Справа № 571/1344/22
Суддя: Верзун О. П.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №571/1344/22
Провадження № 2-а/571/8/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року смт. Рокитне

Рокитнівський районний суд Рівненської області в складі: судді Верзун О.П., за участі секретаря Качановської О.Ф., розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у смт Рокитне адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до старшого лейтенанта поліції СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Лапуги Олександра Анатолійовича, Сарненського РВП управління внутрішніх справУкраїни в Рівненській області про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-

встановив :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до старшого лейтенанта поліції СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Лапуги О.А., Сарненського РВП управління внутрішніх справ України в Рівненській областіпро визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №300267 від 20.09.2022, посилаючись на те, що даною постановою на позивача накладено адміністративне стягнення в розмірі штрафу 3400.00 грн.

Просить поновити строк оскарження, визнати дії поліцейського неправомірними, а постанову протиправною та скасувати її.

Свої доводи обґрунтовує тим, що Правил дорожнього руху не порушував, вказаним транспортним засобом не керував і мотоцикл йому не належить. Скориставшись його юридичною неграмотністю та розгубленим станом поліцейський склав вище зазначену постанову, яку він вважає незаконною та просить скасувати.

Згідно із ухвалою Рокитнівського районного суду Рівненської області від 04 жовтня 2022 року, у зв`язку з виявленими недоліками позовна заява залишена без руху.

Ухвалою суду від 24.10.2022 відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено у спрощеному провадженні.

У судові засідання від 21.10.2022 та 24.11.2022 позивач не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги просив задоволити.

Ухвалою суду від 17.10.2022, у порядку, визначеному ч.4 ст.48 КАС України, залучено відповідачем Головне управління Національної поліції в Рівненській області.

Відповідачі ОСОБА_2 та представник Головного управління Національної поліції в Рівненській області у судове засідання не з`явилися.

Згідно ч. 1 ст. 205 КАС України неявка в судове засідання будь-якого учасника справи, за умови його належного повідомлення про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначений цією статтею.

З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про те, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається з матеріалів справи, адміністративний позов пред`явлено до старшого лейтенанта поліції СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Лапуги О.А.та Сарненського РВП управління внутрішніх справ України в Рівненській області.

Суд зазначає, що працівники органів (підрозділів) Національної поліції діють від імені органів Національної поліції та не наділені самостійною процесуальною правоздатністю в межах розгляду справ даної категорії у суді, а відтак не можуть виступати відповідачем у цій категорії справ.

Визначений позивачем відповідач в особі Сарненського РВП управління внутрішніх справ України в Рівненській області за даними ЄДРПУО - перебуває у стадії припинення, отже, його службові особи не здійснюють свої повноваження.

Крім іншого, суд звертає увагу на те, що ОСОБА_2 жодного відношення до оскаржуваного рішення не має, оскільки постанову серії БАБ №300267 від 20.09.2022 не виносив, а Сарненське РВП управління внутрішніх справ України в Рівненській області також не має відношення до спору, так як припинений.

Таким чином, належним відповідачем є саме відповідний орган Національної поліції, зокремаГоловне управління Національної поліції в Рівненській області.

А відтак, суд дійшов висновку, що оскільки, позивач звернувся з позовом до неналежного відповідача, у зв`язку з чим, в задоволенні позовних вимог до старшого лейтенанта поліції СРПП ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області Лапуги О.А. та Сарненського РВП управління внутрішніх справ України в Рівненській області слід відмовити (постанова Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц).

Статтею 9 КУпАП передбачено, що адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Судом встановлено, що згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАБ №300267 від 20.09.2022 до ОСОБА_1 застосовано адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 3400 грн., у зв`язку з тим, що він 20.09.2022 о 22 год. 40 хв. в с. Березове по вул. Першотравневій, керуючи транспортним засобом "Forte", без реєстраційного номеру, своїми діями вчинив адміністративні правопорушенні, передбачені ч. 2 ст.126, ч.1 ст.126, ч.5 ст.121, ч.6 ст.121 КУпАП.

Відтак, суд звертає увагу на те, що відносно позивача ОСОБА_1 винесено постанову та накладено стягнення за вчинення і інших, передбачених законом правопорушень, зокрема, ч.1 ст. 126, ч.5 ст. 121, ч.6 ст. 121 КУпАП.

Разом з тим, позивачем заперечується лише порушення ним вимог ч.2 ст.126 КУпАП, тобто щодо керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі віднесено законом до повноважень поліції. У випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно п. 11 ч. 1 ст.23, п.1 ч. 1 ст.35 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі. Поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій порушив Правила дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Водночас, частиною 2 статті 255 КУпАП визначено, що у справах про адміністративні правопорушення, розгляд яких віднесено до відання органів, зазначених у статтях 222 - 244-21цього Кодексу, протоколи про правопорушення мають право складати уповноважені на те посадові особи цих органів.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відтак, органи Національної поліції у своїй діяльності повинні керуватися нормами Конституції України, Законами України, в тому числі, КУпАП.

Порядок оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції визначається Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції, затвердженою наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.11.2015 року № 1376.

Відповідно до ч.3 ст.254 КУпАП та п.3 зазначеної Інструкції протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП.

Статтею 222 КУпАП зазначено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення за ч.2 ст.126 КУпАП.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Разом з цим, за приписами частин 2 та 3 статті 258 КУпАП протокол не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису).

Протоколи не складаються і в інших випадках, коли відповідно до закону штраф накладається і стягується, а попередження оформлюється на місці вчинення правопорушення.

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті, що зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу.

Разом з тим, законом передбачено, що у випадку, якщо під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення і адміністративне стягнення, що на неї накладається, то уповноважена посадова особа зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 256 КУпАП Кодексу, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 цього Кодексу, правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованих в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, та правопорушень, передбачених статтею 132-2 цього Кодексу, або порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису). Цей протокол є додатком до постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Відтак, встановлено, що протокол за фактом виявлених правопорушень не складався. Відомостей про наявність будь-яких заперечень щодо фактичних обставин на місці зупинки транспортного засобу та безпосередньо під час складання постанови а також те, що останній безпосередньо під час складання постанови оспорював допущене порушення матеріали справи не містять.

Як встановлено дослідженням долученої до позовної заяви постанови серії БАБ №300267 від 20.09.2022, вказана постанова винесена 20 вересня 2022 року на місці виявлення та вчинення адміністративних правопорушень в с. Березове, автодорога Т18-29 сполученням: с. Березове - с. Вежиця. Копію постанови в той же день вручено особі, яка притягується до адміністративної відповідальності. Вказану обставину засвідчує підпис особи, яка притягується до адміністративної відповідності.

Отже, твердження позивача про те, що копію постанови йому не було вручено спростовується доказом, який долучено до позову; дійсність підпису не оспорюється. (а.с.15). Наявність фактично отриманої позивачем постанови безпосередньо на місці виявлення та вчинення адміністративних правопорушень спростовує його доводи, що не він керував транспортним засобом, оскільки постанову він отримав, а заперечувати свою причетність почав не під час винесення постанови, а лише за минуванням певного часу, звернувшись до суду з цим позовом. Проте, при цьому, будучи ознайомленим з правами, передбаченими ст. 268 КУпАП .

В даному випадку з назви постанови вбачається, що адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі.

Зміст, винесеної на місці вчинення правопорушення постанови має відповідати вимогам ст. 283 КУпАП.

Так, постанова по справі про адміністративне правопорушення у сферах забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, крім інших даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про:

-дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення;

-транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак);

-технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався);

-розмір штрафу та порядок його сплати;

-правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження;

-відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

-вирішення питання про вилучені речі і документи, а також вказівку про порядок і строк її оскарження.

Отже, оскаржувана постанова за своїм змістом відповідає наведеним вимогам.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно оскаржуваної постанови на позивача, накладено стягнення, в тому числі, за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом (ч. 2 ст. 126 КУпАП).

З приводу заперечень позивача, що містяться у позові, суд посилається на рішення по справі «О' Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29.06.2007, в якому Європейський суд з прав людини постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі. Ті, хто приймають рішення володіти чи керувати автомобілем, беруть на себе певні обов`язки і зобов`язання, включаючи зобов`язання при наявності підозр про вчинення порушень правил дорожнього руху повідомляти данні про особу, яка керувала автотранспортним засобом на момент такого порушення.

Позивач, не обгрунтовує свої вимоги тим, що транспортний засіб марки "Forte" на момент зупинення працівником поліції був зареєстрованим в установленому законом порядку, не доводить та не посилається на те, що він має право керувати даним транспортним засобом та має посвідчення водія відповідної категорії, а свої заперечення зводить до загальних моментів щодо можливих причин скасування постанови, зокрема, що транспортним засобом він не керував і він йому не належить.

Не погоджуючись із оскаржуваною постановою позивач покликається саме на відсутність доказів його вини у відповідача та обов`язок останнього доводити вину, хоча в даному випадку, судом перевіряється не наявність вини позивача за фактом вчинення ним правопорушень, а правомірність дій відповідача.

З огляду на що, суд враховує правовий висновок Великої Палати Верховного Суду в справі №520/2261/19, викладений у постанові від 25.06.2020, відповідно до якого зазначено, що доводи скаржниці про те, що суд першої інстанції всупереч вимогам частини другої статті 77 КАС України поклав обов`язок доказування на позивачку, не заслуговують на увагу, оскільки визначений цією правовою нормою обов`язок відповідача - суб`єкта владних повноважень довести правомірність рішення, дії чи бездіяльності не виключає визначеного частиною першою цієї ж статті обов`язку позивача довести ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Так, Кодекс адміністративного судочинства України передбачає не лише обов`язок суб`єкта владних повноважень (відповідача у справі) щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності (ч. 2 ст. 77 КАС України), але й обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення (ч. 1 ст. 77 КАС України).

Тому суд дійшов до переконання, що позов є необгрунованим та безпідставним.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог у повному обсязі за їх необгрунтованістю.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати, понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 77, 90, 241-246, 255, 286 Кодексу адміністративного судочинства України, -

в и р і ш и в :

В задоволенні позову ОСОБА_1 про визнання незаконною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відмовити.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя: