Справа № 368/1078/21
Суддя: Закаблук О. В.
Дата ухвалення: 2022-06-10 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 368/1078/21
Рішення

Іменем України

"10" червня 2022 р. Кагарлицький районний суд Київської області в складі:

Головуючий - суддя Закаблук О.В.

при секретарі - Балацька В.В.

- розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, про визнання протиправною та скасування постанови, суд, -

В С Т А Н О В И В :

10.11.2021 року на адресу Кагарлицького районного суду Київської області адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, про визнання протиправною та скасування постанови, в прохальній частині якої позивач просив суд винести судове рішення, на підставі якого:

1. Скасувати постанову УПП в Рівненській області ком. взвода старшим лейтенантом тюляції Загорулько Андрієм Володимировичем 1 бат. 3 рота про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, серії ЕАО № 24956767 від 27 жовтня 2021 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та закрити справу про адміністративне правопорушення за відсутності в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Свої адміністративні позовні вимоги позивач в мотивувальній частині позовної заяви обгрунтовує наступними обставинами та нормами права:

27.10.2021 року о 13 год. 53 хв. на автомобілі «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він рухався на 311 км автодороги Київ-Чоп у с. Бабин, та був зупинений командиром взводу УПП в Рівненській області старшим лейтииантом поліції ОСОБА_2 (1 бат. 3 рота), який повідомив його про те, що його автомобіль рухався по вказаному відрізку дороги зі швидкістю 124 км/год, та виніс у відношенні нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4956767 від 27.10. 2021 року за ч. 4 ст. 122 Кодексу України про АП та наклав адміністративне стягнення.

Однак, з даним порушенням він не згідний з наступних підстав:

- Так, 27.10.2021 року о 13 год. 53 хв. на автомобілі «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він рухався на 311 км автодороги Київ-Чоп у с. Бабин, де був зупинений командиром взводу УПП в Рівненській області старшим лейтинантом поліції ОСОБА_2 (1 бат. 3 рота). Після зупинки його автомобіля командиром взводу ОСОБА_3 , останній повідомив його, що його автомобіль рухався зі швидкістю 124 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України. Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam.

При розгляді справи про адміністративне правопорушення працівником поліції було порушено порядок розгляду справи: не оголошено, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, не роз 'яснено всіх прав та обов 'язків, що позбавило позивача можливості встановити початок та закінчення розгляду справи і надати письмові пояснення по справі, про що позивач клопотав перед інспектором, однак йому було відмовлено з огляду на закінчення розгляду справи.

Для всіх законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, згідно наказу Мінекономрозвитку від 13.10.2016 № 1747 «Про затвердження міжповірочних інтервалів законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, за категоріями» встановлено міжповірочпі інтервали. В тому числі це стосується вимірювачів швидкості руху транспортних засобів дистанційних, до яких відноситься вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний «TruCam LTI 20/20». Міжповірочний інтервал для нього становить 1 рік.

Однак на його вимогу йому не було надано доказів справності «TruCam LTI20/20».

Використання приладів TruCam поліцейськими у службовій діяльності належить до повноважень поліцейських визначених Законом України «Про Національну поліцію».

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За нормами ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається бо адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок доказування правомірності складання постанови про адміністративне правопорушення, наявності в діях особи складу правопорушення покладено законом на відповідача. Відповідно до ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» роз`яснено, що зміст постанови мас відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Відповідальність за ч. 1 ст. 122 КУпАП настає за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, неподання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Зі змісту оскарженої постанови встановлено, що позивач керуючи транспортним засобом перевищив дозволену швидкість руху автомобіля в межах дії знаку 5.45, чим порушив п. 12.4 ПДР України.

Крім того, за приписами частини 1 статті 8 Закону України «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-У1ІІ) поліція діє виключно на підставі, та в межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з положеннями ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехиіку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи положення ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» №580- VIII при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку, визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст.40 названого Закону.

Відповідно до ст.62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі: 1) якщо водій порушив Правила дорожнього руху; 2) якщо є очевидні ознаки, що свідчать про технічну несправність транспортного засобу; 3) якщо є інформація, що свідчить про причетність водія або пасажирів транспортного засобу до вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, або якщо є інформація, що свідчить про те, що транспортний засіб чи вантаж можуть бути об`єктом чи знаряддям учинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення; 4) якщо транспортний засіб перебуває в розшуку; 5) якщо необхідно здійснити опитування водія чи пасажирів про обставини вчинення дорожньо-транспортної пригоди, кримінального чи адміністративного правопорушення, свідками якого вони г або могли бути: 6) якщо необхідно залучити водія транспортного засобу до падання допомоги іншим >часникам дорожнього руху або поліцейським або як свідка під час оформлення протоколів про адміністративні правопорушення чи матеріалів дорожньо-транспортних пригод; 7) якщо уповноважений орган державної влади прийняв рішення про обмеження чи заборону руху; 8) якщо спосіб закріплення вантажу на транспортному засобі створює небезпеку для інших учасників доролснього руху; 9) порушення порядку визначення і використання на транспортному засобі спеціальних світлових або звукових сигнальних пристроїв; 10) якщо зупинка транспортного засобу, який зареєстрований в іншій країні, здійснюється з метою виявлення його передачі у володіння, користування або розпорядження особам, які не ввозили такий транспортний засіб на митну територію України або не помішували в митний режим транзиту. При цьому поліцейський зобов`язаний поінформувати водія про конкретну причину зупинення ним транспортного засобу з детальним описом підстави зупинки, визначеної у цій статті.

Згідно з статтею 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Крім того 27.10. 2021 року були порушені вимоги діючого законодавства України та його автомобіль був зупинений за відсутності для того підстав, передбачених ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», а при розгляді справи про адміністративні правопорушення були суттєво порушені його права, в тому числі і право на захист.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов 'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведеним конституційним положенням кореспондує частина перша статті 8 Закону України «Про Національну поліцію».

Зазначене узгоджується і з практикою Європейського суду з прав людини, що сформульована у п. 43 рішення Європейського суду з прав людини від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar V. Turkey), згідно яких «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість обвинуваченого доведено поза розумним сумнівом».

Проте, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії винесена із суттєвим порушенням його прав та вимог діючого законодавства України, а тому вона підлягає скасуванню як незаконна.

Відповідно до ч. 4 ст. 288 КУпАП особа, яка оскаржила постанову у справі про адміністративне правопорушення, звільняється від сплати державного мита.

Повідомляє, що ним не вживалися заходи забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви.

Оригінали інших доказів, зокрема, постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення бетеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАО № 4956767 від 27.10.2021 року.

Повідомляє, що нимю не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача віоповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Керуючись ст. ст. 287-289 КУпАП, ст. ст. 6, ст. 20, п. 1 ч. 1, 25 ч. 1, 160, 286 КАС України, - позивач просить задовольнити позовні вимоги, викладені в прохальній частині позовної заяви.

12.11.2021 року автоматизованою системою документообігу суду для слухання даної справи був визначений суддя Кагарлицького районного суду Закаблук О.В., присвоєно справа № 368/1078/21, провадження № 2 а/368/7/22.

23.11.2021 року Кагарлицьким районним судом на підставі ст.ст. 171, 179 КАС України винесено ухвалу про відкриття провадження у справі та призначено справу до слухання на 15 год. 00 хв. 20.12.2021 року (підготовче судове засідання).

14.12.2021 року на адресу суду надійшов відзив від позивача, в якому зазначено наступне:

- У провадженні Кагарлицького районного суду Київської області перебуває адміністративна справа за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області Департаменту патрульної поліції про скасування постанови щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ч. 4 ст. 47 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) відповідач мас право визнати позов повністю або частково, подати відзив на позовну заяву.

В своєму позові позивач просить суд скасувати постанову серії ЕАО № 495667 від 27.10.2021 року, винесену командиром взводу № 2 роти № 3 батальйону управління патрульної поліції в Рівненській області про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення адміністративного стягнення.

Ознайомившись зі змістом адміністративного позову, доводами наведеними в ньому, вважаю, адміністративний позов про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення таким, що не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Щодо фактичних обставин справи.

З постанови серії ЕАО № 4956767 від 27.10.2021 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 слідує, що він керуючи транспортним засобом Ford Mondeo номерний знак НОМЕР_2 27.10.2021р. о 13 год. 53 хв., рухаючись по автомобільній дорозі М - 06 Київ - Чоп, 311 км, с. Бабин, перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год в населеному пункті с. Бабин, позначений дорожніми знаками 5.45 - 5.46, а саме рухався зі швидкістю 124 км/год. Швидкість вимірювалась лазерним вимірювачем швидкості руху TruCam LTI 20/20 ТС001158.

Вказаним порушив п 2.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі - КУпАП).

Єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (із змінами і доповненнями). Особи, які порушують ці правила, несуть відповідальність згідно із законодавством».

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України «Про Національну поліцію» від 2 липня 2015 року № 580- VIII.

За приписами статті 23 Закону України «Про Національну поліцію», поліція відповідно до покладених на неї завдань виявляє причини та умови, що сприяюті вчиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживає у межах своє компетенції заходів для їх усунення; вживає заходів з метою виявлення кримінальних, адміністративних правопорушень; припиняє виявлені кримінальні та адміністративні правопорушення.

До основних повноважень поліції входить регулювання дорожнього руху та здійснення контролю за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі, і випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосуванні адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Стаття 14 Закону України "Про дорожній рух" зобов`язує учасників дорожнього руху знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 52 Закону України «Про дорожній рух», контроль у сфер безпеки дорожнього руху здійснюється Кабінетом Міністрів України, місцевими органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, Національною поліцією, іншими спеціально уповноваженими на те державними органами (державний контроль), а також міністерствами, іншими центральними органами виконавчої влади (відомчий контроль).

Згідно п. 11 ч. 1 ст . 23 Закону України «Про Національну поліцію» (в редакції на момент виникнення спірних відносин), поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Прави дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортам засобів на вулично-дорожній мережі.

У відповідності до частини першої статті 35 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський може зупиняти транспортні засоби у разі якщо водій поруши ПДР.

Відповідно до п. 1.5 ПДР України дії або бездіяльність учасників дорожнього рух та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Згідно з п. 1.9 ПДР України особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пункт 2.3. ПДР України зобов`язує водія бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну.

Відповідно до п. 12.4 ПДР в населених пунктах рух транспортних засобі дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

У населених пунктах організований інтенсивний дорожній рух, що вимагає підвищеної уваги до забезпечення безпеки на проїзній частині, тому в таких місцях на всіх ділянках доріг (крім житлових зон і територій підприємств) встановлено максимально допустиме обмеження швидкості руху в 50 км/год. Дане обмеження встановленої максимальної швидкості руху вводиться знаком 5.45 «Початок населеного пункту» і скасовується знаком 5.46 «Кінець населеного пункту».

Відповідно до ч. 4 ст. 122 КУпАП - перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на п`ятдесят кілометрів на годину - тягне за собою накладення штрафу в розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Щодо надання доказів адміністративного правопорушення.

Відповідно до п.9 ч. 1 ст.31 ЗУ «Про Національну поліцію», поліція може застосовувати такі превентивні заходи як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

ч. 1 ст. 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами. Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

Перевищення швидкості громадянином ОСОБА_1 підтверджується фотознімком та відеозаписом, здійсненим сертифікованим приладом лазерним вимірювачем TRUCAM LTI 20/20 ТС001158, який вказаний в пункті 5 постанови серії ЕАО № 4956767 від 27.10.2021 року.

На фото та відеозаписі, здійсненим сертифікованим приладом лазерним вимірювачем TRUCAM LTI 20/20 ТС001158 зафіксовано, що автомобіль, яким керував позивач об 13 год. 33 хв. проїжджав по автодорозі М-06 Київ-Чоп 311 км. зі швидкістю 124 км/год, при цьому дозволена максимальна швидкість 50 км/год. Таким чином, перевищення швидкості становить 74 км/год.

Розгляд справи був проведений у відповідності до статті 279 КУпАП, Позивачу під час розгляду справи було роз`яснено його права, передбачені статтею 63 Конституції України та статтею 268 КУпАП та можливість користуватися ними.

Вказане підтверджується підписом позивача у п. 8 та 9. постанови серії ЕАО 4956767 про ознайомлення з правами, передбаченими статтею 268, 289 КУпАП та про отримання копії постанови про накладення адміністративного стягнення ЕАО № 4956767 від 27.10.2021 року.

Згідно із Додатком 5 до Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовані не в автоматичному режимі, що затверджується наказом МВС № 1395 від 07.11.2015 року, на зворотньому боці постанови міститься інформація про права особи, що притягається до адміністративної відповідальності.

З боку інспектора патрульної поліції не здійснювалося будь-яких перешкод щодо реалізації позивачем своїх прав, як особи, що притягується до адміністративно відповідальності.

Також повідомляю суд, що у зв`язку з технічними можливостями з урахуванням Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 1026 термії зберігання відео з портативного відеореєстратора становить 30 діб, після чого відео видаляються.

Станом на дату отримання позову, відеозапис проведення розгляду вказаної поді відсутній тому, що зазначений період часу зберігання відео минув, у зв`язку з цим надання відео є неможливим.

Щодо правомірності постанови серії ЕАО № 4956767 від 27.10.2021

Ч.2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення визначено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпеченії, безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті повинна містити відомості про технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис.

Водночас, процедуру оформлення поліцейськими підрозділів патрульної поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі - поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі визначає Інструкція з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не автоматичному режимі, що затверджена Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2015 №1395, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України за №1408/27853 (далі - Інструкція).

За приписами пункту 5 розділу IV Інструкції, постанова про накладена адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфер забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режиіу (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункт 8 розділу ХІІ цієї Інструкції) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови пр накладення адміністративного стягнення по справі про адмїністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Також, звертаю увагу суду, що зміст оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, зафіксоване не в автоматичному режимі серії серії ЕАО № 4956767 від 27.10.2021 року винесена щодо ОСОБА_1 в повній мірі відповідає вимогам ст. 283 КУпАП, в ній зазначено опис обставин, установлених при розгляді справи, нормативний акт, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення, вірно застосовано межі санкції статті щодо притягнення позивача до адміністративної відповідальності та. вказано технічні пристрої, на які проводився відеозапис -ВК-00170 та TRUCAM LTI 20/20 TC000U58.

Такі відеоматеріали є доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КУпАП.

Такої ж думки притримується Верховний Суд у своїй постанові по справі №536/583/17 віц 14.02.2018.

Щодо правомірності притягнення правопорушника до адміністративної відповідальності.

Принцип роботи лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів.

Для фіксації допустимих швидкісних режимів руху транспортних засобів на приладі встановлюється поріг допустимої швидкості руху. При цьому враховується похибка приладу ±2 км/год. Прилад дозволяє вимірювати швидкість на дистанціях від 15 м до 1200 м.

З відстані у 350-450 м поліцейським виконується наведення позначки оптичного прицілу на цільовий автомобіль і натискається спусковий гачок, приладу. Прилад починає вимірювання швидкості і включає запис відео, при цьому чути характерний звук низького тону.

Після стабільного утримання позначки на цільовому транспортному засобі, прилад здійснює вимірювання швидкості. Про фіксацію перевищення швидкості руху свідчить характерний звук високого тону і в самому оптичному прицілі та на екрані монітору приладу фіксується числовий показник швидкості.

При фіксації перевищення встановленої швидкості руху прилад здійснює фотографування транспортного засобу порушника, про що свідчить повторний звук високого тону. Після цього поліцейський відпускає спусковий гачок та вживає заходи до зупинки порушника.

Виробник приладу TruCam (LTI, СІЛА) застосував алгоритм шифрування AES з метою посилення достовірності доказової бази дорожньої поліції в суді в разі оскарження факту порушення.

Правильність реалізації у приладі TruCam зазначеного алгоритму підтверджено за результатами державної експертизи у сфері криптографічного захисту інформації.

Застосування алгоритму шифрування AES забезпечує контроль цілісності інформації не тільки в самому приладі Tru Cam, але, також в зашифрованих файлах, що скопійовані на будь-які інші електронні носії.

Зазначені властивості алгоритму унеможливлюють підробку змісту інформації про порушення правил дорожнього руху від моменту її фіксації приладом TruCam.

Тому, достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь-який момент після її фіксації приладом TruCam, у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі.

Враховуючи викладене, впровадження додаткових заходів для забезпечення достовірності інформації про порушення правил дорожнього руху та проведення їх експертиз не є обов`язковим. Документування правопорушень, зафіксованих за допомогою приладів, здійснюється поліцейськими згідно зі статтею 251 Кодексу України про Адміністративні правопорушення та Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС від 07.11.2015 № 1395,

Правові підстави застосування лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20.

Згідно пункту 9 частини 1 статті 31 Закону України «Про Національну поліцію» - Поліція може застосовувати такі превентивні заходи: застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Лазерний вимірювач швидкості TruCam LTI 20/20 отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UА-М1/1-2903-2012. На підставі позитивних результатів державних приймальних випробувань Міністерством економічного розвитку і торгівлі України затверджений тип засобу вимірювальної техніки «Вимірювач швидкості автотранспортних засобів лазерний LTI 20/20 ТгиСАМ», який було зареєстровано в державному реєстрі засобів вимірювально техніки за номером УЗ 197-12.

Чинним законодавством не передбачено повторного проходження даної процедура (сертифікації) для приладів, які вже були завезені на територію України та введені і експлуатацію.

Крім того, така процедура як «сертифікація» взагалі вже не міститься в нормах чинного законодавства України.

Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку. Міжповірочний інтервал для ТгиСАМ визначено Переліком засоби вимірювальної техніки, типи яких затверджені на підставі результатів державний приймальних та контрольних випробувань і міжнародних договорів Україні затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі Україні 05.04.2012 N437 і становить 1 рік.

Проведення повірки передбачено Порядком проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженим наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 № 193.

Відповідно до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/24241, виданого ДП «Укрметртестстандарт» від 23.11.2021 р. та чинного до 23.11.2022, лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001158, є придатним до застосування.

Необхідно зазначити, що можливість використання виробу «TruCAM LTI 20/20», виробництва Laser Technology Inc., також підтверджується наявністю виданого державною службою спеціального зв`язку та захисту інформації України експертного висновку від 11.06.2021 року № 04/03/02-1452, який зазначає про правильність реалізації криптографічного алгоритму шифрування AES відповідно до ДСТУ ISO/IES 18033-3:2015 та забезпечення конфіденційності, цілісності та автентичності зареєстрованих даних.

Звертаємо увагу суду, що додаткове роз`яснення з цього питання було викладено у відповіді Міністерства економічного розвитку та торгівлі від 23.01.2019 вих. №° 3423- 08/3679-09 (копія надається).

Крім того, згідно листа Державного Підприємства «Всеукраїнський державний науково-виробничого центру стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» № 22-38/49 від 01.10.2019, лазерний вимірювач TRU САМ відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів, тобто конструктивно створений для утримування в руках під час вимірювань. Крім основного, ручного режиму роботи, вимірювач TruCAM також може бути встановлений на триногу для проведення вимірювань швидкості руху ТЗ в автоматичному режимі.

Вважаємо, що вищезазначене спростовує доводи позивача про те, вимірювання швидкості руху позивача було проведено без тринога та за допомогою несертифікованого технічного засобу, що узгоджується із правовою позицією П`ятого апеляційного адміністративного суду висловленою у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26.10.2021 у справі 159/1945/21, у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 15.11.2021 у справі 278/1999/21.

Позивач в адміністративному позові вказує, що відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України « Про Національну поліцію» - поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель Фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/ або Фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехшки, що перебуває в чужому володіння, з метою:

1) запобігання правопорушенню, виявлення або Фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань;

2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Проте дана стаття відноситься до технічних приладів, які працюють в автоматичному режимі, в даному випадку, технічний прилад TruCAM LTI 20/20 ТС № 001158 відноситься до ручних вимірювачів швидкості транспортних засобів.

Тому вважаємо, що законність та правомірність використання командиром взводу 1 роти № 3 батальйону УПП в Рівненській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_4 27.10.2021 року лазерного вимірювача швидкості TruCam LTI 20/20 ТС001158 не є спірним та підтверджується змістом наданих копій свідоцтва про повірку приладу від 23.11.2021 чинного до 23.11.2022 року з максимальною допустимою похибкою при вимірюванні швидкості в ручному та автоматичному режимів ±2км/год., сертифікату від 29.08.2012 N°UA-MI/l-2903-2012, експертного висновку лазерного вимірювача від 11.06.2021 року N° 04/03/02-1452

Просимо суд врахувати правову позицію, що викладена у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 26 жовтня 2021 у справі 159/1945/21, згідно якої суд прийшов висновку:

- Отже, згідно технічних характеристик прилад, за допомогою якого проводився замір швидкості «TruCAM» LTI 20/20, спроможний робити фото- та відеозйомку, тому його покази можливо розцінювати як беззаперечний доказ по справі.

Водночас, порушення позивачем ПДР зафіксовано пристроєм вимірювання швидкості TruCAM в ручному режимі, а не в автоматичному, тому вимоги ч.2 ст.40 Закону України «Про Національну поліцію» не розповсюджуються на спірні відносини.

При цьому, приписи ч.2 ст.40 вказаного Закону щодо розміщення інформації на видному місці стосується лише розміщеної автоматичної фототехніки і відеотехніки.

Щодо місця розташування дорожніх знаків.

Всі дорожні знаки встановлюються відповідно до Правил дорожнього руху та повинні відповідати вимогам національного стандарту - ДСТУ 4100:2014. Вказаний ДСТУ повністю відповідає вимогам Конвенції про дорожні знаки і сигнали (Відень, 1968 р.) і Європейської угоди, що доповнює цю Конвенцію.

Населений пункт - збудована територія, в`їзди на яку і виїзди з якої позначаються дорожніми знаками 5.45, 5.46, 5.47, 5.48.

Згідно з п.1.1. ПДР вони, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України.

Пунктом 8.4 ПДР визначено перелік дорожніх знаків.

Як передбачає ДСТУ та ПДР, дорожні знаки повинні розміщуватися таким чином, щоб їх було добре видно учасникам дорожнього руху як у світлу, так і в темну пору доби.

Дорожні знаки повинні бути видимими на відстані не менш як 100 м за напрямком руху та розміщеними не вище 6 м над рівнем проїзної частини.

Дорожні знаки встановлюються обабіч дороги на тому її боці, що відповідає напрямку руху. Для поліпшення сприйняття дорожніх знаків вони можуть бути розміщені над проїзною частиною. Якщо дорога має більше ніж одну смугу для руху в одному напрямку, установлений обабіч дороги відповідного напрямку дорожній знак дублюється на розділювальній смузі, над проїзною частиною або на протилежному боці дороги (у разі, коли для руху в зустрічному напрямку є не більше ніж дві смуги).

Дорожні знаки розміщуються таким чином, щоб інформацію, яку вони передають, могли сприймати саме ті учасники руху, для яких вона призначена (п. 8.2-1 ПДР України).

Слід зауважити, що порушень стосовно неправильності встановлення чи невідповідності до ДСТУ 4100:2014 дорожніх знаків чи дорожньої розмітки, на даній ділянці дороги, зафіксовано не було.

Місце для роботи з приладом TruCam позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму.

Дорожній знак 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями Правил дорожнього руху за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів.

Відповідно до листа Служби Автомобільних Доріг у Рівненській області від 09.08.2021 за № 2н/т, дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту». 5.46 «Кінець населеного пункту», 5.70 «Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» села Бабин розташовані:

1. В напрямку руху від м. Київ до м. Львів:

- дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту с. Бабин розташований км. 306 + 918 автомобільного шляху М-06 «Київ-Чоп»

- дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту с. Бабин розташований км. 306 + 918 автомобільного шляху М-06 «Київ-Чоп»

- порожний знак 5.70 ««Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху>: с. Бабин розташований км. 306 + 870 автомобільного шляху М-06 «Київ-Чоп»

2. В напрямку руху від м. Львів до м. Київ:

- дорожній знак 5.45 «Початок населеного пункту с. Бабин розташований км. 310 4 451 автомобільного шляху М-06 «Київ-Чоп»

- дорожній знак 5.46 «Кінець населеного пункту с. Бабин розташований км. 310 + 451 автомобільного шляху М-06 «Київ-Чоп»

- дорожний знак 5.70 ««Фото-, відеофіксування порушень Правил дорожнього руху> с. Бабин розташований км. 310 + 400 автомобільного шляху М-06 «Київ-Чоп».

Разом з тим, жодними положеннями КУпАП та Закону України «Про Національну поліцію», в тому числі, частиною 1 ст. 40 вказаного Закону, не передбачено обмеження поліції використовувати фототехніку і відеотехніку виключно в межах дії будь-яких дорожніх знаків.

Дорожній знак 5.70 ПДР України «Фото-відеофіксування порушень Правил дорожнього руху» лише інформує про можливість здійснення контролю за порушеннями ПДР за допомогою спеціальних технічних та (або) технічних засобів. Він відноситься до категорії інформаційно-вказівних знаків.

В той же час, Закон України «Про Національну поліцію» не зобов`язує встановлювати такі знаки перед ділянкою, на якій використовуються засоби фото- відеофіксації порушень дорожнього руху.

Таким чином, обставини наявності чи відсутності вказаного дорожнього знаку жодним чином не свідчать про відсутність у позивача обов' язку дотримання запровадженого ПДР швидкісного режиму.

Правова позиція викладена у постанові Восьмого Апеляційного Адміністративного Сулу від 26 жовтня 2021 року у справі за № 159/1945/21.

У випадку нарікань позивача на розміщення дорожніх знаків на А/Д М-06 Київ - Чоп, позивач вправі звернутись до відповідальних за їх експлуатацію установ з відповідною скаргою, а у випадку відхилення такої скарги - вимагати її задоволення та виконання у судовому порядку.

Висновки аналогічного змісту містяться у постанові Восьмого апеляційного суду від 09 вересня 2019 року у справі за № 857/8754/19.

Щодо обов`язку доказування в адміністративному судочинстві:

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

Тож, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві визначений статтею 77 КАС України розподіляється таким чином, що позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Такої позиції притримується Верховний Суд у своїй постанові від 14.03.2018 р. по справі № 760/2846/17.

Ч. 1 ст. 161 КАС України зобов`язано Позивача додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги (якщо подаються письмові чи електронні докази - позивач може додати до позовної заяви копії відповідних доказів).

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ст. 9 КАС України).

Проте, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, так і до позовної заяви не було надано жодних доказів, які б підтвердили обставини, що позивач не вчиняв адміністративне правопорушення.

В справі ЄСПЛ «Пономарьов проти України" (Заява № 3236/03) від 03 квітня 2008 року вказано, що сама можливість існування двох точок зору на один предмет не є підставою для сумніву, що відповідач діяв неправомірно. Навпаки, відповідно до п. 2 ст. 90 КАС України, жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. В даному випадку, поясненнями позивача в позовній заяві вказують лише на його намагання уникнути несприятливих для нього наслідків у зв`язку із притягненням до адміністративної відповідальності, але не вказують на неправомірність дій відповідача. Однак суд не є засобом для сторін та не толерує зловживання правами.

Прошу Суд взяти до уваги позицію Верховного суду України: презумпція невинуватості застосовується лише у кримінальному праві. У інших провадженнях такої презумпції нема (ВС у справі № 11-238сап20 від 08.04.2021).

Звертаю увагу суду, що одним з основних повноважень поліцейського, згідно ст. 23 ЗУ «Про національну поліцію» є :

- вжиття заходів, спрямованих на усунення загроз життю та здоров`ю фізичних осіб і публічній безпеці, що виникають внаслідок учинення кримінального чи адміністративного правопорушення;

- поліцейський регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично - дорожній мережі;

- у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Поліцейський патрульної поліції здійснює свою діяльність перебуваючи під Присягою складеною на вірність українському народові і несе кримінальну відповідальність за її порушення.

Поліція у своїй діяльності керується принципом верховенства права. Під час виконання завдань поліція забезпечує дотримання прав і свобод людини. Поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

В разі накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, та за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) пом`якшуючі і обтяжуючі відповідальність обставини не враховуються (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Факт порушення зафіксовано на приладом TruCAM LTI 20/20 ТС001158, що є належним та допустимим доказам: в справі про адміністративне правопорушення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Hailoran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Так у вимозі ст. 2 закону України «Про судоустрій та статус суддів» закріплено принцип, згідно з яким суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно, до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно ч.4 ст.9 КАСУ суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі, щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Виходячи із змісту принципу офіційного з`ясування всіх обставин у справі е адміністративному судочинстві саме на суд покладається обов`язок визначити характер спірних правовідносин та зміст правової вимоги, матеріальний закон, який їх регулює, а також факти, що підлягають встановленню і лежать в основі позовних вимог та заперечень; з`ясувати, які є докази на підтвердження зазначених фактів, : вжити заходів для виявлення та витребування доказів.

Разом з цим, Верховний суд зазначає, що застосуванню норм матеріального права передує встановлення обставин у справі, підтвердження їх відповідними доказами.

Правова позиція щодо обов`язку суду стосовно з`ясування всіх обставин справи визначена в Постановах Верховного суду в справах № 826/15560/15 № 160/8046/18; № 810/1564/17№ 564/933/19.

В адміністративному процесі, на відміну від суто змагального процесу, де суд оперує виключно тим, на що посилаються сторони, мають бути повністю встановлені обставини справи, щоб суд ухвалив справедливе та об`єктивне рішення. Принциі офіційності, зокрема, виявляється у тому, що суд визначає обставини, які необхідно встановити для вирішення спору, з`ясовує, якими доказами сторони можуть обґрунтовувати свої доводи чи заперечення щодо цих обставин; а у разі необхідності суд повинен запропонувати особам, які беруть участь у справі, доповнити чи пояснити певні обставини, а також надати суду додаткові докази.

На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 805/1692/17-а.

Відповідно до ч. 1 ст. 261 КАС України відповідачу надається право подати письмовиі відзив разом з доказами, що обґрунтовують доводи заперечень протягом п`ятнадцяти днів із дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Повідомляємо, що ухвалу суду про відкриття провадження у справі відповідачем було отримано отримано 07.12.2021 року разом з копією позовної заяви вхідна № 19158 від 07.12.2021.

З врахуванням приписів Кодексу адміністративного судочинства України, даний процес здійснюється з дотриманням основних принципів судочинства (ст.. 8,9/10 КАС України), зокрема, змагальності сторін, диспозитивності та офіційного з`ясування всіх обставин справи.

Ст. 68 Конституції України проголошує, що кожен зобов`язаний неухильне додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права свободи, честь і гідність інших людей. Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визначається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ст.. 9 КУпАП).

Ч. 1 ст. 8 КУпАП вказує, що особа, яка вчинила правопорушення, підлягає відповідальності на підставі закону, що діє під час і за місцем вчиненню правопорушення.

Адміністративне стягнення є мірою відповідальності і застосовується з меток виховання особи, яка вчинила адміністративне правопорушення, в дусі додержанню законів України, поваги до співжиття, а також запобіганню вчиненню нових правопорушень як самим правопорушником, так і іншими особами (ст. 23 КУпАП).

Таким чином, підсумовуючи вищенаведене в сукупності, слідує, що підставі для задоволення, адміністративного позову відсутні, оскаржувана постанові є правомірною та винесеною у повній відповідності нормам чинногс законодавства в межах компетенції поліцейського.

На підставі викладеного, керуючись ст. 9, 33, 122, 252,268, 258,276, 278, 28' Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст. 6, 14, 72-77, 90, 160, 161 162, 169 241-243, 245-246, 256, 268, 286 Кодексу адміністративного судочинстві України, - представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 з повному обсязі.

В підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 20.12.2021 року, позивач ОСОБА_1 позов підтримав, просив провести підготовче судове засідання без участі представника відповідача, по результатах проведення якого просив закрити підготовче судове засідання та призначити справу до судового розгляду по суті, інших клопотань не заявляв.

В судове засідання, яке відбулоя 20.12.2021 року представник відповідача, - Управління патрульної поліції в Рівненській області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник відповідача не надіслав на адресу суду письмових заяв клопотань про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутність, а тому суд визнає неповажною неявку представника відповідача в підготовче судове засідання, та, відповідно, - суд вважає, що неявка представника відповідача в підготовче судове засідання не перешкоджала проведенню підготовчого судового засідання.

20.12.2021 року Кагарлицьким районним судом проведено підготовче судове засідання, винесено процесуальну ухвалу про закриття підготовчого судового засідання, та призначено справу до слухання по суті на 09 год. 00 хв. 20.01.2022 року.

20.01.2022 року слухання справи відкладено на 17 год. 00 хв. 08.02.2022 року в зв`язку з неявкою всих учасників процесу.

08.02.2022 року слухання справи відкладено на 16 год. 00 хв. 16.03.2022 року в зв`язку з неявкою представника відповідача.

16.03.2022 року слухання справи відкладено на 12 год. 00 хв. 10.06.2022 року в зв`язку з введенням в Україні військового стану.

В судове засідання, яке відбулося 10.06.2022 року, позивач ОСОБА_1 не з`явився, проте, - в матеріалах справи міститься письмова заява, в якій позивач просить суд слухати справу без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, та просить їх задовольнити.

В судове засідання, яке вібулося 10.06.2022 року, представник відповідача, - Управління патрульної поліції в Рівненській області, - не з`явився, хоча повідомлявся судом належним чином про день, час та місце слухання справи.

Представник відповідача не надіслав на адресу суду письмових заяв про відкладення слухання справи чи про слухання справи у його відсутність, відповідно, - таку неявку представника відповідача суд визнав неповажною та, відповідно, - такою, - яка не перешкоджала слуханню справи по суті.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає на підставі ч. 4 ст. 229 КАС України розглянути справу без участі осіб, які беруть участь у справі та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів, та вимоги, викладені в прохальній частині адміністративної позовної заяви, - задовольнити, - шляхом винесення рішення, як окремого процесуального документу, з постановленням в нарадчій кімнаті, обґрунтовуючи своє рішення наступним.

Підсудність.

Згідно ч. 1 ст. 5 КАС України адміністративні справи з приводу оскарження індивідуальних актів, а також дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які прийняті (вчинені, допущені) стосовно конкретної фізичної чи юридичної особи (їх об`єднань), вирішуються за вибором позивача адміністративним судом за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем проживання (перебування, знаходження) цієї особи-позивача або адміністративним судом за місцезнаходженням відповідача, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Як вбачається з матеріалів справи, - позивач по справі, - позивач ОСОБА_1 зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Враховуючи вищевикладений факт щодо проживання позивача та положення ч. 1 ст. 5 КАС України, - дана справа підсудна Кагарлицькому районному суду Київської області як суду адміністративної юрисдикції першої інстанції, так як в даному випадку має місце альтернативна підсудність, - підсудність за вибором позивача.

Фактичні обставини справи, встановлені в судовому засіданні, та застосування до них норм права:

27.10.2021 року о 13 год. 53 хв. позивач ОСОБА_1 рухався за кермом на автомобілі «Ford Mondeo», державний реєстраційний номер НОМЕР_1 , він рухався на 311 км автодороги Київ-Чоп у с. Бабин, де був зупинений командиром взводу УПП в Рівненській області старшим лейтинантом поліції ОСОБА_2 (1 бат. 3 рота). Після зупинки автомобіля позивача ОСОБА_1 працівник поліції, - командир взводу ОСОБА_3 повідомив позивача ОСОБА_1 , що позивач ОСОБА_1 рухався на автомобілі зі швидкістю 124 км/год., чим порушив п.12.4 ПДР України.

Швидкість вимірювалася лазерним вимірювачем швидкості TruCam LTI 20/20 ТС № 001158.

Як виявилось, - причиною зупинки стало, на думку працівника поліції - порушення ОСОБА_1 вимог пункт 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме, - перевищення швидкості.

На думку працівника поліції позивач ОСОБА_1 перевищив швидкість у населеному пункті, а саме, - перевищив встановлене обмеження швидкості руху більше як на 50 км/год в населеному пункті с. Бабин, позначений дорожніми знаками 5.45 - 5.46, а саме рухався зі швидкістю 124 км/год. чим, на думку працівника поліції позивач ОСОБА_1 порушив п 2.1 Правил дорожнього руху України (далі - ПДР України), чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення ( далі - КУпАП).

При цьому, поліцейським були допущені наступні порушення:

- не було здійснено використання технічного приладу TruCam LTI 20/20 ТС № 001158 стаціонарно вмонтованим способом;

- фіксація швидкості руху автомобіля Позивача здійснювалася поліцейським шляхом використання пристрою з рук.

Заперечення позивача ОСОБА_1 про те, що використання технічного приладу TruCam LTI 20/20 ТС № 001158 з рук є - неправомірним, оскільки прилад може показати неправильні показники швидкості руху транспортного засобу та вимогу надати документи про повірку технічного приладу працівник поліції проігнорував та склав постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (далі - Постанова).

Суд вважає, що за даних обставин, встановлених судом в судовому засіданні, - притягнення Позивача до адміністративної відповідальності за порушення пункту 12.4 Правил дорожнього руху України є незаконним, недоведеним і необгрунтованим з наступних підстав.

Згідно ст. 7 КУПАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є:

- своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, суд наголоошує на тому, що притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

Згідно ст. 14-1 КУпАП до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху у разі їх фіксації працюючими в автоматичному режимі спеціальними технічними засобами, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, чи засобами фото- і кінозйомки, відеозапису притягаються власники (співвласники) транспортних засобів.

Відповідно до п. 2 частини першої ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року №580-УІІІ (надалі - Закон №580-VШ), поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Враховуючи зазначені положення ст. 40 Закону №580-VІІІ при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону - стаціонарно вмонтованим способом, тому як здійснення фіксації швидкості з руки (рук) може дати більше ніж передбачено відповідним свідоцтвом про повірку похибку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху транспортного засобу, яким керував Позивач.

Проте, всупереч ст. 40 Закону №580-МІІІ, фіксування швидкості руху автомобіля Позивача за допомогою приладу TruCam LTI 20/20 ТС № 001158 здійснювалося поліцейським з рук, будь-яких доказів щодо способу розміщення, закріплення приладу TruCam LTI 20/20 ТС № 001158, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля Позивача, не надано не було, так само як і документів про повірку технічного приладу.

Отже, виходячи з положень ст. 40 Закону України «Про Національну поліцію» № 580-VІІІ при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото- і відеотехніку повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Аналогічних висновків дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у постанові від 01 лютого 2021 року по справі № 752/8928/20, Восьмий апеляційний адміністративний суд у постанові від 21 січня 2021 року по справі № 157/703/20.

Крім того, є обгрунтовані підстави вважати, що прилад TruCam LTI 20/20 ТС № 001158 не відповідає встановленим законодавством вимогам щодо вимірювальних приладів, які використовуються для фіксації перевищення швидкості транспортними засобами та, зокрема, щодо наявності свідоцтва про повірку приладу, оскільки відповідних документів на вимогу Позивача поліцейським надано не було.

Згідно з пп. 16 п. 3 Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого Наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України від 08 лютого 2016 року № 193, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 24 лютого 2016 року за №278/28408, у разі якщо відбиток повірочного тавра або пломбу пошкоджено чи свідоцтво про повірку втрачено, засіб вимірювальної техніки вважається неповіреним.

Відповідно до абзацу першого пункту 5 розділу IV Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 7 листопада 2015 року № 1395, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 року за № 1408/27853, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі (додаток 5), складається у письмовій формі (заповнюється відповідно до вимог пункту 10 розділу XIII цієї Інструкції-) або за наявності технічної можливості в електронній формі у вигляді стрічки, яка роздруковується за допомогою спеціальних технічних пристроїв, із зазначенням відомостей, що відповідають пунктам постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, наведеної у додатку 5 до цієї Інструкції.

Відповідно до пункту 2 розділу IV Інструкції, зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення повинен відповідати статті 283 КУпАП.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 283 Кодексу України про адміністративні правопорушення, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити:

- найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

Відповідно до ч. 1-3, ч. 5 ст. 285 КУпАП, постанова по справі про адміністративне правопорушення оголошується негайно після закінчення розгляду справи. Копія постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.

Копія постанови в той же строк вручається або висилається потерпілому на його прохання.

Копія постанови вручається під розписку. У разі якщо копія постанови висилається, про це робиться відповідна відмітка у справі.

У випадках, передбачених статтею 258 цього Кодексу, копія постанови уповноваженої посадової особи у справі про адміністративне правопорушення вручається особі, щодо якої її винесено, на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ч. 2, 3, 6 ст. 258 КУпАП, протокол про адміністративне правопорушення не складається у разі вчинення адміністративних правопорушень, розгляд яких віднесено до компетенції Національної поліції, та адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованих в автоматичному режимі, а також порушень правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксованих у режимі фотозйомки (відеозапису)

У випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу або залишається повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності за порушення правил зупинки, стоянки або паркування транспортних засобів у разі їх фіксації у режимі фотозйомки (відеозапису), крім випадків фіксації в автоматичному режимі правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Постанова у справі про адміністративне правопорушення складається у двох екземплярах, один з яких вручається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Отже, чинним законодавством передбачено обов`язок органу, яким виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення, вручити екземпляр постанови особі, яка притягається до адміністративної відповідальності.

Аналіз положень ст. 258 КУпАП свідчить про те, що Кодексом передбачено обов`язок поліцейського надати копію постанови у справі про адміністративне правопорушення особі, яка притягається до адміністративної відповідальності шляхом вручення екземпляру постанови на місці вчинення правопорушення.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За приписами частини 1 статті 8 Закону № 580-УІІІ поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п. 8 ч. 1 ст. 23 Закону № 580- VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи наведене, суд вважає, що постанова щодо ОСОБА_1 була складена з грубим порушенням чинного законодавства.

Таким чином, оскаржувана постанова не може бути доказом вини Позивача у вчиненні адміністративного правопорушення та, відповідно, підставою для притягнення Позивача до адміністративної відповідальності.

Враховуючи те, що відсутні будь-які докази, які б підтверджували факт невиконання Позивачем вимог п. 12.4 Правил дорожнього руху України, а саме перевищення швидкості, висновок про вчинення Позивачем адміністративного правопорушення не може грунтуватися лише на підставі даних зафіксованих вимірювальним приладом TruCam LTI 20/20 ТС № 001158, оскільки згідно ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги.

За таких обставин відповідно до п. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не могло бути розпочато у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

КУпАП закріплений принцип, що грунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Однак, всупереч вказаним вимогам працівником патрульної поліції під час складання постанови у справі про адміністративне правопорушення був проігнорований факт відсутності будь - яких доказів, які б могли підтвердити факт події і складу адміністративного правопорушення.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 року №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КпАП. У ній, зокрема, потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Ст. 69 Кодексу адміністративного судочинства України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Крім цього, ч. 3 ст. 70 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги, а відповідно до ч. 4 цієї статті, обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування, крім випадків, коли щодо таких обставин не виникає спору.

Згідно ч. 2 ст. 71 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд в даному випадку наголошує на тій обставині, що відповідачем станом на час винесення судового рішення в даному адміністративному провадженні не надіслано на адресу суду будь- яких належних та допустимих доказів на спростування позиції позивача, а тому суд приймає рішення на підставі наявних у справі доказів.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що постанова серії ЕАО № 24956767 від 27.10.2021 року по справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення ОСОБА_1 прийнята з порушеннями Конституції та вищезазначених норм діючого законодавства України, тому є необгрунтованою та незаконною, та, відповідно, - підлягаєж скасуванню судом.

Згідно ст. 289 КУпАП скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, та/або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), - протягом десяти днів з дня набрання постановою законної сили. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

Верховний суд в постанові від 08.07.2020 по справі № 463/1352/16 зазначив, що в силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості. Всі факти встановлені судом у сукупності викликають сумніви щодо факту самого правопорушення та законності його фіксації. Рішення суб`єкта владних повноважень повинно бути законним і обґрунтованим.

На підставі вищевказаного суд приходить до висновку щодо задоволення позову.

Що ж до обставин, викладених в письмовому відзиві на позовну заяву, то суд зазначає наступне:

- перш за все суд зазначає, що відзив має декларативний характер, тобто, - у відзиві на позовну заяву, дійсно, грунтовно викладено положення ПДР України, положення Закону України «Про Національну поліцію», принцип роботи лазерного вимірювача швидкості, підстави для його застосування, пояснено грунтовно місця розташування дорожніх знаків, наведено правові позиції Верховного Суду з аналогічних питань, вказано суду на спосіб здійснення судочинства, - дісно ретельний виклад вищевказаних положень, проте, - до даного спору вищевказані положення застосовуються, але в частині регулювання загальних питань правозастосування.

Окрім того, у письмовому відзиві представник відповідача саме же собі суперечить, а саме, - ним вказано, що у зв`язку з технічними можливостями з урахуванням Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 08.02.2019 № 1026 термії зберігання відео з портативного відеореєстратора становить 30 діб, після чого відео видаляються, та зазначає також, що станом на дату отримання позову, відеозапис проведення розгляду вказаної поді відсутній тому, що зазначений період часу зберігання відео минув, у зв`язку з цим надання відео є неможливим.

Відповідно, - представник у відзиві на позов сам же фактично визнає, що доказів на спростування правової позиції позивача ОСОБА_1 у відповідача, - просто фізично немає.

В той же час представник відповідача далі по тексту відзиву сам же зазначає, що відеоматеріали є доказами в справі про адміністративне правопорушення в розумінні статті 251 КупАП, чим, фактично визнає, що доказів на спростування правової позиції позивача ОСОБА_1 у відповідача немає.

Суд вважає, що єдиним та належним доказом на підтвердження винуватості позивача ОСОБА_1 міг бути лише відеозапис з вимірювача швидкості транспортного засобуа світлини, які надіслані на адресу суду не можуть бути належними доказами, так як з них неможливо достеменно встановити ні марку, ні модель автомобіля, ні його номерний знак.

Що ж до свідоцтва про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки № 22-01/24241, то представник відповідача зазначає, що дане свідоцтво видане ДП «Укрметртестстандарт» від 23.11.2021 р. та чинне до 23.11.2022, а тому, на думку представника відповідача, - лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001158, яким вимірювалася швидкість автомобіля, яким рухався позивач ОСОБА_1 , - є придатним до застосування.

У суду не виникають сумніви щодо того факту, що в часовому проміжку після 23.11.2021 року та до 23.11.2022 року лазерний вимірювач швидкості транспортних засобів TruCAM LTI 20/20 № ТС001158, - є придатним до застосування, проте, суд звертає увагу на ту обставину, що подія вимірювання швидкості автомобіля, на якому рухався позивач ОСОБА_1 мала місце 27.10.2021 року, тобто, - за 27 днів до чергового проходження повірки вимірювальним приладом, а тому суд вважає, що представнику відповідача слід було б надати суду свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки на пристрій TruCAM LTI 20/20 № ТС001158 яке діяло до 23.11.2021 року, що, на жаль- представником відповідача не зроблено чи то в силу неуважності, чи то в силу того, що станом на час вимірювання швидкості (станом на 27.10.2021 року) вимірювальний пристрій мав такий сертифікат.

Враховуючи вищевикладене, керуючись ст.ст. 7, 250, 287, 288, 289 КУпАП, п. 2 ч. 1 ст. 241, 242 244, 246, 250 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Рівненській області, про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити. Визнати протиправною та скасувати постанову серії ЕАО № 4956767 від 27.10.2021 року, винесена УПП в Рівненській області ком. Взводу старшим лейтенантом поліції Загорульком Андрієм Володимировичем, 1 батальйон, 3 рота, про притягнення до адміністративної відповідальності та накладення адміністративної стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі про визнання ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванків Іванківського району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 28 березня 2001 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП та накладення на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Іванків Іванківського району Київської області, громадянина України, паспорт громадянина України серії НОМЕР_3 , виданий 28 березня 2001 року Кагарлицьким РВ ГУ МВС України в Київській області, РНОКПП: НОМЕР_4 , - закрити в зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 122 КУпАП.

Рішення може бути оскаржене на підставі ч. 1 ст. 293 КАС України.

Апеляційна скарга на рішення суду на підставі ч. 1 ст. 295 КАС України може бути подана протягом тридцяти днів з моменту складення повного судового рішення.

Згідно п. 15.5) Перехідних положень КАС України апеляційні та касаційні скарги подаються учасниками справи до або через відповідні суди, а матеріали справ витрубовуються та надсилаються судами за правилами, що діяли до набрання чинності цією редакцією Кодексу.

У разі порушення порядку подання апеляційної чи касаційної скарги відповідний суд повертає таку скаргу без розгляду.

Суддя: О.В. Закаблук