Справа № 560/1458/22
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/1458/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Шевчук О.П.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

30 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер-продукт" на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер-продукт" до Головного управління ДПС в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ТОВ "Полімер-продукт" звернулось до суду з позовом до Головного управління ДПС у Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення № 39/2201-0701 від 05.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що податковим повідомленням-рішенням №39/2201-0701 від 05.01.2022 встановлено порушення позивачем вимог п.44.1 ст.44. п.п. 134.1.1 п.134.1 ст. 134 Податкового кодексу України, п.1 та ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XIV, із змінами та доповненнями, п.4 та п.5 П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 червня 1999 за №392/3685, п.6 та и.9 П(С)БО 16 "Витрати" затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №318, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму 71255 гривень, у тому числі за три квартали 2019 року на суму 71255 гривень, за 2019 рік на суму 71255 гривень, в результаті допущених порушень: ТОВ "Полімер-Продукт" завищено інші операційні витрати (р. 2180 Звіту про фінансові результати форми №2-м) на суму 395861 гривень, в т.ч. три квартали 2019 року в сумі 395861 гривень, 2019 рік в сумі 395861 гривень в результаті віднесення до їх складу суми грошового зобов`язання за податковими зобов`язаннями донарахованими за результатами попередньої документальної планової перевірки.

В результаті Відповідачем збільшено позивачу суму грошового зобов`язання з податку на прибуток на загальну суму 78381 грн., з них: 71255 грн, - за податковими зобов`язаннями; 7126 - за штрафними (фінансовими) санкціями.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 28.03.2022 у задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, Товариство з обмеженою відповідальністю "Полімер-продукт" зареєстровано як юридична особа з 04.08.2004, та основним видом діяльності є 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

Головним управління ДПС у Хмельницькій області проведена документальна планова виїзна перевірка ТОВ "Полімер-Продукт" з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2020, валютного законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2020, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.04.2017 по 31.12.2020, іншого законодавства за період з 01.10.2018 по 31.12.2020.

За результатами перевірки складено акт документальної планової виїзної перевірки від 03.12.2021 №8609/22-01-07-01/33058932.

За наслідками проведеної перевірки прийнято, в тому числі оскаржуване податкове повідомлення - рішення від 05.01.2022 форми "Р" № 39/2201-0701, яким визначено податкове зобов`язання з податку на прибуток в сумі 71255,00 грн, штрафну санкцію в сумі 7126,00 грн.

Суд встановив, що як наслідок порушення позивачем п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.4, п.5 П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", п.6, п.9 П(С)БО 16 "Витрати" платником завищено інші операційні витрати на 395681 гривню внаслідок віднесення до їх складу за три квартала 2019 року сум штрафних санкцій включення до їх складу штрафних санкцій за результатами попередньої документальної планової перевірки у відповідному розмірі, і як наслідок занижено податок на прибуток на загальну суму 71255 гривень, у тому числі за три квартала 2019 року на суму 71255 гривень, за 2019 рік на суму 71255 гривень.

Не погодившись з винесеним податковим повідомленням-рішенням, позивач вважає його протиправним, а тому звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні позову суд першої інстанції дійшов висновку про порушення позивачем п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.4, п.5 П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", п.6, п.9 П(С)БО 16 "Витрати" платником завищено інші операційні витрати на 395681,00 грн внаслідок віднесення до їх складу за три квартала 2019 року сум штрафних санкцій включення до їх складу штрафних санкцій за результатами попередньої документальної планової перевірки у відповідному розмірі, і як наслідок занижено податок на прибуток на загальну суму 71255,00 грн, у тому числі за три квартала 2019 року на суму 71255,00 грн, за 2019 рік на суму 71255 грн.

Суд першої інстанції критично оцінив віднесення позивачем у липні 2019 року податкового зобов`язання у сумі 395861,19 грн, яке на думку позивача набуло статусу узгодженого, до витрат підприємства (рахунок бухгалтерського обліку 948), оскільки як вже було зазначено вище, що за результатами оскарження позивачем винесених 23 червня 2017 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області податкових повідомлень-рішень № від 23.06.2017, № від 23.06.2017, № від 23.06.2017, № від 23.06.2017, останні були залишені в силі згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року по справі №822/1906/17, та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року, а тому підстав для віднесення вказаної суми до витрат підприємства у позивача не було.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Згідно пункту 44.1 статті 44 ПК України (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України, документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок.

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Згідно ст.77 ПК України, Документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок.

План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки.

До плану-графіка проведення документальних планових перевірок відбираються платники податків, які мають ризик щодо несплати податків та зборів, невиконання іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи.

Періодичність проведення документальних планових перевірок платників податків визначається залежно від ступеня ризику в діяльності таких платників податків, який поділяється на високий, середній та незначний. Платники податків з незначним ступенем ризику включаються до плану-графіка не частіше, ніж раз на три календарних роки, середнім - не частіше ніж раз на два календарних роки, високим - не частіше одного разу на календарний рік.

Порядок формування, затвердження плану-графіка та внесення змін до нього, а також перелік ризиків та їх поділ за ступенями встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Внесення змін до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік допускається не частіше одного разу в першому та одного разу в другому кварталі такого року, крім випадків коли зміни пов`язані із змінами найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок.

Документальна перевірка платника податків, який був включений до плану-графіка проведення документальних планових перевірок на поточний рік внаслідок внесення змін у такому році (інших ніж зміни найменування платника податків, що вже був включений до плану-графіка, та/або виправлення технічних помилок), може бути розпочата не раніше 1 липня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у першому кварталі такого року і не раніше 1 жовтня поточного року в разі внесення змін до плану-графіка проведення документальних перевірок на поточний рік у другому кварталі такого року.

Так за результатами проведеної перевірки посадовими особами відповідача було встановлено наступні порушення: - п.44.1 ст.44, пп.134.1.1 п.134.1 ст.134 Податкового кодексу України від 02.12.2010 року №2755-VI із змінами і доповненнями, п.1 та cт.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" від 16.07.1999 №996-XІV, із змінами та доповненнями; п.4 та п.5 П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах" зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 21 червня 1999 за №392/3685, п.6 та п.9 П(С)БО 16 "Витрати" затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 №9318, в результаті чого занижено податок на прибуток на загальну суму у сумі 71255 гривень, у тому числі за три квартала 2019 року на суму 71255 гривень, за 2019 рік на суму 71255 гривень; - пп. 134.1.1 п. 134.1 cт. 134, п. 140.2 cт. 140 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено від`ємне значення об`єкта оподаткування" на загальну суму 825505 гривень, в т.ч. за І квартал 2020 року в сумі 237334 гривень, за півріччя 2020 року в сумі 431016 гривень, три квартали 2020 року в сумі 626239 гривень, за 2020 рік в сумі 825505 гривень; - п.185.1 ст.185, абз."б" п.187.1 cт.187, п.188.1 cт. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого звищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного періоду па загальну суму 2000 гривень, в тому числі за: грудень 2020 року в сумі 2000 гривень; - пп. "б", "ґ" п.176.2 ст,176 Податкового кодексу України та п.3.1, п.3.2, п.3.6 розділу IV Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум - доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків - фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом від 13.01.2015 за №4 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 30.01.2015 за №111/26556 із змінами і доповненнями, внесеними наказами Міністерства фінансів України від 31 жовтня 2018 року №863 та від 26 травня 2020 року №241у Податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, і сум утриманого з них податку (за формою N1-ДФ) за IV квартал 2020 зазначено недійсні реєстраційні номери облікових карток платників податків, що призвело до зміни платника податку: IV кварталі 2020 року податковий номер 315748325, ознака доходу 157- недійсний; - у податкових розрахунках сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманого з них податку (за формою № 1-ДФ) - за 3, 4 квартал 2019 та 4 квартал 2020, платником, подано не в повному обсязі, а саме - не відображено суми штрафних санкцій, сплачені водіями під час відрядження і повернуті їм, з ознакою доходу "127" "Інші доходи"; пп. 164.2.20 п. 164.2 cт. 164, пп. 168.1.2 п. 168.1 cт. 168, пп. "а" п. 176.2 cт. 176 Податкового кодексу України - не нараховано та не перераховано податок на доходи фізичних осіб на понесені витрати у вигляді оплати штрафних санкцій своїм працівникам у сумі 34543,33 гривень, в т.ч, - у серпні 2019 - 14933,24 гривень, жовтні 2019 - 14104,18 гривень, грудні 2020 - 5505,91 гривень; пп. 164.2.20 п.164.2 cт. 164, пп. 168.1.2 п.168.1 cт. 168, пп. "а" п.176,2 cт.176 пп.1.4, пп.1.6 п.16-І підрозділу 10 розділу XX ПКУ - не нараховано та не перераховано військовий збір на понесені витрати у вигляді оплати штрафних санкцій своїм працівникам в сумі 2878,62 грн, в т.ч. - у серпні 2019 - 1244,44 грн, жовтні 2019 - 1175,35 грн. грудні 2020 - 458,83 грн.".

На прийняття оскаржуваного податкового повідомлення - рішення № 39/2201-0701 від 05.01.2022 вплинуло завищення інших операційних витрат на суму 395861 грн., в тому числі за три квартали 2019 року в сумі 395861 гривень, 2019 рік в сумі 395861 гривень за рахунок віднесення до їх складу суми податкового зобов`язання, донарахованого за результатами попередньої документальної планової перевірки.

Під час проведення перевірки позивачем надано аналізи рахунку 948 "Визнані штрафи, пені, неустойки" за III - IV квартал 2019 року, аналізи рахунку 372 "Розрахунки з підзвітними особами", відповідно яких підприємством віднесено до складу інших операційних витрат суму штрафних санкцій в розмірі 478823, 62 гривень. При цьому інші операційні витрати сформовані за рахунок включення до їх складу штрафних санкцій за результатами попередньої документальної планової перевірки в сумі 395861 гривень та сплачених штрафних санкцій працівниками від імені ТОВ "Полімер-Продукт" під час відряджень.

В бухгалтерському обліку витрати від визнаних штрафів відображено кореспонденцією рахунків: Дт 94.8 "Визнані штрафи, пені, неустойки" - Кт 31.3 "Поточні рахунки в національній валюті" та включено до показників рядка 2180 "Інші операційні витрати" Звіту про фінансові результати за три квартали 2019 року та 2019 рік.

Згідно пункту 6 П(С)БО 16 "Витрати" витратами звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводить до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені.

Пунктом 20 П(С)БО 16 "Витрати" встановлено, що до інших операційних витрат включаються в тому числі визнані штрафи, пеня, неустойка.

Відповідно до Інструкції про затвердження Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталів, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, затвердженої наказом МФУ від 30.11.1999 № 291 (далі - Інструкція), облік визнаних економічних санкцій за невиконання підприємством вимог законодавства та умов договорів ведеться на субрахунку 948 "Визнані штрафи, пені, неустойки".

Інструкцією не встановлено інших умов для відображення визнаних штрафів, пені на субрахунку 948, які у умов їх визнання.

Визнання штрафів, пені, нарахованих контролюючим органом, має відображатися в бухобліку кореспонденцією рахунків: Дт 94.8 "Визнані штрафи, пені, неустойки" - Кт 64.1 "Розрахунки за податками".

Порядок виправлення помилок, внесення та розкриття інших змін у фінансовій звітності визначається П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах".

Згідно п.4 П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах" виправлення помилок, допущених при складанні фінансових звітів у попередніх роках, здійснюється шляхом коригування сальдо нерозподіленого прибутку на початок звітного року, якщо такі помилки впливають на величину нерозподіленого прибутку (непокритого збитку).

У відповідності до п.5 П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах" виправлення помилок, які відносяться до попередніх періодів, вимагає повторного відображення відповідної порівняльної інформації у фінансовій звітності.

Згідно Методичних рекомендаціям про застосування регістрів бухгалтерського обліку №356 від 29.12.2000 (п. 8) визначено, що господарські операції відображаються в облікових регістрах під час надходження первинних документів або підсумками за місяць, в залежності від характеру і змісту операцій. Інформація до облікових регістрів переноситься після перевірки первинних документів за формою та змістом. Підсумкові записи в журналах звіряються з даними первинних документів, які були підставою для записів, та з відомостями. На документах, дані яких включені до облікових регістрів, зазначають номери відповідних облікових регістрів і порядкові номери записів в них (номер рядка). За документами, дані яких відображені в облікових регістрах загальним підсумком, номер регістру і номер запису вказують на окремому аркуші, який додається до зброшурованих документів. В облікових регістрах, показники яких переносять в Головну книгу або в інші облікові регістри, роблять відповідну позначку про це у відповідному рядку регістру.

При цьому, виправлення помилок, допущених у попередніх роках в сумі нарахованих штрафів, пені, суб`єкт господарювання відображається кореспонденцією рахунків: Дт 44 "Нерозподілені прибутки (непокриті збитки)" - Кт 64.1 "Розрахунки за податками".

Для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту (п. 44.1 ст. 44 ПК України).

Згідно п.44.2 ст.44 ПК України для обрахунку об`єкта оподаткування платник податку на прибуток використовує дані бухгалтерського обліку та фінансової звітності щодо доходів, витрат та фінансового результату до оподаткування.

Пунктом 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. В той же час ст.1 цього Закону встановлено, що первинний документ - документ, який містить відомості про господарську операцію.

Суд звертає увагу, що до перевірки не надано первинний бухгалтерський документ (бухгалтерська довідка), що підтверджує правомірність віднесення витрат в сумі 395861,19 грн. до інших операційних витрат.

Крім того, у разі складання бухгалтерської довідки для оформлення господарської операції (виправлення помилок, які зумовлюють зміни у структурі активів і зобов`язань та / або власному капіталі підприємства), вона відноситься до первинних документів.

Отже, при виявленні помилки в облікових регістрах передбачено складання бухгалтерської довідки, яка в цьому випадку є підставою (первинним документом) для виправленого запису до відповідного регістру бухгалтерського обліку і Головної книги.

Таким чином, вказаним підтверджується порушення позивачем п.44.1 ст.44, пп. 134.1.1 п.134.1 ст.134 ПК України, п.1 ст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", п.4, п.5 П(С)БО 6 "Виправлення помилок і зміни у фінансових звітах", п.6, п.9 П(С)БО 16 "Витрати" платником завищено інші операційні витрати на 395681,00 грн внаслідок віднесення до їх складу за три квартала 2019 року сум штрафних санкцій включення до їх складу штрафних санкцій за результатами попередньої документальної планової перевірки у відповідному розмірі, і як наслідок занижено податок на прибуток на загальну суму 71255,00 грн, у тому числі за три квартала 2019 року на суму 71255,00 грн, за 2019 рік на суму 71255 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги про віднесення позивачем у липні 2019 року податкового зобов`язання у сумі 395861,19 грн, яке на думку позивача набуло статусу узгодженого, до витрат підприємства (рахунок бухгалтерського обліку 948) на підставі абз.4 п.56.18 ст.56 Податкового кодексу України, то слід зазначити, що за результатами оскарження позивачем винесених 23 червня 2017 року Головним управлінням ДФС у Хмельницькій області податкових повідомлень-рішень № від 23.06.2017, № від 23.06.2017, № від 23.06.2017, № від 23.06.2017, останні були залишені в силі згідно рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 лютого 2019 року по справі №822/1906/17, та постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 25 липня 2019 року, а тому підстав для віднесення вказаної суми до витрат підприємства у позивача не було.

Стосовно доданої позивачем до апеляційної скарги довідки бухгалтерської довідки №6 від 04.04.2022, колегія суддів зазначає, що вказана довідка не ідентифікує сплату штрафів нарахованих податковими органами, оскільки субрахунок 313 "Інші рахунки в банку в національній валюті" призначений для узагальнення інформації про наявність та рух грошових коштів в національній валюті. При цьому, вказана довідка не надавалась до суду першої інстанції, доказів неможливості подання цієї довідки до суду першої інстанції позивачем не надано.

Таким чином, колегія суддів відхиляє доводи апелянта щодо наявності підстав для віднесення позивачем в липні 2019 року податкового зобов`язання у сумі 395861,19 грн до витрат підприємтсва (рахунок бухгалтерського обліку 948).

Суд звертає увагу, що податковим повідомленням-рішенням від 05.01.2022 форми Р №39/2201-0701 також застосовано штрафну санкцію у відповідності до п.123.1 ст.123 ПК України. Так, згідно п.123.1 ст.123 ПК України вчинення платником податків діянь, що зумовили визначення контролюючим органом суми податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2 (крім випадків зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларованої до повернення з бюджету у зв`язку із використанням права на податкову знижку), 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 10 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання та/або іншого зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Враховуючи наведене вище, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що позивачем не доведено позовні вимоги, а суб`єкт владних повноважень, який заперечує проти позову, у свою чергу довів, що діяв у межах закону при прийнятті оскаржуваного рішення, що підтверджено наявними в матеріалах справи доказами, а отже приймаючи оскаржене податкове повідомлення-рішення № 39/2201-0701 від 05.01.2022 відповідач діяв в межах наданих йому повноважень на підставі норм чинного законодавства, а тому таке рішення є правомірним.

Враховуючи зазначене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах законодавства та не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому суд першої інстанції правильно встановив обставини справи, та ухвалив судове рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив обгрунтований висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Полімер-продукт" залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 28 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Смілянець Е. С.