Справа № 620/7650/22
Суддя: Виноградова Д.О.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 року м. Чернігів Справа № 620/7650/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Виноградової Д.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Чернігівської обласної державної адміністрації (далі також ЧОДА, відповідач) про визнання бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення позивача протиправною, визнання порушення відповідачем вимог частини 2 статті 15, статті 20 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача від 28.08.2022; визнання порушеним права позивача з боку відповідача під час розгляду заяви від 28.08.2022; зобов`язання відповідача розглянути подане звернення позивача від 28.08.2022 (№ КО-14473998) у відповідності до вимог частини другої статті 15, статей 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» та надати відповідь за підписом керівника відповідача у строк, визначений законом; стягнення моральної шкоди у розмірі 10000 грн.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що всупереч вимог чинного законодавства України відповідачем не було розглянуто у встановлені строки його звернення. У зв`язку із наведеним Чернігівською ОДА не забезпечено поновлення порушених прав ОСОБА_1 , зазначених у зверненні.

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 08.11.2022 відкрито провадження в адміністративній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні та зазначив, що зазначені у зверненні позивача питання не належать до повноважень Чернігівської обласної державної адміністрації, а тому дане звернення було перенаправлене за належністю на розгляд структурному підрозділу обласної державної адміністрації Управлінню охорони здоров`я Чернігівської обласної державної адміністрації, яке і надало відповідь позивачу. Крім того, відповідач заперечує проти стягнення на користь позивача моральної шкоди, оскільки вона не підтверджена жодними доказами.

Позивачем подано відповідь на відзив, у якій ОСОБА_1 заявлені позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити та зазначив, що кожна особа оцінює ступінь спричиненої моральної шкоди самостійно, виходячи з глибини своїх душевних страждань та самостійно оцінює її суму.

Відповідачем подано заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначено, що доводи, наведені позивачем у відповіді на відзив, є надуманими і не можуть бути взяті до уваги судом.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом враховано таке.

28.08.2022 на Урядову гарячу лінію 1545, позивач подав письмову заяву на ім`я голови Чернігівської обласної державної адміністрації, в якій просив відповідача повно, всебічно та неупереджено розібратися по заяві позивача; до перевірки залучити сторонніх та незацікавлених осіб, маючих необхідний фах та досвід; голову Чернігівської обласної державної адміністрації надати позивачу повну та вичерпну відповідь на кожне окремо з поставлених позивачем 14 питань; голову Чернігівської обласної державної адміністрації про результат перевірки та вжиті заходи повідомити позивача письмово на його домашню адресу у вказаний законом строк (а.с. 15-19). Вказана заява зареєстрована за № КО -14473798, що підтверджується скріншотом екрану особистого кабінету на Урядовій гарячій лінії позивача, наявним в матеріалах справи (а.с.11).

Станом на 28.10.2022 відповіді позивач не отримав, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм ст. 40 Конституцією України права регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України «Про звернення громадян» від 02.10.1996 № 393/96 ( далі також Закон № 393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян» під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян» обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» унормовано, шо звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З урахуванням наведених положень можна зробити висновок, що громадянин має право звернутися до органу державної влади з письмовим зверненням, а органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), у свою чергу зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) у встановлений ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», строк.

Під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_2 є особою з інвалідністю внаслідок війни ІІ групи, що підтверджується відповідним посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 18.08.2022 (а.с. 7).

Відповідно до статті 1 Закону України від 09.04.1999 №586-ХIV «Про місцеві державні адміністрації» (далі Закон №586-ХIV) виконавчу владу в областях і районах, містах Києві та Севастополі здійснюють місцеві державні адміністрації. Місцева державна адміністрація є місцевим органом виконавчої влади і входить до системи органів виконавчої влади. Місцева державна адміністрація в межах своїх повноважень здійснює виконавчу владу на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, а також реалізує повноваження, делеговані їй відповідною радою.

Згідно із статтею 8 Закону №586-ХIV місцеві державні адміністрації очолюють голови відповідних місцевих державних адміністрацій.

Місцева державна адміністрація забезпечує розгляд звернень громадян та їх об`єднань, контролює стан цієї роботи в органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в організаціях і установах, розташованих на відповідній території (пункт 3 частини першої статті 25 Закону №586-ХIV).

Відповідно до статті 39 Закону №586-ХIV голови місцевих державних адміністрацій очолюють відповідні місцеві державні адміністрації, здійснюють керівництво їх діяльністю, несуть відповідальність за виконання покладених на місцеві державні адміністрації завдань і за здійснення ними своїх повноважень (пункт 1).

Таким чином, ураховуючи наведене та вимоги частини другої статті 15 Закону №393/96-ВР, заява позивача мала бути розглянута у встановлений чинним законодавством строк особисто першими керівником державного органу, в даному випадку - головою Чернігівської ОДА.

Разом з тим, у порушення вимог частини другої статті 15 Закону №393/96-ВР відповідачем заяву позивача від 28.08.2022 переадресовано до структурного підрозділу Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА (а.с. 37).

Управлінням, за підписом начальника, підготовлено відповідь на заяву позивача від 28.08.2022, на підтвердження чого надано суду лист від 18.10.2022 (а.с. 39).

Таким чином, на обґрунтування своїх доводів відповідач зазначає, що позивачу на заяву від 28.08.2022 надано лист-відповідь від 18.10.2022 за № 05-31/62, який доданий до відзиву (а.с.39).

Проте вказаний лист-відповідь Управління охорони здоров`я Чернігівської ОДА від 18.10.2022 за № 05-31/62, який підписаний начальником управління, на переконання суду, не є належним та допустимим доказом, в розумінні ч. 1 ст. 73 та ст. 75 КАС України, оскільки не містить інформації, що саме до повноважень цієї особи віднесено розгляд питань, поставлених позивачем у заяві від 28.08.2022.

З огляду на зазначене, судом встановлено порушення відповідачем вимог частини 2 статті 15, статті 20 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача від 28.08.2022.

Крім того, суд зазначає, що постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку, пунктами 61 та 66,67,68 яких встановлено, що у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності). Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Однак докази, яким способом направлялась відповідь позивачу на його заяву від 28.08.2022 та підтвердження її відправлення, відповідачем не надано.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про визнання порушення відповідачем вимог частини 2 статті 15, статті 20 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача від 28.08.2022 та визнання протиправної бездіяльності Чернігівської ОДА щодо розгляду звернення позивача від 28.08.2022 (№КО-14473798).

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Правову позицію щодо юридичних питань меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та про те, що державний орган повинен діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, викладено в постановах від 06 червня 2018 року та від 07 червня 2018 року Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від (справа № 808/163/16 та № 822/276/17 відповідно).

Також судом зауважується, що у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку про зобов`язання Чернігівської ОДА розглянути звернення позивача від 28.08.2022 (№КО-4473798) у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та надати на неї відповідь по суті поставлених питань за підписом першого керівника Чернігівської ОДА у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Позовні вимоги в частині визнання порушеними прав позивача з боку Чернігівської ОДА під час розгляду звернення від 28.08.2022 охоплюються визнанням протиправної бездіяльності щодо розгляду скарги, тобто вже захищені судом.

Щодо позовної вимоги про стягнення моральної шкоди у розмірі 10000,00 грн, суд зазначає про таке.

Стаття 56 Конституції України передбачає, що кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Частиною першою статті 22 Цивільного кодексу України встановлено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав; моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно зі статті 1167 Цивільного кодексу України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування як запобіжного заходу тримання під вартою або підписки про невиїзд, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Суд зазначає, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди повинен визначатися залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Тобто, для відшкодування шкоди обов`язково необхідна наявність шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинно-наслідкового зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

При цьому, обов`язок доказування спричиненої моральної шкоди, її розміру та інших обставин, покладається на особу, що позивається із таким позовом

В обґрунтування наявності підстав для стягнення моральної шкоди позивач зазначає лише, що унаслідок відсутності відповіді від відповідача на його звернення йому завдана моральна шкода та глибокі душевні страждання, крім того підвищився тиск, боліло серце, зник сон та ін.

За змістом частини першої статті 73 і статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Однак, позивач не надав суду жодних переконливих доказів на підтвердження причинного зв`язку між бездіяльністю відповідача та завданням моральної шкоди (у вигляді розладів здоров`я внаслідок душевних страждань, психологічних переживань тощо).

При цьому, сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди.

Враховуючи те, що позивачем належним чином не доведені факти заподіяння відповідачем моральних чи фізичних страждань, наявності причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача про стягнення моральної шкоди є необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Згідно із частинами першою та другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до абзацу дев`ятого частини першої статті 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду, прийняті в адміністративних справах, визначених пунктами 1, 5 частини першої статті 263, пунктами 1 - 4 частини першої статті 283 цього Кодексу.

Так, пунктом 1 частини першої 263 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Відтак, рішення суду в частині зобов`язання Чернігівської ОДА розглянути звернення позивача від 28.08.2022 (№КО-14473798) у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та надати на неї відповідь по суті поставлених питань за підписом першого керівника Чернігівської ОДА у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян», підлягає негайному виконанню.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 241-243, 246, 262, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Чернігівської обласної державної адміністрації про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати порушення Чернігівської обласної державної адміністрації вимог частини 2 статті 15, статті 20 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача від 28.08.2022.

Визнати протиправною бездіяльність Чернігівської обласної державної адміністрації щодо розгляду звернення ОСОБА_1 від 28.08.2022 (№КО-14473798).

Зобов`язати Чернігівську обласну державну адміністрацію розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.08.2022 (№КО-14473798) у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та надати на неї відповідь по суті поставлених питань за підписом першого керівника Чернігівської ОДА у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

Звернути до негайного виконання рішення суду в частині зобов`язання Чернігівської обласної державної адміністрації розглянути звернення ОСОБА_1 від 28.08.2022 (№КО-14473798) у відповідності до Закону України «Про звернення громадян» та надати на нього відповідь по суті поставлених питань за підписом першого керівника Чернігівської ОДА у строк, визначений Законом України «Про звернення громадян».

У задоволенні решти позовних вимог відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня виготовлення повного тексту. Апеляційна скарга подається безпосередньо до адміністративного суду апеляційної інстанції.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 .

Відповідач: Чернігівська обласна державна адміністрація, вул. Шевченка, 7, м.Чернігів,14000, .

Повний текст рішення виготовлено 05 січня 2023 року.

Суддя Д.О. Виноградова