Справа № 480/7289/22
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року Справа № 480/7289/22

Сумський окружний адміністративний суд у складі судді - Осіпової О.О., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/7289/22 за позовом Управління Держпраці у Сумській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

Управління Держпраці у Сумській області звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Відділ примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), в якій просить визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 18 жовтня 2022 року у виконавчому провадженні ВП №69921522 про накладення на Управління Держпраці у Сумській області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Свої вимоги мотивує тим, що у спірному випадку причиною невиконання виконавчого листа у справі № 480/1738/22 про зобов`язання Управління Держпраці у Сумській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.11.2021р., слугували обставини тривалого не прийняття до розгляду апеляційної скарги Управління Держпраці у Сумській області у цій справі, що зумовлено активними бойовими діями на території Харківської територіальної громади, і як наслідок, передчасного видання судом виконавчого листа, на підставі якого і було відкрито виконавче провадження ВП № 69921522.

Крім того, державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними. При цьому, посилання в оскаржуваній постанові на ухвалу суду від 10 жовтня 2022 року про відмову у визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню, є безпідставним, у зв`язку з тим, що вона не набрала законної сили.

Ухвалою від 03.11.2022р. провадження у справі відкрито та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

08.11.2022р. від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому проти задоволення позовних вимог заперечує, оскільки станом на момент винесення постанови про накладення штрафу боржником рішення суду не було виконано без поважних причин, що підтверджується ухвалою Сумського окружного адміністративного суду від 10.10.2022р., у справі №480/1738/22, де встановлено, що з урахуванням приписів ст. ст. 255. 295 КАС України, це рішення набрало законної сили 01.08.2022р.

При цьому зазначає, що станом на дату видачі судом виконавчого листа про зобов`язання вчинити дії - 12.09.2022р., у Сумського окружного суду не було відомостей про апеляційне оскарження рішення від 29.06.2022р. у цій справі, а тим паче відомостей про відкриття апеляційною провадження. Крім того, відповідачем не було надано суду доказів, що станом на сьогодні було відкрито апеляційне провадження у справі №480/1738/22 за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області. Тому у задоволенні позову просить відмовити.

15.11.2022р. від представника позивача надійшла відповідь на відзив, відповідно до якої у боржника були поважні причини для невиконання рішення суду, оскільки Другим апеляційним адміністративним судом понад три місяці не відкривалося апеляційне провадження за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного суду від 29.06.2022р. у справі №480/1738/22 з огляду на те, що апеляційний суд за військової агресії Росії проти України і ведення активних бойових дій на території міста Харків та Харківської області працює в умовах кадрового дефіциту та надмірного навантаження, з урахуванням значної кількості процесуальних документів, що надходять до суду, реєстрація яких відбувається в хронологічному порядку їх надходження, та із врахуванням технічної можливості. Просить задовольнити позовні вимоги.

Розглянувши подані представниками сторін документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

На виконанні у відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Східної міжрегіонального Управління Міністерства юстиції перебуває виконавче провадження № 69921522 з виконання виконавчого листа №69921522, виданого Сумським окружним адміністративним судом 12.09.2022р., про зобов`язання Управління Держпраці у Сумській області (40000. м. Суми, ну; Горькою, 28-6. код СДРПОУ 39857622) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з 22.11.2021р.

23.09.2022р. державним виконавцем відповідно до ст. ст. 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання вищевказаного виконавчого документа. Копію постанови надіслано боржнику відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Пре виконавче провадження» рекомендованим листом з повідомленням про вручення.

28.09.2022р. на адресу відділу надійшла відповідь від Управління Держпраці у Сумській області, де зазначено, що рішення Сумського окружного адміністративного суду оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду.

Ухвалою №480/1738/22 від 10.10.2022р., виданою Сумським окружним адміністративним судом, встановлено, що з урахуванням приписів ст. ст. 255. 295 КАС України, це рішення набрати законної сили 01.08.2022р.

18.10.2022р. державним виконавцем на підставі ст. ст. 63. 75 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про накладення штрафу в сумі 5100,00 грн. Копію постанови надіслано боржнику відповідно до вимог ст. 28 Закону України «Про виконавче провадження» рекомендованим листом з повідомленням про вручення та встановлено новий строк виконання до 10 робочих днів.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що статтею 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Відповідно до статті 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013, у рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012). Невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року №3447-IV суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) як джерело права.

ЄСПЛ неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Конвенції, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Також підкреслював, що органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення.

Так, у рішенні від 19 березня 1997 року по справі «Горнсбі проти Греції» ЄСПЛ зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 Конвенції докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень. Тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6 Конвенції.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (пункт 68 рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції» від 15 березня 2001 року).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ у рішенні від 07 липня 1989 року визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам статті 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції.

Пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Спеціальним законом, що здійснює регулювання правовідносин, які склалися в процесі примусового виконання судових рішень та рішень інших органів, є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII з наступними змінами та доповненнями у редакції, яка є чинною на час виникнення спірних правовідносин (далі -Закон України № 1404-VIIІ).

Відповідно до статті 1 цього Закону виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі рішення) сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Частиною 1 1 статті 13 Закону України № 1404-VIIІ передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

За правилами частини 1 статті 26 Закону України № 1404-VIIІ виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зокрема, за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 63 Закону України № 1404-VIIІ за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною 1 статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів попередження про кримінальну відповідальність.

За змістом статті 75 Закону України № 1404-VIIІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника юридичну особу 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що правовою підставою накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання останнім судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.

Вирішуючи питання про накладення штрафу, державний виконавець повинен встановити дві обставини: 1) факт виконання чи невиконання рішення; 2) у випадку невиконання рішення встановити причини невиконання. Отже, лише дійшовши висновку про відсутність поважних причин, державний виконавець вправі накласти штраф на боржника.

Установлення таких обставин здійснюється шляхом виконання державним виконавцем своїх обов`язків та реалізації прав, передбачених статтею 18 Закону України №1404-VIII.

Відповідно до змісту положень частини 3 зазначеної правової норми виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, серед іншого, проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону, а частина 4 наголошує на тому, що вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом.

Отже постанова про накладення штрафу за невиконання судового рішення може бути прийнята лише за умови, що судове рішення не виконано боржником без поважних причин, коли боржник мав реальну можливість виконати таке судове рішення, проте не зробив цього.

Верховний Суд у постанові від 21 січня 2020 року у справі №640/9234/19 вказав, що накладення штрафу за невиконання рішення, що зобов`язує боржника до вчинення певних дій, є видом юридичної відповідальності боржника за невиконання покладеного на нього зобов`язання (виконати судове рішення). Така відповідальність настає за умови, що судове рішення не виконано з поважних причин і в строк, встановлений державним виконавцем. Тобто, даючи оцінку тому, чи правомірно на боржника наклали штраф за невиконання/повторне невиконання судового рішення, потрібно з`ясувати часові рамки, в межах яких боржник мав вчинити певні дії (за виконавчим листом) і в чому причина невиконання судового рішення у відведений йому строк. У цьому зв`язку варто зауважити, що сам факт невиконання судового рішення у визначений строк без з`ясування і оцінки причин цього невиконання не може вважатися підставою для відповідальності боржника відповідно до статті 75 Закону України №1404-VIII. Поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Згідно з частиною 4 статті 19 Закону України №1404-VIII сторони зобов`язані невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник фізична особа також про зміну місця роботи.

Відповідно до частини 8 цієї правової норми особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Згідно з частиною 1 статті 38 Закону України №1404-VIII виконавче провадження зупиняється виконавцем у разі поновлення судом строку подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийняття такої апеляційної скарги до розгляду (крім виконавчих документів, що підлягають негайному виконанню).

Відповідно до частини 2 статті 38 Закону України №1404-VIII про зупинення виконавчого провадження виконавець виносить постанову не пізніше наступного робочого дня з дня отримання судового рішення.

Отже, підставою для винесення державним виконавцем постанови про зупинення виконавчого провадження є надходження до органу Державної виконавчої служби судового рішення, яким поновлено строк подання апеляційної скарги на рішення, за яким видано виконавчий документ, або прийнято апеляційну скаргу до розгляду.

Як свідчать встановлені обставини справи, підставою для прийняття оскаржуваної постанови стали висновки державного виконавця, що позивачем не виконано рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі №480/1738/22 без поважних причин.

При цьому, державний виконавець не надав суду доказів того, що він надсилав вимоги, запити, чи будь-які інші документи позивачу, які б дали змогу державному виконавцю пересвідчитися про факт неповажності невиконання судового рішення.

Натомість, державним виконавцем в оскаржуваній постанові про накладення штрафу не надано вмотивованого обґрунтування про визнання або невизнання причин невиконання рішення суду неповажними. При цьому, посилання в оскаржуваній постанові на ухвалу суду від 10 жовтня 2022 року є безпідставним, у зв`язку з тим, що вона не набрала законної сили внаслідок подання на неї апеляційної скарги.

Разом з тим, позивач, який не погодився з рішенням суду від 29.06.2022р. в адміністративній справі №480/1738/22, скористався правом на його апеляційне оскарження, про що повідомив головного державного виконавця.

Зокрема, апеляційна скарга (вих. № СМ/1/3132-22) подана 25 липня 2022 року .

Проте враховуючи, що місто Харків, де знаходиться Другий апеляційний адміністративний суд, з 24 лютого 2022 року перебуває в зоні активних бойових дій і Харківська міська територіальна громада входить до Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточені (блокуванні), затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75, організація процесу відправлення правосуддя значно ускладнена. Другий апеляційний адміністративний суд працює в умовах кадрового дефіциту та надмірного навантаження, з урахуванням значної кількості процесуальних документів, що надходять до суду, реєстрація яких відбувається в хронологічному порядку їх надходження, та із врахуванням технічної можливості. У зв`язку з чим апеляційна скарга Управління від 25 липня 2022 року у справі №480/1738/22 буде зареєстрована і розподілена між суддями в порядку черговості за хронологією, зважаючи на технічну можливість, про що позивача повідомлено листом від 27 вересня 2022 року за № № 2.6- 15/17010/22.

Таким чином, Другим апеляційним адміністративним судом підтверджено факт одержання судом 25 липня 2022 року (в межах визначеного строку) апеляційної скарги на рішення Сумського окружного адміністративного суду у справі № 480/1738/22. Проте, зважаючи на реалії сьогодення і те, що суд здійснює свою діяльність за дотримання умов відсутності загрози життю та здоров`ю учасникам процесу, суддям та працівникам суду з урахуванням воєнного часу, прийняття процесуальних документів затягується в часі. При цьому, такий процес не залежить від волі сторін.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 21 жовтня 2022 року витребувано з Сумського окружного адміністративного суду справу № 480/1738/22 для вирішення питання відкриття апеляційного провадження.

Керуючись статтею 38 Закону України «Про виконавче провадження», Управління Держпраці у Сумській області листом від 28 вересня 2022 року за № СМ/1/4054-22 просило головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень Сумській області Північно- Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) зупинити виконавче провадження ВП № 69921522. Відповідь на цей лист не надходила.

Крім того, у листі від 28 вересня 2022 року за № СМ/1/4054-22 Управління Держпраці у Сумській області зазначало про оскарження ним рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022р. у справі №480/1738/22 до Другого апеляційного адміністративного суду, а також додавало лист апеляційного суду від 27.09.2022р. №2.6-15/17010/22 щодо обставин, які ускладнюють його роботу в умовах воєнного стану, кадрового дефіциту, надмірного навантаження та яким повідомлено, що апеляційна скарга Управління від 25 липня 2022 року у справі №480/1738/22 буде зареєстрована і розподілена між суддями в порядку черговості за хронологією, зважаючи на технічну можливість.

Факт отримання вказаного вище листа підтверджується його копією, доданою до відзиву представника відповідача на позовну заяву, на якій проставлений вхідний штамп органу ДВС.

Отже, позивач повідомив державного виконавця про наявність поважних обставин невиконання рішення суду, оскільки Другий апеляційний адміністративний суд працює в умовах воєнного стану і кадрового дефіциту, що не залежить від волі боржника.

Крім того, для прискорення розгляду справи Управління зверталось з відповідним листом до Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022 року за № СМ/1/4037-22, копія якого також надсилалась відповідачу.

Отже, вказані обставини вказують на поважність причин довготривалого не відкриття апеляційного провадження Другим апеляційним адміністративним судом за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 29.06.2022р. у справі № 480/1738/22, і як наслідок, не виконання цього рішення за виконавчим провадженням.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що умовою застосування до боржника штрафу є невиконання судового рішення, яке набрало законної сили або яке підлягає до негайного виконання, без поважних причин.

За правилами статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Державний виконавець, накладаючи 18 жовтня 2022 року на позивача штраф за невиконання без поважних причин рішення суду, не врахував той факт, що боржником була подана апеляційна скарга на рішення суду ще у липні 2022 року, проте апеляційне провадження не було вчасно відкрито внаслідок існування об`єктивних обставин, що підтверджується листом Другого апеляційного адміністративного суду від 27.09.2022р. №2.6-15/17010/22.

Тож суд дійшов до висновку, що оскаржувана постанова державного виконавця про накладення на позивача штрафу прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Відповідно до частин 1 та 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи зазначене, суд уважає за необхідне задовольнити вимоги позивача, визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 18 жовтня 2022 року у виконавчому провадженні ВП №69921522 про накладення на Управління Держпраці у Сумській області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 287, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Управління Держпраці у Сумській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити в повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати постанову головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) від 18 жовтня 2022 року у виконавчому провадженні ВП №69921522 про накладення на Управління Держпраці у Сумській області штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.О. Осіпова