Справа № 560/11216/22
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/11216/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Тарновецький І.І.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

04 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю. ,

за участю: секретаря судового засідання: Гонтар А.Р.,

представника позивача: Керницької О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький) про визнання протиправною та скасування постанови,

В С Т А Н О В И В :

В жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Першого відділу Державної виконавчої служби у місті Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м.Хмельницький), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) про стягнення виконавчого збору від 15.12.2015 в межах виконавчого провадження ВП 49560394.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтуванні доводів апеляційної скарги зокрема зазначено, що виконавчий документ, на підставі якого винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП 49560394 виконано не було, а реального стягнення грошових коштів не здійснено, тому відсутні підстави для стягнення виконавчого збору в рамках даного виконавчого провадження.

03 січня 2022 року від відповідача, через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні останньої.

В судовому засіданні представник позивача підтримала апеляційну скаргу та просить її задовольнити.

Представник відповідача будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився.

Згідно ч.2 ст.313 КАС України неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 08.12.2015 державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №49560394 з примусового виконання виконавчого листа Хмельницького міськрайонного суду №686/10926/14 від 23.10.2015 про стягнення боргу з ОСОБА_2 за кредитним договором від 04.05.2007 23749,88 дол. США, що еквівалентно курсу НБУ 276718,09 грн., строкову заборгованість 15416,79 дол. США, що еквівалентно 232897,26 грн., відсотки 333,18 дол. США, що еквівалентно 3882 грн., пеню 20876,37 грн., пеню 17249,21 грн., всього 731249,30 грн., борг за кредитним договором від 02.10.2008 в сумі 27494,89 дол. США, що еквівалентно 355587,34 грн., відсотки в сумі 480,75 дол. США, що еквівалентно 5601,39 грн., пеню за несвоєчасну сплату кредиту 24101,34 грн., пеню за несвоєчасну сплату процентів 26474,01 грн., всього 1046702,95 грн., всього 1777952,25 грн., на користь ПАТ «Фідобанк».

В ході примусового виконання вказаного виконавчого документа, 15.12.2015 винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору на суму 177795,23 грн. та в подальшому постанову про арешт майна боржника від 25.10.2017.

26.10.2017 державним виконавцем Першого відділу ДВС у м. Хмельницькому Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу з тих підстав, що законодавством України встановлено заборону щодо звернення стягнення на майно боржника, інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення для погашення суми заборгованості у боржника відсутні.

04.12.2020 замінено стягувача у виконавчому провадженні з ПАТ "Фідобанк" на правонаступника ТОВ "Спектрум Есеетс".

03.09.2021 між ТОВ "Спектрум Есеетс" та ТОВ "Фінансова компанія "Айквітас" укладено договір про відступлення права вимоги, відповідно до якого всі права за кредитними договорами №14/721/18/02240 від 04 травня 2007 року та №014/1721/2/23724 від 2 жовтня 2008 року перейшли до ТОВ "Фінансова компанія "Айквітас".

Згідно заяви ОСОБА_3 від 27.09.2021, засвідченої приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняк В.І. боржником ОСОБА_2 , здійснено повне погашення боргу перед кредитором ОСОБА_3 , який згідно договору про відступлення права вимоги №03/09/2021-2 ДВ від 03.09.2021, набув права вимоги за кредитними договорами №14/721/18/02240 від 04 травня 2007 року та №014/1721/2/ 23724 від 2 жовтня 2008 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 .

Згідно довідки №95/02-14 від 08.09.2022, яка видана приватним нотаріусом Хмельницького міського нотаріального округу Пруняком В.І., позивач - ОСОБА_1 , є спадкоємцем по спадковій справі №69210281 після смерті ОСОБА_2 , яка зареєстрована у Спадковому реєстрі 17.03.2022 за №69210281.

Позивач, вважаючи, що наявність обтяження у вигляді арешту на нерухоме майно ОСОБА_2 порушує її права, як спадкоємиці та не дає можливості розпоряджатися в майбутньому долею такого майна, звернулася до суду з даним позовом та просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 15.12.2015 винесену в рамках виконавчого провадження №49560394. Наявність даної постанови на думку останньої, унеможливлює зняття арешту зі спадкового майна.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України визначено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на території України.

До 05 жовтня 2016 року умови і порядок виконання рішень судів у разі невиконання їх у добровільному порядку визначав Закон України "Про виконавче провадження" від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі-Закон №606-XIV).

За визначенням, наведеним у статті 1 Закону №606-ХІV виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб)-це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі-рішення).

За змістом частини першої ст.25 Закону №606-ХІV державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред`явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред`явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Ч.2 ст.25 Закону №606-ХІV передбачено, що державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження. У постанові державний виконавець вказує про необхідність боржнику самостійно виконати рішення у строк до семи днів з моменту винесення постанови (у разі виконання рішення про примусове виселення боржника-у строк до п`ятнадцяти днів) та зазначає, що у разі ненадання боржником документального підтвердження виконання рішення буде розпочате примусове виконання цього рішення із стягненням з боржника виконавчого збору і витрат, пов`язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, передбачених цим Законом.

Копії постанови про відкриття виконавчого провадження надсилаються не пізніше наступного робочого дня стягувачу та боржникові (ч.5 ст.25 Закону №606-ХІV).

За приписами частини першої статті 27 Закону №606-ХІV у разі ненадання боржником у строки, встановлені частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного виконання рішення, документального підтвердження повного виконання рішення державний виконавець на наступний день після закінчення відповідних строків розпочинає примусове виконання рішення.

У частині першій статті 28 Закону №606-XIV закріплено, що у разі невиконання боржником рішення майнового характеру у строк, встановлений частиною другою статті 25 цього Закону для самостійного його виконання, постановою державного виконавця з боржника стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає стягненню чи поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом. У разі невиконання боржником у той самий строк рішення, за яким боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавчий збір стягується в розмірі шістдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - фізичної особи і в розмірі ста двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з боржника - юридичної особи. У зазначених розмірах виконавчий збір стягується з боржника також у разі повернення виконавчого документа без виконання за письмовою заявою стягувача та у разі виконання рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки та виконання боржником рішення після закінчення строку для самостійного його виконання, зокрема шляхом перерахування коштів безпосередньо на рахунок стягувача. Постанова про стягнення виконавчого збору може бути оскаржена в десятиденний строк у порядку, встановленому цим Законом.

Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

Згідно з частиною третьою статті 28 Закону № 606-XIV постанова про стягнення виконавчого збору виноситься під час першого надходження виконавчого документа державному виконавцю. Під час наступних пред`явлень до виконання виконавчого документа державному виконавцеві виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

За правилами ч.4 ст.28 Закону №606-XIV розмір фактично стягнутого з боржника виконавчого збору державний виконавець зазначає у виконавчому документі.

05 жовтня 2016 року набрав чинності Закон України "Про виконавче провадження" від 02 червня 2016 року №1404-VIII (далі-Закон №1404-VIII).

П.5 ч.1 ст.3 Закону №1404-VIII врегульовано, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів-постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Частинами першою та другою статті 11 Закону № 1404-VIII визначено, що строки у виконавчому провадженні - це періоди часу, в межах яких учасники виконавчого провадження зобов`язані або мають право прийняти рішення або вчинити дію. Будь-яка дія або сукупність дій під час виконавчого провадження повинна бути виконана не пізніше граничного строку, визначеного цим Законом.

Відповідно до ч.1 та 2 ст.12 Закону № 1404-VIII виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудових спорах та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців. Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі пред`явлення виконавчого документа до виконання (ч. 4 ст.12 Закону № 1404-VIII) .

В свою чергу, у Розділі XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону № 1404-VIII закріплено, що виконавчі документи, видані до набрання чинності цим Законом, пред`являються до виконання у строки, встановлені цим Законом.

За приписами ч.5 ст. 26 Закону №1404-VIII виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

За визначенням наведеним у ч.1 ст.27 Закону №1404-VIII, виконавчий збір-це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

За правилами ч.2 ст.27 Закону №1404-VIII виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів.

Виконавчий збір не стягується: 1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню; 2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини; 3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень"; 4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону; 5) у разі виконання рішення приватним виконавцем; 6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом (ч.5 ст.27 Закону №1404-VIII).

Ч.6 ст.27 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

За правилами пункту 6 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII рішення, які виконувалися органами державної виконавчої служби до набрання чинності цим Законом, продовжують виконуватися цими органами до настання підстав для завершення виконавчого провадження.

Згідно з пунктом 7 розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Після набрання чинності цим Законом виконавчі дії здійснюються відповідно до цього Закону.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та апеляційної скарги, позивач просить визнати протиправною та скасувати постанову про стягнення з боржника виконавчого збору, насамперед, обґрунтовуючи це тим, що в межах виконавчого провадження №49560394 реального стягнення грошових коштів не здійснювалося, а відтак підстави для стягнення виконавчого збору відсутні.

Надаючи правову оцінку таким доводам апелянта, колегія суддів вказує на наступне.

У розмінні Закону № 1404-VIII постанова про стягнення виконавчого збору є різновидом виконавчого документу, примусове виконання якого здійснюється з певними особливостями, обумовленими правовою природою виконавчого збору як плати за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби.

Як з`ясовано під час апеляційного розгляду справи, постанова № 49560394 від 08.12.2015 прийнята до набрання чинності Законом № 1404-VIII.

Таким чином, про стягнення виконавчого збору та його розмір державний виконавець мав би зазначити у постанові, яку приймав би після закінчення строку для самостійного виконання рішення суду, за умови, що рішення не було виконано.

Судом встановлено, що постанова № 49560394 від 08.12.2015 боржником ОСОБА_2 у семиденний строк добровільно не виконана, а тому державним виконавцем 15.12.2015 правомірно винесено постанову про стягнення виконавчого збору в розмірі 177795,23 грн.

Враховуючи відсутність в матеріалах справи доказів щодо порушення відповідачем порядку прийняття постанови про стягнення виконавчого збору, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для її скасування.

Крім того, позивач стверджуючи, що перешкодою для реалізації нею права на розпорядження спадковим майном є постанова про накладення арешту від 25.10.2017, останню в судовому порядку не оскаржує. Натомість просить скасувати постанову про стягнення виконавчого збору від 15.12.2015, у якій ОСОБА_1 не є ні боржником, ні стягувачем. При цьому, згідно довідки приватного нотаріуса від 08.09.2022 №95/02-14, за заявою ОСОБА_1 17.03.2022 лише заведено спадкову справу, тобто позивач ще не оформила право на спадкове майно після смерті ОСОБА_2 .

Поряд з цим, як свідчить зміст постанови про накладення арешту від 25.10.2017 у виконавчому провадженні ВП №49560394, остання винесена в зв`язку з не погашенням заборгованості за виконавчим листом №686/10926/14 від 23.10.2015, а не через несплату виконавчого збору згідно постанови від 15.12.2015.

Крім того, позивачем зазначено, що спірною постановою може бути порушене право останньої на розпорядження спадковим майном в майбутньому, однак не вказано яким чином впливає наявність даної постанови на її права станом на час звернення до суду з даним позовом.

В свою чергу, колегія суддів звертає увагу, що відповідно до норм ч.5 ст.5 КАС України судовому захисту підлягають лише порушені права особи.

Вказане свідчить, про передчасність вказаного позову, а також обрання позивачем невірного способу захисту свого права.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.