Справа № 700/777/22
Суддя: Бесараб Н. В.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/777/22
Номер провадження 2-а/700/12/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Бондарчук Т.І., Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка адміністративну справу №700/777/22, провадження №2-а/700/12/22 за позовом ОСОБА_1 , представник позивача: адвокат Бабенко Руслан Володимирович до Звенигородського районного відділу (з обслуговування Звенигородського району та міста Ватутіне) Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання незаконною постанови серії БАД №690545 від 25.10.2022 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Звенигородського районного відділу (з обслуговування Звенигородського району та міста Ватутіне) Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання незаконною постанови серії БАД №690545 від 25.10.2022 року.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що відповідно до постанови серії БАД № 690545 від 25.10.2022 року його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 126 КУпАП, а саме за керування транспортним засобом без посвідчення водія та поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів. Дану постанову вважає незаконною та просить скасувати із наступних підстав.

Так, диспозиція ч.1 ст.126 КУпАП передбачає склад правопорушення: «Керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством». Отже, відповідальність настає за "керування транспортним засобом особою...", а оскільки він не рухався на автомобілі, то вказане свідчить про відсутність у його діях складу вказаного правопорушення. Зазначив, що місцем вчинення правопорушення, яке вказане у постанові є вул.Молодіжна в с.Журжинці, де він проживає. Тому ніяким чином нікуди не рухався і не здійснював керування транспортним засобом. Також, зі змісту постанови вбачається, що дане правопорушення зафіксоване на відеокамеру, однак під час ознайомлення із відеозаписом, не встановлено факту керування ним транспортним засобом. Зважаючи на вищевикладене, постанова серії БАД № 690545 від 25.10.2022 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення на нього адміністративного стягнення є незаконною, необгрунтованою та винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, а тому підлягає скасуванню.

Позивач в судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити у повному обсязі. Вважає оскаржувану ним постанову протиправною, оскільки заперечує факт керування автомобілем, про що стверджував як поліцейським, так і в судовому засіданні. Вказує, що автомобіль «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 був припаркований ним біля подвір`я його будинку, на узбіччі дороги і на час прибуття до нього поліції перебував в нерухомому стані. Коли він підійшов з подвір`я до автомобіля щоб забрати із салону ключі, в цей час під`їхали поліцейські і звинуватили його у керуванні автомобілем без належних документів та у нетверезому стані. Він категорично заперечував всі звинувачення та вимагав надати докази, що підтверджують його винуватість, проте поліцейські докази не надали, на його заперечення не реагували, при ньому жодних постанов не складали. Пізніше він дізнався про оскаржувану постанову з матеріалів іншої судової справи про вчинення адміністративного правопорушення.

Представник позивача адвокат Бабенко Руслан Володимирович в судовому засіданні пояснив, що оскаржувана постанова серії БАД № 690545 від 25.10.2022 року за ч. 1 ст. 126 КУпАП про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення є незаконною та протиправною та підлягає скасуванню виходячи з наступного.

Оскаржувана постанова винесена без доказів вчинення ОСОБА_1 правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, у зв`язку з чим відсутні ознаки об`єктивної сторони складу зазначеного правопорушення.

Зі змісту постанови серії БАД № 690545 від 25.10.2022 року вбачається, що до адміністративної відповідальності притягнуто « ОСОБА_2 », а не « ОСОБА_3 » що вказує на не відповідність змісту постанови об`єктивним даним.

Відповідно до змісту постанови серії БАД № 690545 від 25.10.2022 року час складання постанови зазначено 16:55 год. 25.10.2022 року, проте згідно з дослідженим в судовому засіданні відеозаписом наданим відповідачем вбачається, що в період часу з 16:38 год. по 17:03 год. 25.10.2022 року жодної постанови відносно ОСОБА_1 не складалося.

Згідно змісту наданого відповідачем відеозапису подій 25.10.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 не здійснював керування транспортним засобом та доводи відповідача про те, що автомобіль під керуванням ОСОБА_1 перебував у русі спростовується даними відеозапису, з якого чітко вбачається, що автомобіль перебував на обочині проїжджої частини і не рухався.

Крім того, працівниками поліції, під час винесення постанови серії БАД № 690545 від 25.10.2022 року не було дотримано вимог «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1375 та ст.285 КУпАП.

Представник відповідача - Звенигородського районного відділу (з обслуговування Звенигородського району та міста Ватутіне) Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області Гладюк О.Ю. в судовому засіданні позов не визнав, вважає оскаржувану постанову законною.

Вивчивши та дослідивши докази, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Згідно статті 6 Конституції України, органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Відповідно до частин 1 та 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Згідно статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність. Тобто, вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви, щодо доведеності вини особи повинні тлумачитися на її користь.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (ст. 245 КУпАП).

За змістом ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Положенням ч.1 ст.283 КУпАП визначено, що розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі, яка повинна відповідати вимогам вказаної статті.

Матеріалами справи встановлено, що 25.10.2022 року поліцейським РПП СПД №2 Звенигородського РВП старшим сержантом поліції Гладюком О.Ю. було винесено постанову серії БАД №690545 за ч.1 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , згідно з якою 25.10.2022 року за адресою: вул.Молодіжна с.Журжинці Черкаської області ОСОБА_1 керував автомобілем «Volkswagen Transporter» д.н.з НОМЕР_1 не пред`явив для перевірки посвідчення водія категорії «В», чим порушив п.2.1 а ПДР України та не пред`явив поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги п.2.1 г ПДР України та вчинив адміністративні правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1 ст.126 КУпАП. Згідно постанови прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у сумі 425 грн.

За визначенням п.1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії. Водієм також є особа, яка навчає керуванню транспортним засобом, перебуваючи безпосередньо в транспортному засобі. Натомість пішохід - це особа, яка бере участь у дорожньому русі поза транспортними засобами і не виконує на дорозі будь-яку роботу. До пішоходів прирівнюються також особи, які рухаються в кріслах колісних без двигуна, ведуть велосипед, мопед, мотоцикл, везуть санки, візок, дитячу коляску чи крісло колісне.

Згідно п.2.1 а ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Відповідно до п.2.1 г ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Частина 1 ст.126 КУпАП передбачає відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Таким чином, для притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, потрібна наявність одночасно таких обставин як керування особою транспортним засобом, відсутність посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та відсутність чинного страхового полісу (страховий сертифікат «Зелена картка») про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ст.280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

З`ясування наведених вище обставин проводиться шляхом дослідження доказів та надання їм оцінки в порядку ст. 252 КУпАП.

Відповідно до ч.1 ст.251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

З оглянутих в судовому засіданні відеофайлів, встановлено, що відеофіксація розпочинається з салону службового автомобіля поліцейських, які наближаються до мікроавтобуса, що був припаркований на обочині дороги, і будь-якого руху автомобіля «Volkswagen Transporter» д.н.з. НОМЕР_1 на відеозаписі не зафіксовано. ОСОБА_1 дійсно вийшов з автомобіля, але в цей час автомобіль був у нерухомому положенні.

Більше того, згідно тексту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що поліцейські вказують, що ОСОБА_1 здійснював керування транспортним засобом о 16 год.30 хв., тоді як із відеозапису чітко вбачається, що в цей час ОСОБА_1 в цей час перебував біля пасажирського сидіння із зовнішньої сторони транспортного засобу та спілкувався з поліцейськими.

Позивач заперечує сам факт керування ним транспортним засобом, що за відсутності доказів іншого, виключає наявність в його діях складу адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.126 КУпАП.

Водночас, пунктом 2 ч.1 ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 р. №580-VIII вказано, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення.

При цьому, перелік підстав для зупинки транспортного засобу наведений у ст.35 Закону №580-VIII. Зазначений перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Так, п.п.1,3 ч.1 вказаної статті визначено, що поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі, якщо водій порушив Правила дорожнього руху або якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення тощо.

Частиною другою цієї ж статті передбачено, що поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Виходячи з вищевказаного, поліцейський має право вимагати у водія пред`явлення документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, якщо існує достатньо підстав вважати, що така особа вчинила або має намір вчинити правопорушення (одна із вичерпного переліку підстав) та безпосередньо при оформленні дорожньо-транспортної пригоди. У випадку, якщо поліцейський належним чином не зафіксував факту порушення особою Правил дорожнього руху, вимоги відповідної посадової особи про пред`явлення водієм документів є неправомірними.

Наведена правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постановах від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17 та від 22.10.2019 року у справі №161/7068/16-а.

Отже, підстава для зупинки транспортного засобу передбачає те, що, по-перше, мало місце адміністративне правопорушення (як реальний факт, а не можливо вчинене), по-друге, у поліцейського наявна інформація про причетність водія до вчинення такого адміністративного правопорушення.

У даному випадку, з наданої працівниками поліції відеофіксації, не вбачається порушення ОСОБА_1 правил дорожнього руху, відеофіксація починається з моменту коли поліцейські наближаються до автомобіля, який стояв на узбіччі дороги, а ОСОБА_1 вийшов із автомобіля.

На вимогу ОСОБА_1 пояснити, які правила дорожнього руху він порушив та у зв`язку з чим працівники поліції вимагають у нього документи, працівники поліції тільки повторюють, що у них є докази порушення ним правил, однак так їх і не озвучили та не надали ці докази на ознайомлення.

У матеріалах справи відсутні будь - які докази, у розумінні ст.251 КУпАП, того, що ОСОБА_1 порушив правила дорожнього руху перед тим, як до нього підійшли працівники поліції.

З огляду на викладене, вимогу поліцейського до водія про пред`явлення документів, зазначених в пункті 2.1 ПДР, неможливо вважати правомірною.

Тим самим, ненадання позивачем у спірному випадку для перевірки посвідчення водія не може бути кваліфіковано як вчинення адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст.126 КУпАП.

Аналогічну правову позицію викладено в постанові Верховного Суду від 15.03.2019 року у справі №686/11314/17, у якій відповідачем належним чином не задокументовано та не доведено належними і допустимими доказами факту порушення позивачем правил дорожнього руху, на що відповідач посилався як на підставу зупинки транспортного засобу, тобто у цій справі відповідачем не доведено взагалі наявності законних підстав зупинки автомобіля, яким керував позивач.

Крім того, згідно п.3 розділу ІІ «Інструкції з оформлення матеріалів про адміністративні правопорушення в органах поліції» затвердженої наказом МВС України від 06.11.2015 року №1376, протоколи про адміністративні правопорушення не складаються у випадках, передбачених статтею 258 КУпАП. Якщо під час винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення особа оспорить допущене порушення й адміністративне стягнення, що на неї накладається, уповноважена посадова особа органу поліції зобов`язана скласти протокол про адміністративне правопорушення відповідно до статті 256 КУпАП, крім випадків притягнення особи до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 185-3 КУпАП.

З відеозапису вбачається, що ОСОБА_1 оспорював факт вчинення адміністративного правопорушення, проте протокол про адміністративне правопорушення складено не було.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова не відповідає вимогам ч.3 ст.283 КУпАП. Так, згідно постанови у справі про адміністративне правопорушення БАД №690545 від 25.10.2022 року, особою щодо якої розглядається справа є ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Тоді як згідно паспорта громадянина України він є ОСОБА_1 . Крім того, в резолютивній частині постанови не зазначено повністю прізвище, ім`я та по батькові особи, стосовно якої вона винесена, а лише зазначено його ініціали.

Згідно ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви, щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Як вбачається з вимог статті 280 КупАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, перш за все, чи було вчинено адміністративне правопорушення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували факти викладені у постанові та спростовували доводи позивача.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі, відтак, постанова про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, передбаченого саме ч.1 ст.126 КУпАП, в діях ОСОБА_1 .

На підстві викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 9, 72-77, 90, 126, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, ст.ст. 9, 126, 251, 245, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 6, 19, 62 Конституції України, суд,-

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Звенигородського районного відділу (з обслуговування Звенигородського району та міста Ватутіне) Управління міністерства внутрішніх справ України в Черкаській області про визнання незаконною постанови серії БАД №690545 від 25.10.2022 року - задовольнити.

Визнати незаконною та скасувати постанову серії БАД №690545 від 25.10.2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) за ч.1 ст.126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 ( ОСОБА_1 ) про накладення адміністративного стягнення за ч.1 ст.126 КУпАП - закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складений 04.01.2023 року.

Суддя - Н. В. Бесараб