним офісом Держаудитслужби ревізія фінансово-господарської діяльності проводилась за період з 01.07.2021 року по 31.12.2021 року, то Акти виконаних робіт на які посилається уповноважена особа Держаудитслужби у оскаржуваній постанові повинні бути датовані саме у вказаний період часу). При цьому, постанова про накладення адміністративного стягнення № 13/0077/2022пн прийнята заступником начальника Західного офісу Держаудитслужби Пишник Л.М. лише 15 вересня 2022 року. Тобто така постанова винесена після спливу двох місяців з потенційно можливоi кінцевої дати скоєння адміністративного правопорушення. Аналогiчнi правові позиції щодо застосування положень ч.1 ст. 38 КУпАП під час розгляду адміністративних справ про скасування постанов у справах про притягнення до адміністративної відповідальності за правопорушення, передбачене ч.1 ст. 164-2 КУпАП, викладені у постановах Верховного Суду від 18 травня 2018 року у справі №554/1527/17 та вiд 07.02.2019 у справі №553/482/17, згiдно положень, передбачених ч.5 ст. 242 КАС України. Дані обставини не враховано інспектуючим органом при складаннi протоколу, та винесенні оскаржуваноi постанови про притягнення мене до вiдповiдальності.

Згідно ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Тому суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити, скасувати постанову у справі про адміністративне правопорушення та закрити справу, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 164-2 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.

Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.

У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення (п. 21 рішення).

Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Тому, керуючись приписами наведених норм законодавства, оцінивши надані до матеріалів справи докази, враховуючи, що відповідачем не доведено правомірність встановлення адміністративного правопорушення, законність дії щодо складання адміністративної постанови, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, а справа - закриттю.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, судові витрати належить віднести за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 2, 8-10, 77, 90, 241-246, 286 КАС України, суд

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) до Західного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України (, адреса: 79007, м.Львів, вул.Костюшка,8) про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову Західного офісу Держаудитслужби №13/0077/2022пн від 15.09.2022 про накладення адміністративного стягнення відносно ОСОБА_1 за ч.1 ст.164-2 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у сумі 255 грн. скасувати.

На підставі п.3 ч.3 ст.286 Кодексу адміністративного судочинства України справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Судові витрати стягнути з бюджетних асигнувань Західного офісу Держаудитслужби Державної аудиторської служби України (, адреса: 79007, м.Львів, вул.Костюшка,8) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , адреса: АДРЕСА_1 ) у розмірі 496,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Галицький районний суд Львівської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя В.Є.Радченко