Справа № 278/3124/21
Суддя: Альчук Максим Петрович
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
м. Вінниця

04 січня 2023 р. Справа № 278/3124/21

Суддя Вінницького окружного адміністративного суду Альчук М.П., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Житомирського апеляційного суду від 28.09.2022 року передано матеріали адміністративної справи № 278/3124/21 до Вінницького окружного адміністративного суду за підсудністю за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обгрунтовано протиправністю дій військової частини НОМЕР_1 в особі житлової комісії щодо перенесення дати перебування на квартирному обліку позивача починаючи з 19.07.1990 року на 29.06.1993 року із складом сім`ї три особи. Зауважує, що прийняте рішення № 27 від 24.12.2020 року, яким вирішено перенести дату перебування позивача на квартирному обліку є протиправним та таким, що порушує право позивач на отримання грошової компенсації за належне позивачу для отримання жиле приміщення.

Відповідно до ухвали про відкриття провадження від 17.10.2022 року розгляд справи здійснюється в порядку спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено строк для надання відзиву.

Представником відповідача надано відзив на адміністративний позов, яким останній заперечує щодо заявлених позовних вимог. Крім іншого зауважує, що ОСОБА_1 було зараховано на квартирний облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 , а також те, що на разі діюча житлова комісія військової частини НОМЕР_1 не має повноважень та будь-яких підстав для поновлення на черзі при військовій частині, відповідач вважає, що військова частина НОМЕР_1 являється не неналежним відповідачем у справі, оскільки виконати вимоги позивача щодо поновлення останнього на черзі на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні територіально не можливо.

З приводу перенесення дати перебування позивача на квартирному обліку позивача, зазначає, що згідно положень статті 3 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", дія цього закону поширюється лише на військовослужбовців Збройних Сил України та враховуючи, що позивач вступив до лав військовослужбовців Збройних Сил України у червні 1993 року. А тому військова частина діяла згідно чинних норм законодавства.

Позивачем надано відповідь на відзив, згідно якої стверджує, що підрозділ військової частини НОМЕР_1 , що дислокувався у м. Вінниці не був окремою юридичною особою, більше того зауважує, що з наявних матеріалів справи явно, що відповідач здійснював свою діяльність у двох різних місцях. А відтак останній є належним відповідачем у справі.

Разом з відповіддю на відзив, позивачем надано клопотання про залучення третьої особи без самостійних вимог, а саме ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що ОСОБА_1 , починаючи з 18.07.1979 року по 29.12.20047 року проходив військову службу в Збройних Силах, відповідно до наявного витягу із послужного списку № 12/1/81 від 20.02.2020 року ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Відповідно до витягу з наказу Головокомандувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 16.12.2004 року № 17, старшого прапорщика ОСОБА_1 , командира автомобільного взводу відділу автотранспорту та механізації 435 Центрального складу звільнено з військової служби у запас (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу.

Відповідно до довідки житлової комісії № 17 від 19.07.1990 року позивача зараховано на квартирний облік, виданої ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, позивачем було оскаржено до Житомирського районного суду Житомирської області питання щодо відмови зарахування останнього на квартирний облік з 19.07.1990 року.

Так, рішенням Житомирського районного суду Житомирської області № 2-984 від 14.09.2011 року скасовано рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 29.06.1993 року щодо відмови в зарахуванні ОСОБА_1 на квартирний облік з загальної черги квартирного обліку даної військової частини з 19.07.1990 року. Рішення набуло законної сили 27.09.2011 року та є не скасованим.

Рішенням від військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 46 від 14.11.2011 року на виконання зазначеного рішення суду позивача було поновлено в загальній черзі квартирного обліку військової частини НОМЕР_1 з 19.07.1990 року.

У 2019 році позивач звернувся з необхідним пакетом документів щодо вирішення питання військовою частиною НОМЕР_1 про надання йому грошової компенсації.

Протоколом засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_1 № 23 від 23.06.2020 року прийнято рішення та направлено документи до КЕВ м. Вінниця для подальшого виділення грошової компенсації.

У зв`язку з тривалим розглядом документів стосовно виплати грошової компенсації, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 27.01.2021 року у справі № 120/11588/20 зобов`язано квартирано-експлуатаційний відділ м. Вінниці виконати вимоги Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, щодо забезпечення ОСОБА_1 та членів його сім`ї житлом.

Після винесення судового рішення, позивач в січні 2021 року позивач в чергове до житлової комісії військової частини НОМЕР_1 та отримав витяг з протоколу засідання житлової комісії № 27 від 24.12.2020 року, яким вирішено перенести дату перебування позивача на квартирному обліку з 19.07.1990 року на 29.06.1993 року.

Не погоджуючись з рішенням житлової комісії військової частини № 27 від 24.12.2020 року, позивач звернувся до суду з цим адміністративним позовом.

Оцінюючи клопотання позивача щодо залучення у справу третьої особи без самостійних вимог, суд зазначає про таке.

Згідно з частин 2 ,4, 5 статті 49 КАС України треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, можуть вступити у справу на стороні позивача або відповідача до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження, у разі коли рішення у справі може вплинути на їхні права, свободи, інтереси або обов`язки. Вони можуть бути залучені до участі у справі також за клопотанням учасників справи. Якщо адміністративний суд при вирішенні питання про відкриття провадження у справі або при підготовці справи до судового розгляду встановить, що судове рішення може вплинути на права та обов`язки осіб, які не є стороною у справі, суд залучає таких осіб до участі в справі як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору. Вступ третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, не має наслідком розгляд адміністративної справи спочатку. У заявах про залучення третіх осіб і у заявах третіх осіб про вступ у справу на стороні позивача або відповідача зазначається, на яких підставах третіх осіб належить залучити до участі у справі. Про залучення третіх осіб до участі у справі суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, на які права чи обов`язки такої особи та яким чином може вплинути рішення суду у справі.

Із аналізу вказаних норм слідує, що необхідною умовою залучення третіх осіб є той факт, що судове рішення у справі може вплинути на права, свободи, інтереси або обов`язки осіб, які не є стороною у справі.

Суд зазначає, що предметом розгляду даної справи є перенесення дати перебування позивача на квартирному обліку станом на 2020 рік.

Перевіривши матеріали справи та доводи поданого клопотання, суд дійшов висновку, що предмет спору (перенесення дати квартирної черги станом на 2020 рік) жодним чином не зачіпає будь-яких прав (як у сфері приватно-правових відносин, так і у сфері публічно-правових відносин) ІНФОРМАЦІЯ_5 , що є підставою для відмови в задоволенні клопотання представника позивача про залучення такого, в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Надаючи оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 47 Конституції України передбачає, що кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких громадянин має змогу побудувати житло, придбати його у власність, або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступною платою відповідно до закону.

Частиною першою статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" встановлено, що військовослужбовці забезпечуються жилими приміщеннями державою.

Військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби) та членам їх сімей, які проживають разом з ними, надається жиле приміщення, що має відповідати вимогам статті 50 Житлового кодексу Української РСР (далі ЖК Української РСР).

За загальним правилом, визначеним статтями 36, 37 ЖК Української РСР, облік громадян, які потребують поліпшення житлових умов, здійснюється, як правило, за місцем проживання у виконавчому комітеті районної, міської, районної в місті, селищної, сільської Ради народних депутатів.

Відповідно до Основ житлового законодавства Союзу РСР і союзних республік у випадках і в порядку, встановлюваних Радою Міністрів СРСР і Радою Міністрів Української РСР, громадян може бути взято на облік і не за місцем їх проживання (частина перша статті 36).

Облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію (частина перша статті 37).

Порядок забезпечення жилими приміщеннями осіб офіцерського складу, прапорщиків, мічманів, військовослужбовців надстрокової служби та військової служби за контрактом, військовослужбовців-жінок регулюється житловим законодавством і Положенням про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, введеним в дію наказом Міністра оборони України від 23 грудня 1992 року № 220 з наступними змінами (далі Положення № 220).

Згідно з пунктом 34 Положення № 220 всі питання, пов`язані із забезпеченням житлом військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби.

При цьому датою постановки на квартирний облік вважається день, коли буде прийняте рішення житловою комісією військової частини про прийняття на квартирний облік. День прийняття на квартирний облік визначає місце військовослужбовця на одержання житлового приміщення.

Військовослужбовці беруться на квартирний облік за рішенням житлової комісії військової частини, затвердженим командиром останньої, і перебувають на цьому обліку до одержання жилого приміщення за винятком випадків: поліпшення житлових умов, завдяки якому відпала необхідність у наданні іншого жилого приміщення; переведення до нового місця служби; засудження (крім умовного) до позбавлення волі на строк понад шість місяців; подання таких, що не відповідають дійсності, відомостей, які стали підставою для взяття на облік, або вчинення командуванням неправомірних дій при вирішенні цього питання (пункти 11, 13).

Положенням № 220 передбачено (відповідна норма збереглася і в Положенні про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, введеному в дію наказом Міністра оборони України від 03 лютого 1995 № 20, чинному на момент звільнення позивача у запас), що військовослужбовці та члени їх сімей мають право до одержання жилого приміщення прописатися за адресою військової частини, а також, що на кожного військовослужбовця, взятого на квартирний облік, оформлюється облікова справа, у якій знаходяться необхідні документи: рапорт про прийняття на квартирний облік, довідка з місця проживання про склад сім`ї та прописку, довідка про те, чи перебувають члени сім`ї на квартирному обліку за місцем роботи (у виконавчих комітетах місцевих Рад) (пункт 12).

Відповідно до вимог частини дев`ятої статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас або у відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку із скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду, а в разі її розформування у військових комісаріатах і квартирно-експлуатаційних частинах районів та користуються правом позачергового одержання житла.

Як встановлено, що 19.07.1990 року житловою комісією військової частини НОМЕР_2 (Туркменська РСР) позивача зараховано на квартирний облік, що підтверджується копією виписки з протоколу № 17 засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_2 міста Кизил-Арват віл 19.07.1990 року та довідкою № 118 від 03.08.1990 року.

Із витягу з протоколу засідання житлової комісії військової частини НОМЕР_3 від 14.11.2011 року на виконання рішення Житомирського районного суду Житомирської області справа № 2-984, яким вирішено зарахувати ОСОБА_1 в загальній черзі перебування на квартирному обліку в період перебування на квартирному обліку за попереднім місцем служби в інших гарнізонах з 19.07.1990 року та поновити його у загальній черзі військової частини НОМЕР_1 від 19.07.1990 року.

В подальшому рішенням Вінницького окружного адміністративного суду у справі № 120/11588/20 від 27.01.2021 року зобов`язано Квартирно-експлуатаційний відділ м. Вінниці виконати вимоги інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 року № 380, щодо забезпечення позивача та членів його сім`ї житлом.

Однак протоколом засідання житлової комісії № 27 від 24.12.2020 року було вирішено питання щодо перебування позивача на квартирному обліку з 19.07.1990 року на 29.06.1993 року.

При цьому, зі змісту матеріалів справи, судом не встановлено, а відповідачем не було доведено, що рішення житлової комісії від 14.11.2011 року було скасовано, а відтак таке є чинним.

Згідно з пунктами 11, 17 Положення про порядок забезпечення жилою площею у Збройних Силах України, датою постановки позивача на квартирний облік є дата винесення рішення житловою комісією військової частини, тобто, як було встановлено судом, саме з 19.07.1990 року має визначатись черговість надання жилого приміщення позивачу за часом прийняття на облік (внесення до списків осіб, які користуються правом першочергового та позачергового отримання жилих приміщень).

Відповідно до пункту 2.16 Інструкції про організацію забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 30 листопада 2011 року № 737 (далі Інструкція), військовослужбовці, які перебувають на обліку, під час звільнення з військової служби в запас або відставку за віком, станом здоров`я, а також у зв`язку з реформуванням ЗС України, зі скороченням штатів або проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості використання на військовій службі, залишаються (за їх бажанням) на обліку у військовій частині до одержання жилого приміщення з державного житлового фонду за останнім місцем проходження служби, а в разі розформування військової частини у військовому комісаріаті і КЕВ (КЕЧ) району, на території обслуговування яких знаходилася розформована військова частина, та користуються правом позачергового одержання жилого приміщення.

Підстави та порядок зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, визначені, зокрема в пункті 2.18 Інструкції, в якому зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, знімаються з обліку за місцем служби (за місцем звільнення з військової служби) у разі: поліпшення житлових умов у випадках, передбачених законодавством, за місцем перебування на квартирному обліку, унаслідок чого зникла потреба в наданні жилого приміщення; отримання за рахунок житлових фондів Міністерства оборони України жилого приміщення для постійного проживання; переміщення військовослужбовця до нового місця служби в інший населений пункт; звільнення з військової служби за підставами, не зазначеними в абзаці першому пункту 2.16 цього розділу; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік; звільнення в запас або відставку до досягнення 20 років вислуги на військовій службі особами, які зараховані на облік після 01 січня 2005 року (крім випадків, вказаних у пункті 2.17 цього розділу); обрання для постійного місця проживання іншого населеного пункту особами, які звільнені у запас або у відставку; в інших випадках, передбачених законодавством.

Також зазначено, що військовослужбовці та особи, звільнені з військової служби, виключаються зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, у разі якщо вони були необґрунтовано включені до цих списків або втратили право на отримання жилого приміщення в пільговому порядку.

Рішення про зняття з обліку та виключення зі списків осіб, що мають право першочергового та позачергового одержання жилих приміщень, приймається житловою комісією військової частини, яка зарахувала військовослужбовця на облік, або її правонаступником. Рішення письмово доводиться до відома військовослужбовця у п`ятнадцятиденний строк із зазначенням причин зняття з обліку.

Будь-які належні і допустимі докази того, що позивач був зарахований на квартирний облік внаслідок подання ним відомостей, що не відповідають дійсності, або неправомірних дій посадових (відповідальних) осіб при вирішенні питання про прийняття на квартирний облік, у матеріалах справи відсутні.

Подібну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.10.2019 №359/1347/17.

При цьому, слід наголосити, що позивач проходив службу з 18.04.1979 року та враховуючи, що у зв`язку із розпадом радянського союзу та проголошенням незалежності України, лише 17.03.1993 року позивача було направлено в розпорядження Міністерства Оборони України для подальшого проходження служби. Отже зазначене свідчить, що позивач безперервно проходив службу у збройних силах, тому події, які відбувались не залежали від волі виявлення останього.

А відтак твердження відповідача що позивач прибув для проходження служби в Збройних Силах України лише 17.06.1993 року, а рапорт на поставку на квартирний облік написав лише 29.06.1993 року, у зв`язку з чим його було взято на облік після написання ним відповідного рапорту на службі, до уваги судом не приймається, як таке, що не відповідає вимогам чинної на момент проходження служби позивача абзацу 4 пункту 11 Положення про порядок забезпечення жилою площею в Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністра оборони України від 03.02.1995 року № 20, а також відповідає вимогам абз. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України "Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" станом на дату його прийняття.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Всупереч наведеним вимогам відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, не спростовано позовні вимоги та аргументи позивача.

Отже, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на розгляді обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до вимог частини 1 статті 139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_4 ) до військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити.

Визнати протиправними дії військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії щодо перенесення дати перебування на квартирному обліку старшого прапорщика ОСОБА_1 з 19.07.1990 року на 29.06.1993 року із складом сім`ї три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дружини), ОСОБА_3 (сина).

Скасувати рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 від 24.12.2020 року, оформлене протоколом № 27 в частині що стосується ОСОБА_1 .

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України в особі житлової комісії Вінницького гарнізону поновити старшого прапорщика ОСОБА_1 на квартирному обліку у Вінницькому гарнізоні для забезпечення житлом в порядку загальної черги з 19.07.1990 року у списку осіб загальної черги зі складом сім`ї три особи: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 (дружини), ОСОБА_3 (син).

Стягнути на користь ОСОБА_1 понесенні витрати зі сплати судового збору у розмірі 908 грн. за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 .

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Суддя Альчук Максим Петрович