Справа № 541/3019/22
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/3019/22
Провадження № 2-а/541/32/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

представника позивача Чернюка В.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. Постановою інспектора поліції ГУНП в Полтавській області від 20 листопада 2022 року серії БАД № 199832 на нього накладено адміністративне стягнення по невідомо яким статтям КУпАП у виді штрафу в сумі 510 грн. Поліцейським йому виданий незаповнений бланк постанови серії БАД № 199832 та незаповнена ним квитанція про сплату штрафу відповідно до вказаної постанови, в п. 3 якої зазначено суму штрафу цифрами «510». Так, 20 листопада 2022 року в денний час в м. Миргороді Полтавської області по вул. Гоголя ОСОБА_1 керував автомобілем «PEUGTOT», реєстраційний номер НОМЕР_1 . При наближенні до магазину «Берест» з невідомих причин в автомобілі зникло електроживлення, внаслідок чого позивач вимушений був припинити свій рух. Для цього лівою рукою, зігнутою в лікті, він позначив поворот вправо, прийняв ближче до правого краю проїзної частини та зупинився приблизно за 12 м від в`їзду з вулиці до житлового будинку. В цей час до нього на службовому автомобілі під`їхали працівники поліції, які звинуватили ОСОБА_1 в тому, що він зупинився з порушенням правил стоянки та не увімкнув показник повороту. При цьому поліцейські не використовували жодного вимірювального пристрою для визначення місця зупинки автомобіля відносно перехрестя, не прийняли до уваги його пояснень щодо поломки автомобіля та почали вимагати від нього страховий поліс. Позивач не вважає себе винним у порушенні жодних правил дорожнього руху. У відповідності з Законами України «Про дорожній рух», «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» контроль за наявністю полісів (договорів) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів може здійснюватися відповідними підрозділами Національної поліції лише з визначених законодавством підстав, а саме при складанні протоколів щодо порушень правил дорожнього руху та при оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод. Оскільки позивач ніяких порушень ПДР не допускав, дорожньо-транспортних пригод не скоював, що б підтверджувалось відповідним рішенням, підстав вимагати у ОСОБА_1 поліс страхування та інші документи у відповідача не було, тим більше накладати стягнення. Справа про адміністративне правопорушення відносно позивача з додержанням вимог ст. 279 КУпАП представником позивача не розглядалась, права йому роз`яснені не були, відеозапис їх спілкування переривався. Представником відповідача також не було задоволено клопотання позивача про забезпечення йому права на правову допомогу адвоката та допит свідків. Адміністративне стягнення на позивача було накладено без врахування його пояснень, без оцінки його доводів, заперечень та заявлених клопотань. Оскаржувана постанова всупереч приписам ч. 2 ст. 251 КУпАП не містить посилання на жодний доказ вини позивача. Недоведені подія правопорушення і вина позивача мають бути прирівняні до його невинуватості. В зв`язку із зазначеним просив постанову від 20 листопада 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення скасувати, провадження по справі закрити

Відповідачем суду було направлено відзив на позов, у відповідності з яким позовні вимоги ОСОБА_1 він не визнає в повному обсязі, виходячи з наступного. 20 листопада 2022 року в м. Миргород по вул. Гоголя інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області лейтенантом поліції Луценком І.В. було зупинено транспортний засіб «PEUGTOT», реєстраційний номер НОМЕР_1 , у зв`язку з тим, що водій ОСОБА_1 не здійснив зупинку ближче 10 м від прилеглої території, не подав сигнал світловим показником повороту відповідно напрямку руху. В процесі розгляду справи у водія було також виявлено відсутність полісу обов`язкового страхування на транспортний засіб. В подальшому інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Луценком І.В. водію було роз`яснено права та обов`язки та винесено постанову про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, серії БАД № 199832 від 20 листопада 2022 року. Зазначив, що порушення позивачем ПДР підтверджується відеозаписами з бодікамери поліцейського. До відзиву було додано копію постанови серії БАД № 199832 від 20 листопада 2022 року, яка є заповненою і яку можливо прочитати, а також диск з відеозаписом.

Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав клопотання про розгляд справи у його відсутність за участю його представника. Заявлений позов підтримав повністю та просив його задовольнити.

Представник позивача Чернюк В.Д. під час судового розгляду позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити з викладених в ньому підстав.

Представник відповідача, повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, у відзиві просив розглянути справу без його участі.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Ст. 9 КУпАП визначено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 20 листопада 2022 року серії БАД № 199832, складеної інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Луценком І.В., 20 листопада 2022 року об 11 год 15 хв в м. Миргороді по вул. Гоголя водій ОСОБА_1 не здійснив зупинку ближче 10 м від прилеглої території, не ввімкнув показник повороту під час зміни напрямку руху, не мав при собі діючого страхового полісу на даний транспортний засіб. Позивача визнано винуватим у скоєнні правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Приписами п. 11 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» та ст. 222 КУпАП передбачено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками, правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі та розглядає справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Відповідно до ч. 1 ст. 122 КУпАП забороняється перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Адміністративна відповідальність за ч. 2 ст. 122 КУпАП настає за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Положенням ч. 1 ст. 126 КУпАП забороняється керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

Ст. 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності з п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року № 14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Згідно зі ст.ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ст.ст. 75, 76 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.

Ч. 2 ст. 61 Конституції України встановлено, що юридична відповідальність особи має індивідуальний характер.

Необхідність індивідуалізації адміністративної відповідальності передбачена також ч. 2 ст. 33 КУпАП, якою визначено, що при накладенні стягнення враховується характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність. У Кодексі конкретизовано й інші конституційні принципи, зокрема принцип рівності громадян перед законом (ст. 248).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Одна тільки постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Відповідна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

У відповідності з відеозаписом, доданим до відзиву, представником відповідача не було зафіксовано факту керування ОСОБА_1 20 листопада 2022 року об 11 год 15 хв в м. Миргороді по вул. Гоголя автомобілем «PEUGTOT», реєстраційний номер НОМЕР_1 . Також відсутні відеодокази того, що позивач не здійснив зупинку ближче 10 м від прилеглої території, не подав сигнал світловим показником повороту відповідно напрямку руху.

Таким чином, представник відповідача не надав суду достатніх доказів вчинення ОСОБА_1 адміністративних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122 КУпАП.

Згідно з п. 2.4 «а» ПДР на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Аналогічні положення закріплені законодавцем також у ст. 16 Закону України «Про дорожній рух».

Згідно зі ст. 53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Отже, вказані норми права вказують як на право органів Національної поліції перевіряти наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової, так і на обов`язок водія зупинитися на вимогу поліцейського та пред`явити до перевірки документи, зазначені в п. 2.1 ПДР.

У свою чергу, Законом України «Про Національну поліцію» визначено вичерпний перелік підстав, за наявності яких поліцейський може зупиняти транспортні засоби.

Так ч. 1 ст. 35 вказаного Закону визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі:

1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху;

2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу;

3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення;

4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку;

5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони є або могли бути;

6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до надання допомоги іншим учасникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод;

7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху;

8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників дорожнього руху;

9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв;

10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не поміщували в митний режим транзиту.

Таким чином, вимога поліцейського водію пред`явити до перевірки передбачені в п. 2.1. ПДР документи може бути правомірною лише за умови дотримання поліцейським вимог Закону щодо визначеного переліку підстав для зупинки транспортного засобу. А відповідно і обов`язок водія пред`явити до перевірки документи виникає лише за умови виконання поліцейським вимог Закону щодо визначеного переліку підстав для зупинки транспортного засобу.

Таким чином, враховуючи вимоги вищенаведених норм права, визначальним в даному випадку є встановлення того, чи мав позивач обов`язок пред`явити поліс страхування на вимогу поліцейського.

Оскільки, відповідачем не було доведено правомірність вимоги пред`явити страховий поліс, суд приходить до висновку про те, що вимогу поліцейського водію пред`явити документи, зазначені в п. 2.1.ПДР, неможливо визнати правомірною.

У свою чергу, відсутність у відповідача права вимоги пред`явити документи не породжувало у позивача обов`язок надати такі документи.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративних правопорушень, а провадження по справі необхідно закрити.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2022 року серії БАД № 199832про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 510 грн за вчинення правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122, ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 126 КУпАП закрити.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 02 січня 2023 року.

Суддя О. М. Вірченко