Справа № 200/5121/22
Суддя: Логойда Т.В.
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року Справа№200/5121/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Логойди Т.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження (за правилами спрощеного позовного провадження) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

У грудні 2022 року ОСОБА_1 через свого представника (адвоката) та підсистему «Електронний суд» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи звернувся до суду з вказаним адміністративним позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», прийняте за результатами розгляду його заяви від 22.09.2022 року, зареєстрованої за № 2758;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та Головного Управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо не зарахування до його страхового та пільгового стажу: періоду служби з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, періоду роботи з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року, та щодо не зарахування до його пільгового стажу періоду роботи з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області та Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути його заяву від 22.09.2022 року, зареєстровану за № 2758, про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», із зарахуванням до його страхового та пільгового стажу періоду служби з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, періоду роботи з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року та із зарахуванням до його пільгового стажу періоду роботи з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року.

Позов обґрунтовував тим, що подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1). Між тим, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.10.2022 року № 0500-1502-8/61903 його повідомлено про прийняття Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області рішення про відмову в призначенні такої пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу, яким не було зараховано: 1) до страхового та пільгового стажу роботи період проходження позивачем служби в МВС, МНС України з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, через відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки про грошове забезпечення, оскільки ОСОБА_1 в зазначений період проходив службу в МВС, МНС України; 2) до пільгового стажу період роботи з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року, оскільки відсутня довідка, що підтверджує пільговий характер роботи, та накази про атестацію.

Копію рішення про відмову в призначенні пенсії надано не було.

Крім цього, з доданого відповідачем до свого листа розрахунку стажу позивача вбачається, що також не зараховано до страхового та пільгового стажу період роботи з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року; підстав не зарахування цього періоду в листі Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області не зазначено.

Вважав рішення і дії відповідачів - органів Пенсійного фонду України протиправними, оскільки всі періоди його роботи, в тому числі пільговий характер його роботи, повністю підтверджуються записами в його трудовій книжці та іншими поданими документами.

Позивач також подав письмові пояснення, в яких зазначав, що на час подання через офіційний вебпортал Пенсійного фонду України заяви від 22.09.2022 року № 2758 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах він продовжував працювати та працює на займаній посаді, щодо якої в його трудовій книжці зроблено запис № 21.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області подав відзив на позовну заяву, в якому зазначав, що 22.09.2022 року позивач через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1).

29.09.2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами розгляду заяви прийнято рішення №39 про відмову в призначенні пенсії у зв`язку з тим, що у позивача на дату звернення відсутній необхідний пільговий стаж, передбачений абз. 1 п. 1 ч. 2 ст. 114 цього Закону.

За результатами розгляду заяви та поданих документів органом, що призначає пенсію, було встановлено, що стаж роботи позивача на дату звернення складає: загальний страховий стаж - 25 років 07 місяців 14 днів, пільговий стаж за списком № 1 - 09 років 03 місяці 13 днів

За наданими документами позивачу не зараховано: 1) до страхового стажу - період роботи з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, оскільки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування дані відсутні; в цей період заявник проходив службу в МВС, МНС України, проте довідки про грошове забезпечення не надано; 2) до пільгового стажу - період роботи на товаристві з обмеженою відповідальністю «Донуглепоставка» з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року, оскільки відсутня довідка, що підтверджує пільговий характер роботи, накази про атестацію та перелік професій до них не надано.

Відповідач вважав, що при прийнятті рішення про відмову у призначенні пенсії діяв в межах повноважень та згідно з діючим законодавством.

Прийняте рішення за зверненням позивача було надіслано на його електронну адресу з листом від 21.12.2022 року № 38348-29994/К-01/8-0400/22.

Просив в задоволенні позову відмовити.

Відповідач Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області подав відзив на позовну заяву, в якому виклав зміст оскарженого рішення. Вважав, що воно відповідало вимогам законодавства. Також вважав, що оскільки оскаржене рішення прийнято іншим органом Пенсійного фонду України, тому у разі його скасування саме такий орган має повторно розглянути заяву позивача. Просив в задоволенні позову відмовити

Судом встановлено, що 22.09.2022 року ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України подав до органу Пенсійного фонду України заяву про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (за списком №1; заява від 22.09.2022 року № 2758).

Подану заяву за принципом екстериторіальності (відповідно до постанови правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 року №25-1) розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.09.2022 року № 39 в призначенні такої пенсії відмовлено у зв`язку із відсутністю на час звернення необхідного пільгового стажу.

Рішення мотивовано тим, що страховий стаж заявника становить 25 років 7 місяців 14 днів, пільговий стаж - 9 років 3 місяці 13 днів (при необхідних 10 років); позивач працює.

Вказаним рішенням не зараховано:

- до страхового стажу - період служби заявника з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року (служба в МВС, МНС України, яка розпочалася з 28.12.1993 року), через відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та ненадання довідки про грошове забезпечення;

- до пільгового стажу - період роботи заявника в ТОВ «Донуглепоставка» з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року, оскільки відсутня довідка, що підтверджує пільговий характер роботи, та атестація з переліком професій до неї.

Про вказані обставини позивача повідомлено листом Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 17.10.2022 року № 0500-1502-8/61903.

Прийняте рішення за зверненням позивача було надіслано на його електронну адресу з листом Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 21.12.2022 року № 38348-29994/К-01/8-0400/22.

Дослідивши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, які правові норми належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Відповідно до п. «а» ст. 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення» (в редакції з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 23.01.2020 року в справі № І-р/2020) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожний повний рік такої роботи чоловікам і на 1 рік 4 місяці - жінкам.

Відповідно до ч. 1 ст. 114 розд. ХІV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону на пільгових умовах пенсія за віком призначається, зокрема працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, або за відсутності стажу роботи, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають особи, визначені наступними абзацами п. 1 ч. 2 ст. 114 вказаного Закону.

Таким чином необхідними умовами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах на підставі п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є зайнятість особи на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1, які затверджені Кабінетом Міністрів України, така зайнятість повний робочий день, наявність атестації робочих місць та наявність відповідного страхового стажу, в тому числі на зазначених роботах.

Орган Пенсійного фонду України не заперечує, що посади, які займав позивач протягом спірних періодів належать до відповідного списку №1.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» Кабінет Міністрів України постановою від 12.08.1993 року № 637 затвердив Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Згідно з п.п. 1 та 2 вказаного Порядку за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Пунктом 3 Порядку визначено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Пунктом 20 Порядку визначено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим і м. Севастополі, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ст. 101 Закону України «Про пенсійне забезпечення» органи, що призначають пенсії, мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі. Підприємства та організації несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну громадянам або державі внаслідок несвоєчасного оформлення або подання пенсійних документів, а також за видачу недостовірних документів, і відшкодовують її.

Відповідно до постанови Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі №174/658/16-а (провадження №К/9901/201/17) оцінюватися судом мають саме підстави відмови у призначенні пенсії, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву про її призначення.

Орган Пенсійного фонду України, відмовляючи в призначенні пенсії, виходив з відсутності у позивача на час звернення необхідного пільгового стажу роботи через не зарахування оскарженим рішенням до пільгового стажу відповідних спірних періодів.

Щодо незарахування оскарженим рішенням до страхового стажу періоду служби з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року (служба в МВС, МНС України, яка розпочалася з 28.12.1993 року), через відсутність даних в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування та довідки про грошове забезпечення.

Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно з ч. 4 ст. 21 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування» до страхового стажу прирівнюється трудовий стаж, набутий працівником за час роботи на умовах трудового договору (контракту) до набрання чинності Законом України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та витратами, зумовленими похованням" (до 01.01.2001 року), а також періоди, починаючи з 1 січня 2016 року, протягом яких особа не підлягала страхуванню за цим Законом, але нею або роботодавцем за неї сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування відповідно до Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

До набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Обов`язок сплати страхових внесків по Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (ч.ч. 6 та 12 ст. 20) та обов`язок сплати єдиного внеску по Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (п. 10 ч. 1 ст. 1, ч. 1 ст. 4) покладений на страхувальників (підприємців-роботодавців), які є платниками таких внесків.

Виходячи з положень вказаних Законів найнятий працівник не є самостійним платником таких внесків.

Отже, періоди роботи, за які підприємство-страхувальник нарахувало застрахованій особі - працівнику заробітну плату та утримало з неї відповідні страхові внески (єдиний внесок), повинні зараховуватися до страхового стажу цієї застрахованої особи-працівника незалежно від того, чи сплатило фактично підприємство-страхувальник ці страхові внески, чи ні.

Працівник же не може нести відповідальність у вигляді позбавлення права на включення періоду роботи до страхового стажу за порушення, яке вчинене роботодавцем - платником страхових внесків (єдиного внеску).

Отже, відсутність в інформаційній базі системи персоніфікованого обліку (в індивідуальних відомостях про застраховану особу - заявника (форма Ок-5)) відомостей про сплату підприємством-роботодавцем страхових внесків (єдиного внеску) для нарахування пенсії не є підставою для позбавлення особи права на пенсію.

Аналогічні правові висновки викладені у постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року в справі №208/6680/16-а, від 24.05.2018 року в справі № 490/12392/16-а, від 04.09.2018 року в справі № 482/434/17, Великої Палати Верховного Суду від 10.02.2021 року в справі № 805/3362/17-а, які відповідно до ч. 5 ст. 242 Кодексу адміністративного судочинства України мають бути враховані судом при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин.

Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Отже, орган Пенсійного фонду України неправомірно не зарахував спірні періоди до страхового стажу, посилаючись на зазначені ним обставини, чим порушив пенсійні права позивача.

Щодо неподання позивачем довідки про грошове забезпечення, то згідно з п. 2.1 розд. ІІ «Документи, необхідні для призначення, перерахунку пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (який визначає перелік документів, що додаються до заяви про призначення пенсії за віком), подання такої довідки не є обов`язковим.

Отже, орган Пенсійного фонду України оскарженим рішенням неправомірно не зарахував до страхового стажу вказаний спірний період роботи позивача, посилаючись на зазначені ним обставини, та неправомірно відмовив в призначенні позивачу пенсії із зазначених ним підстав, чим порушив пенсійні права позивача.

Щодо незарахування до пільгового стажу періоду роботи в ТОВ «Донуглепоставка» з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року, оскільки відсутня довідка, що підтверджує пільговий характер роботи, та накази про атестацію.

В трудовій книжці позивача щодо нього містяться наступні записи:

02.04.2014 року - прийнятий прохідником підземним 4-го розряду з повним робочим днем в шахті;

13.05.2015 року - звільнений за згодою сторін за п. 1 ст. 36 КЗпП України.

З самої назви та безпосередньо з п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року № 637, вбачається, що необхідність надання уточнюючих довідок підприємств, установ, організацій або їх правонаступників виникає лише при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Записи, що містяться в трудовій книжці про роботу позивача у вказаний період, свідчать про зайнятість позивача повний робочий день, зайнятість на підземних роботах. Іншого, зокрема про скорочений або неповний режим роботи протягом цих періодів, в трудовій книжці не міститься.

В трудовій книжці позивача чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у відповідний період на посадах, що віднесені до відповідного списку, що не потребувало надання уточнюючих довідок про пільговий характер роботи.

Щодо посилань відповідача на відсутність даних про атестацію робочого місця позивача, то непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Аналогічні правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.02.2020 року в справі № 520/15025/16-а.

Крім того, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) період роботи позивача з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року обліковується як спецстаж із зазначенням наказу про атестацію робочого місця, що у свою чергу також підтверджує пільговість стажу позивача за цей період.

Отже, орган Пенсійного фонду України оскарженим рішенням неправомірно не зарахував до пільгового стажу вказаний спірний період роботи позивача, посилаючись на зазначені ним обставини, та неправомірно відмовив в призначенні позивачу пенсії із зазначених ним підстав, чим порушив пенсійні права позивача.

Щодо позовних вимог про оскарження дій органів Пенсійного фонду України

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12.12.2022 року у відповідачів витребувані, зокрема, обґрунтовані пояснення з посиланням на докази та з додаванням доказів з питання чи мали місце дії щодо не зарахування: до пільгового стажу періоду служби позивача з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, не зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року; якщо так, то з яких підстав.

Відповідачі у відзивах пояснили, що було прийнято лише оскаржене рішення.

Відповідно до ч. 5 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Цей строк може бути продовжено за рішенням керівника територіального органу Пенсійного фонду України на строк проведення додаткової перевірки достовірності відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умов їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством, для визначення права на пенсію, але не більше ніж на 15 днів.

Аналогічні положення містяться в п. 4.3 розд. ІV «Приймання, оформлення і розгляд документів» Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від

25.11.2005 року № 22-1.

Отже, за результатами розгляду заяви про призначення пенсії орган Пенсійного фонду України приймає рішення, яке і спричиняє виникнення правових наслідків (а не вчиняє дії, як в цій частині помилково вважав позивач).

Щодо не зарахування до пільгового стажу періоду з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року (період служби позивача в МВС, МНС України, яка розпочалася з 28.12.1993 року)

Відповідно до п. 10 розд. ІI Положення про проходження служби рядовим і начальницький складом органів внутрішніх справ, що затверджено постановою Кабінету Міністрів Української РСР від 29.07.1991 року №114, особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ користуються всіма соціально-економічними, політичними та особистими правами і свободами, виконують усі обов`язки громадян, передбачені Конституцією УРСР та іншими законодавчими актами, а їх права, обов`язки і відповідальність, що випливають з умов служби, визначаються законодавством, Присягою, статутами органів внутрішніх справ і цим Положенням.

Пунктом 20 вказаного Положення визначено, що час перебування осіб рядового і начальницького складу на службі в органах внутрішніх справ зараховується до загального і безперервного трудового стажу, а також до стажу за спеціальністю згідно з законодавством.

Згідно з п. 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, що затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року №590, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею. При цьому зазначені періоди враховуються в розмірі, який не перевищує наявного стажу роботи, що дає право на пенсію на пільгових умовах чи пільгових розмірах.

Згідно зі ст. 15 Закону України «Про Цивільну оборону України» військовослужбовці цивільної оборони у питаннях грошового та інших видів забезпечення користуються всіма правами та пільгами відповідно до Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та інших нормативно-правових актів.

Згідно з п. 1 розд. IV Положення про Цивільну оборону України, що затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 10.05.1994 року № 299, яке було чинним протягом спірного періоду, за військовослужбовцями Цивільної оборони України та їх сім`ями зберігаються права і пільги, встановлені законодавством для військовослужбовців Збройних Сил та членів їхніх сімей.

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» час перебування громадян України на військовій службі зараховується до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Враховуючи наведене, орган Пенсійного фонду України, розглядаючи заяву про призначення пенсії, мав вирішити питання щодо зарахування до пільгового стажу періоду служби позивача з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року. Проте таке питання не вирішувалося.

Щодо незарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2022 року по 01.09.2022 року

Вказаний період входить до періоду роботи позивача у ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля», який розпочався з 14.09.2015 року.

Зокрема, починаючи з 24.09.2015 року та станом на час подання через офіційний вебпортал Пенсійного фонду України заяви від 22.09.2022 року № 2758 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах позивач працював (та працює) на посаді прохідника підземного з повним робочим днем в шахті у ВП «Шахта «Стаханова» ДП «Красноармійськвугілля» (тобто на посаді, яка віднесена до відповідного списку).

Вказані обставини підтверджуються: записами, що містяться в трудовій книжці позивача; довідкою від 17.08.2022 року № 575 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній та письмовими поясненнями позивача, що надані на виконання ухвали суду.

В трудовій книжці позивача з урахуванням вказаної довідки чітко зазначені відомості щодо характеру роботи позивача у відповідний період на посадах, що віднесені до відповідного списку; містяться посилання в тому числі на відповідні накази.

Крім того, в Індивідуальних відомостях про застраховану особу (форма ОК-5) період роботи позивача з 01.01.2022 року обліковується як спецстаж із зазначенням наказу про атестацію робочого місця, що у свою чергу також підтверджує пільговість стажу позивача за цей період.

Отже, орган Пенсійного фонду України, розглядаючи заяву про призначення пенсії, мав вирішити питання щодо зарахування до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року включно (тобто включно по останній день місяця, який передував місяцю звернення позивача із заявою про призначення пенсії, а не по 01.09.2022 року, як помилково вважав позивач). Проте таке питання не вирішувалося.

Верховний Суд в постанові від 24.04.2019 року в справі №815/1554/17 аналізуючи практику Європейського Суду з прав людини вказав на те, що принцип правової визначеності має застосовуватись не лише на етапі нормотворчої діяльності, а й під час безпосереднього застосування існуючих норм права, що даватиме можливість особі в розумних межах передбачати наслідки своїх дій, а також послідовність дій держави щодо можливого втручання в охоронювані Конвенцією та Конституцією України права та свободи цієї особи.

Оскарженим рішенням органу Пенсійного фонду позивачу відмовлено в призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного пільгового стажу.

При цьому суб`єктом владних повноважень - Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в оскарженому рішенні питання про зарахування або незарахування до пільгового стажу періоду служби позивача з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, до страхового та пільгового стажу періоду роботи позивача з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року включно не вирішувалося, чим допущено протиправну бездіяльність; рішення прийнято без наведення відповідних обґрунтувань для його прийняття в цій частині.

Вказане не відповідає загальному принципу правової визначеності.

Вказане свідчить про те, що відповідач діяв недобросовісно та необґрунтовано, не врахував усіх обставин та положень законодавства, що мають значення для призначення пенсії позивачу, і, як наслідок, допустив неналежний розгляд поданої ним заяви і документів та, відповідно, прийняв незаконне і необґрунтоване рішення.

Враховуючи наведене таке рішення підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Згідно з ч. 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом.

Суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача зарахувати деякі спірні періоди до відповідного стажу та призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах, оскільки відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення: в оскарженому рішенні не досліджено всі періоди роботи позивача, і, відповідно, рішення прийнято без висновку про такі періоди.

Отже, відповідачем виконані не всі умови, що необхідні для прийняття законного та обґрунтованого рішення.

Вчинення таких дій входить до безпосередньої компетенції органа Пенсійного фонду України.

Верховний Суд в постанові від 10.04.2018 року в справі № 348/2160/15-а (провадження № К/9901/32093/18) дійшов висновку, що обов`язок щодо обчислення загального стажу роботи особи та стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, покладено на орган Пенсійного фонду України, а тому для вирішення питання щодо призначення та виплати пенсії відповідачу слід встановити всі необхідні умови, яким має відповідати позивач для призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

В той же час, оскільки права позивача порушені, і прийняття рішення на користь позивача, в тому числі зарахування періодів роботи до відповідного стажу належить до безпосередніх повноважень органу Пенсійного фонду України, суд дійшов висновку, що основні позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області підлягають задоволенню, але іншим шляхом, а похідні позовні вимоги - підлягають задоволенню частково, а саме:

- підлягає визнанню протиправним та скасуванню оскаржене рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із зобов`язанням вказаного органу Пенсійного фонду України повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до стажу, що дає право на призначення такої пенсії, спірних періодів його роботи, про які йшлося в оскарженому рішенні;

- підлягає визнанню протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не вирішення питання про зарахування позивачу до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду служби з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, а також до страхового та пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії, періоду роботи з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року включно, із зобов`язанням вирішити ці питання (п. 10 ч. 2 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України).

Позовні вимоги до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (в тому числі щодо оскарження його дій) задоволенню не підлягають, оскільки заява позивача про призначення пенсії розглядалася іншим органом Пенсійного фонду України, оскаржене рішення також прийнято іншим органом Пенсійного фонду України, який в разі скасування такого рішення уповноважений вчиняти відповідні дії щодо заяви позивача, яка стала підставою для прийняття такого рішення.

Оскільки суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, тому судові витрати, які оплачені позивачем в сумі 793,92 грн. (50 відсотків від суми 1587,84 грн.), підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, тобто відповідача - суб`єкта владних повноважень, який допустив порушення прав позивача (ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України).

Керуючись статтями 32, 139, 243 - 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька обл., м. Слов`янськ, пл. Соборна, 3; ) про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 29.09.2022 року № 39, прийняте щодо ОСОБА_1 .

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області щодо не вирішення питання про зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду служби з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, а також до страхового та пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії, періоду роботи з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року включно.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.09.2022 року № 2758 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із зарахуванням до страхового стажу періоду служби з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року та до пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії, періоду роботи з 02.04.2014 року по 13.05.2015 року, та з вирішенням питання про зарахування ОСОБА_1 до пільгового стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», періоду служби з 01.01.2004 року по 25.04.2011 року, а також до страхового та пільгового стажу, що дає право на призначення такої пенсії, періоду роботи з 01.01.2022 року по 31.08.2022 року включно.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, Дніпропетровська обл., м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, 26; ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) здійснені ним документально підтверджені судові витрати в розмірі 793 (сімсот дев`яносто три) грн. 92 (дев`яносто дві) коп.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення судом складено 03 січня 2023 року.

Суддя Т.В. Логойда