Справа № 440/8705/22
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 року м. ПолтаваСправа № 440/8705/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом Комунального підприємства "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , про визнання протиправним та скасування рішення, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Комунальне підприємство "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" (надалі також позивач; КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради") звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області (надалі також відповідач), у якій просить визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області № 132 від 20.09.2022 в частині повернення неправомірно витраченої суми страхових коштів в сумі 28535 грн. 96 коп. та застосування до Комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» фінансової санкції в сумі 14267 грн.98 коп. на загальну суму 42803 грн. 94 коп.

Позовна заява здана позивачем на пошту 06.10.2022, надійшла до суду 10.10.2022 та зареєстрована канцелярією суду 11.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивачем зазначено, що рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №132 від 20.09.2022 в частині повернення неправомірно витраченої суми страхових коштів в сумі 28535 грн. 96 коп. та застосування до КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" фінансової санкції в сумі 14267 грн. 98 коп. є необґрунтованим, а висновки перевірки про порушення позивачем п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. 31 Закону України №1105, п. 1.2, п. 2.2 Постанови №13 від 19.07.2018 є помилковими, оскільки не можливо встановити, в чому саме полягає порушення п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 30 Закону України №1105, п. 1.2, п. 2.2 Постанови №13, адже перелічені норми не містять приписів щодо дій роботодавця, описаних у акті та в рішенні. Пояснює, що листки непрацездатності серії АЛД №280473 від 21.11.2020, серії АЛД №317931 від 30.10.2020, серії АЛД №280440 від 19.11.2020 оформлені та видані працівникам позивача у встановленому законодавством порядку, підстави для відмови у в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності за вказаними листками непрацездатності відсутні. Також вважає помилковими висновки відповідача про порушення позивачем вимог законодавства у зв`язку з виплатою допомоги по тимчасовій непрацездатності працівникові, який тимчасово втратив працездатність внаслідок лабораторно підтвердженого інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою короновірусом SARS-CoV-2, без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок, оскільки у всіх листках непрацездатності вказано "загальне захворювання", матеріальне забезпечення працівники отримали за тимчасову втрату працездатності не пов`язану з професійним захворюванням, а отже не потребують акту розслідування нещасного випадку.

07 листопада 2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву /а.с. 51-58/, у якому представником відповідача заявлено клопотання про залучення до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . У відзиві на позовну заяву представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на те, що рішення від 20.09.2022 № 132 в частині сум, що оскаржуються, прийняте відповідачем у зв`язку із тим, що за результатами планової виїзної перевірки, проведеної з 01.09.2022 по 08.09.2022 за період з 28.09.2019 по 30.06.2022, результати якої зафіксовані актом від 08.09.2022 № 92, встановлення порушення п. 1 ч. 2 ст. 15, ч. 3 ст. 30, ч. 1 ст. 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23.09.1999 №1105-XIV, п. 1.2, п. 2.2 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, затвердженого постановою правління Фонду соціального страхування України від 19.07.2018 № 13. Зокрема, у ході перевірки встановлено, що позивач надавав своїм працівникам допомогу по тимчасовій непрацездатності, в тому числі, за рахунок коштів Фонду, на підставі листків непрацездатності (додаток 1), які видані не у встановленому порядку, оскільки видані лікарем, який не є лікарем закладу охорони здоров`я і не провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець, а працює за трудовими договорами у іншої особи, а саме, у ОСОБА_1 , яка зареєстрована як фізична особа - підприємець та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики. Вважає, що листки непрацездатності АЛД №280473, АЛД №317931, АЛД №280440 видані не у встановленому порядку, тому не є належною підставою для надання матеріального забезпечення за рахунок коштів Фонду, внаслідок чого у порушення ч. 1 ст. 31 та п. 1 ч. 2 ст. 15 Закону №1105 позивач безпідставно надав та оплатив коштами Фонду допомогу по тимчасовій непрацездатності на загальну суму 2268,46 грн. Щодо порушень частини 3 статті 30 Закону №1105, п. 1.2, п. 2.2 Положення №13, які за твердженням відповідача, допущені позивачем під час надання за рахунок коштів Фонду допомоги по тимчасовій непрацездатності на суму 26267,50 грн., зазначено, що Комісія із соціального страхування позивача всупереч положенням ч. 3 ст. 30 Закону № 1105, п. 1.2, п. 2.2 Положення №13 протиправно прийняла рішення про призначення матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням у зв`язку із тимчасовою втратою працездатності у вигляді допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням, не пов`язаним із виробництвом, оскільки на час прийняття згаданих рішень не володіла відповідними повноваженнями через відсутність актів за формою Н-1 із позначкою НП, якими гострі професійні захворювання із особами, які тимчасово втратили працездатність, не визнані пов`язаними із виробництвом. Вказує, що штраф у сумі 14267,98 грн. накладений на відповідача на підставі, в межах повноважень та у спосіб, встановлений законом.

08 листопада 2022 року надійшла відповідь позивача на відзив /а.с. 108-111/, у якій зазначено, що листки непрацездатності серії АЛД №280473 від 21.11.2020, серії АЛД №317931 від 30.10.2020, серії АЛД №280440 від 19.11.2020, видані від імені фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , містять необхідні відтиски печатки та підписи, а факт настання страхових випадків по вказаним листкам непрацездатності не ставиться під сумнів органом Фонду, тобто підстави для повернення коштів Фонду, які були виплачені за страховими випадками відсутні. Зазначає, що на виконання п.1 ч.2 ст. 15 Закону №1105 КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" надано застрахованим особам матеріальне забезпечення у зв`язку із настанням страхового випадку - тимчасової втрати працездатності через захворювання на гостру респіраторну хворобу COVID-19 (загальне захворювання -1), тому правових підстав для прийняття рішення щодо відмови у призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності працівникам Комунального підприємства «Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради» відсутні. Пояснює, що по всіх випадках непрацездатності працівників, які зазначені у акті перевірки, проводились розслідування на виконання вимог Порядку розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.04.2019 №337, процедура проведення який займає тривалий час, по всім випадкам захворювання працівників розслідування завершені. Відповідно до висновків комісій з проведення розслідувань по кожному випадку, такі випадки захворювання не пов`язані з виробництвом, тобто факт захворювання вказаних працівників беззаперечно не пов`язаний з виконанням професійних обов`язків, а отже отримання цими особами допомоги по тимчасовій непрацездатності правомірне і жодним чином не порушує порядок використання коштів фонду. На час проведення планової перевірки у роботодавця та у фонду були наявні всі акти за формою Н1/НП по кожному із працівників, згідно яких вказані факти захворювання не визнано такими, що пов`язані з профзахворюванням. У всіх листках непрацездатності, вивчених в процесі перевірки зазначенні причини непрацездатності - «загальне захворювання». Вважає, що після отримання роботодавцем листка непрацездатності із зазначеною причиною непрацездатності "загальне захворювання", такий листок повинен бути розглянутий і наданий до фінансування в порядку і строки передбачені Законом №1105, що було зроблено комісією із соціального страхування підприємства.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року клопотання Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області про залучення третьої особи у справі №440/8705/22 - задоволено. Залучено до участі в справі №440/8705/22 як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача фізичну особу-підприємеця ОСОБА_1 /а.с. 114-115/.

11 листопада 2022 року до суду надійшли заперечення відповідача /а.с. 116-118/, у яких зазначено, що листки непрацездатності АЛД №280473 від 21.11.2020 на ім`я ОСОБА_2 , АЛД №317931 від 30.10.2020 на ім`я ОСОБА_3 , та АЛД №280440 від 19.11.2020 на ім`я ОСОБА_4 видані не особисто ОСОБА_1 , яка зареєстрована як фізична особа - підприємець та має ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики, а її найманим працівником, який не є лікарем закладу охорони здоров`я і не провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець, тому такий листок непрацездатності не може бути згідно із ч. 1 ст. 31 Закону № 1105 підставою для надання допомоги по тимчасовій непрацездатності, оскільки його видача проведена не в установленому порядку особою, яка не наділена таким правом. Вказує, що у комісії із соціального страхування позивача не було права приймати рішення ні про призначення, ні про відмову у призначенні працівникам допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням, не пов`язаним із виробництвом, до того часу, поки комісією із розслідування не складено акт за формою Н-1 із позначкою НП відносно кожного медичного працівника, у якого тимчасова непрацездатність зумовлена захворюванням, що належить до професійних згідно із затвердженим Кабінетом Міністрів України переліком, тому вважає, що комісія із соціального страхування позивача передчасно прийняла рішення про призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв`язку із захворюванням, не пов`язаним із виробництвом, на підставі листків непрацездатності АЛД № 221187 від 31.10.2020, АЛД № 200241 від 14.11.2020 на ім`я ОСОБА_5 , АЛА №881289 від 13.04.2021 на ім`я ОСОБА_6 , АЛА № 882837 від 26.04.2021 на ім`я ОСОБА_7 , АДЯ №328959 від 05.10.2020, АЛД № 216455 від 20.10.2020 на ім`я ОСОБА_8 , АДЯ № 405801 від 08.12.2020 на ім`я ОСОБА_9 , АЛД № 203964 від 09.11.2020 на ім`я ОСОБА_10 , АЛД №304160 від 11.12.2020 та АЛД №262606 від 29.12.2020 на ім`я ОСОБА_11 .

Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.

Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.

Комунальне підприємство "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" зареєстроване як юридична особа 23.04.1997 та основним видом його економічної діяльності є 87.90 Надання інших послуг догляду із забезпечення проживання, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань щодо КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" /а.с. 14/.

Кременчуцьким відділенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області проведено виїзну планову документальну перевірку КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України за період з 28.09.2019 по 30.06.2022, за результатами якої складено акт документальної перевірки дотримання порядку використання страхувальником страхових коштів Фонду соціального страхування України №92 від 08.09.2022 /а.с. 16-18/.

У розділі "Опис виявлених порушень вимог законодавства" акту перевірки №92 від 08.09.2022 зафіксовано порушення позивачем, зокрема:

- пункту 1 частини 2 статті 15, частини 3 статті 30, частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, п.1.2, п. 2.2 постанови №13, яке полягає у тому, що при наданні матеріального забезпечення порушено порядок використання коштів Фонду: призначення, нарахування та виплата допомоги по тимчасовій непрацездатності проведені по листку непрацездатності, виданому не у встановленому порядку (листок непрацездатності виданий не лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я не залежно від форм власності та не лікарем, що провадить господарську діяльність з медичної практики, як фізична особа - підприємець), не розглядалась підстава і правильність видачі та/або заповнення листів непрацездатності: 30.12.2020: ЛН АЛД 280473 від 21.11.2020 ОСОБА_2 , 27.11.2020: ЛН АЛД 317931 від 30.10.2020 ОСОБА_3 , 30.12.2020: ЛН АЛД 280440 від 19.11.2020 ОСОБА_4 ;

- пункту 1 частини 2 статті 15, частини 3 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, п.1.2, 2.2 Постанови №13, яке полягає у тому, при наданні матеріального забезпечення порушено порядок використання коштів Фонду: медичному працівнику, який тимчасово втратив працездатність внаслідок лабораторно підтвердженого інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, і щодо якого наявне повідомлення про нещасний випадок/гостре професійне захворювання (отруєння), призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок (без встановлення того, що гостре професійне захворювання (отруєння) не пов`язане з виробництвом; відсутній акт за формою Н1/НП) 30.12.2020: ЛН АЛД 221187 від 31.10.2020 ОСОБА_5 , 30.12.2020: ЛН АЛД 200241 від 14.11.2020 ОСОБА_5 , 14.07.2021: ЛН АЛА 881289 від 13.04.2021 ОСОБА_6 , 14.07.2021: ЛН АЛА 882837 від 26.04.2021 ОСОБА_7 , 26.02.2021: ЛН АДЯ 405801 від 08.12.2020 ОСОБА_9 , 27.11.2020: ЛН АДЯ 328959 від 05.10.2020 ОСОБА_8 , 27.11.2020: ЛН АЛД 216455 від 19.10.2020 ОСОБА_8 , 30.12.2020: ЛН АЛД 203964 від 09.11.2020 ОСОБА_10 , 26.02.2021: ЛН АЛД 304160 від 11.12.2020 ОСОБА_12 , 26.02.2021: ЛН АЛД 262606 від 29.12.2020 ОСОБА_12 .

Вказаний акт перевірки підписаний уповноваженими особами позивача та примірник цього акту отриманий представником позивача 08.09.2022 /а.с. 30/.

20.09.2022 за результатами розгляду матеріалів планової перевірки КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" з питань дотримання порядку використання страхових коштів Фонду соціального страхування України (акт перевірки №92 від 08.09.2022, заперечення №632 від 14.09.2022) Управлінням виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області винесено рішення про повернення страхових коштів Фонду та застосування фінансових санкцій за порушення порядку використання коштів Фонду №132, про повернення до Фонду соціального страхування України неправомірно витраченої суми страхових коштів 33470,03 грн. та застосування відповідно до абзацу першого частини шостої статті 15 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" фінансових санкцій: штрафу за порушення порядку використання страхових коштів в сумі 16735,02 грн. /а.с. 33/.

Не погодившись з рішенням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №132 від 20.09.2022 в частині повернення неправомірно витраченої суми страхових коштів в сумі 28535 грн. 96 коп. та застосування до КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" фінансової санкції в сумі 14267 грн. 98 коп., позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку оскаржуваному рішенню Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №132 від 20.09.2022 в частині повернення неправомірно витраченої суми страхових коштів в сумі 28535 грн. 96 коп. та застосування до КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" фінансової санкції в сумі 14267 грн. 98 коп., суд дійшов таких висновків.

Основи законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 14 січня 1998 року № 16/98-ВР /далі - Основи № 16/98-ВР/ відповідно до Конституції України визначають принципи та загальні правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування громадян в Україні.

Статтею 4 Основ № 16/98-ВР визначено залежно від страхового випадку види загальнообов`язкового державного соціального страхування, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності.

Відносини, що виникають за зазначеними у частині першій цієї статті видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, регулюються законами, прийнятими відповідно до цих Основ.

Положеннями статті 25 Основ № 16/98-ВР передбачено надання за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням видів соціальних послуг та матеріального забезпечення, зокрема, страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а саме: допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною).

Правові, фінансові та організаційні засади загальнообов`язкового державного соціального страхування, гарантії працюючих громадян щодо їх соціального захисту у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, вагітністю та пологами, від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, охорони життя та здоров`я визначає Закон України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV /далі - Закон №1105-XIV /.

Частиною першою статті 4 Закону № 1105-XIV визначено, що Фонд соціального страхування України є органом, який здійснює керівництво та управління загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням від нещасного випадку, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності та медичним страхуванням, провадить акумуляцію страхових внесків, контроль за використанням коштів, забезпечує фінансування виплат за цими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування та здійснює інші функції згідно із затвердженим статутом.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закону № 1105-XIV робочими органами виконавчої дирекції Фонду є її управління в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, що створюються за рішенням правління Фонду на підставі затвердженої ним структури органів Фонду. Управління виконавчої дирекції Фонду є юридичними особами, мають самостійні кошториси, печатки із зображенням Державного Герба України та своїм найменуванням, а також мають відділення в районах і містах обласного значення. Відділення управлінь виконавчої дирекції Фонду є відокремленими підрозділами робочих органів виконавчої дирекції Фонду, що створюються за рішенням правління Фонду без статусу юридичної особи.

Робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення провадять свою діяльність від імені виконавчої дирекції Фонду в межах та порядку, визначених цим Законом, статутом Фонду, типовим положенням про робочі органи виконавчої дирекції Фонду та їх відділення, що затверджується правлінням Фонду, та положенням, затвердженим директором виконавчої дирекції Фонду.

Пунктами 2 та 7 частини першої статті 9 Закону № 1105-XIV встановлено, що основними завданнями Фонду та його робочих органів є: надання матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг відповідно до цього Закону; здійснення контролю за використанням роботодавцями та застрахованими особами коштів Фонду.

Пунктами 1, 2 та 6 частини другої вказаної статті визначено, що Фонд та його робочі органи відповідно до покладених на них завдань: здійснюють управління та оперативне розпорядження фінансовими ресурсами Фонду в межах бюджету Фонду, затвердженого Кабінетом Міністрів України, управління майном; проводять розслідування страхових випадків та обґрунтованості виплати матеріального забезпечення, страхових виплат; здійснюють контроль за використанням коштів Фонду, веденням і достовірністю обліку та звітності щодо їх надходження та використання, застосовують в установленому законодавством порядку фінансові санкції та накладають адміністративні штрафи.

Згідно з пунктами 3 та 5 частини першої статті 10 Закону № 1105-XIV Фонд має право: перевіряти достовірність відомостей, поданих роботодавцем для отримання коштів Фонду, дотримання порядку використання роботодавцем виділених йому коштів Фонду та зупиняти виплати з Фонду в разі відмови або перешкоджання з боку роботодавця у проведенні перевірки, виявлення фактів подання ним Фонду недостовірних відомостей або порушення порядку використання роботодавцем коштів Фонду; накладати і стягувати фінансові санкції та адміністративні штрафи, передбачені законом за порушення вимог цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 15 Закону № 1105-XIV роботодавець зобов`язаний надавати та оплачувати застрахованим особам у разі настання страхового випадку відповідний вид матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг згідно із цим Законом.

Пунктом 1 частини п`ятої статті 15 Закону № 1105-XIV визначено, що роботодавець несе відповідальність за порушення порядку використання коштів Фонду, несвоєчасне або неповне їх повернення.

Частиною 6 статті 15 Закону № 1105-XIV встановлено, що у разі порушення порядку використання страхових коштів роботодавці відшкодовують Фонду в повному обсязі неправомірно витрачену суму страхових коштів та/або вартість наданих соціальних послуг і сплачують штраф у розмірі 50 відсотків такої суми.

Відповідно до статті 18 Закону № 1105-XIV страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності підлягають особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності на інших підставах.

Згідно з частиною першою статті 19 Закону № 1105-XIV право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані особи - громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), зайняття підприємницькою та іншою діяльністю, якщо інше не передбачено законом.

Частиною першою статті 30 Закону № 1105-XIV встановлено, що матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору та на інших підставах, передбачених законом, призначаються та надаються за основним місцем роботи (діяльності).

Відповідно до частини третьої вказаної статті рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Відповідно до пункту 1.2 Положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, затвердженого Постановою правління Фонду соціального страхування України № 13 від 19 липня 2018 року /далі - Положення №13/, Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства діє відповідно до частини третьої статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" і в своїй діяльності керується вказаним Законом, Статутом Фонду соціального страхування України, цим Положенням, а також іншими нормативно-правовими актами, що регулюють питання матеріального забезпечення за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням. Положення про комісію визначає основні завдання, сферу дії, перелік повноважень, організаційні засади членів комісії (уповноваженого) із соціального страхування підприємства.

Приписами пункту 2.2 Положення №13 передбачено, що комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства зобов`язана, зокрема, приймати рішення про призначення матеріального забезпечення; приймати рішення про відмову в призначенні матеріального забезпечення, про припинення його виплати (повністю або частково), розглядати підставу і правильність видачі та заповнення листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Відповідно до пункту 3.1 Положення №13 комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства, зокрема: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо; приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково); перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення; здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення застрахованим особам.

Згідно з частиною першою статті 31 Закону № 1105-XIV підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Отже, підставою для призначення комісією (уповноваженим) із соціального страхування підприємства допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Відповідно до положень пункту 1.1 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 13 листопада 2001 року № 455 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 04 грудня 2001 року за №1005/6196 /далі - Інструкція № 455, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/, тимчасова непрацездатність працівників засвідчується листком непрацездатності.

Згідно з підпунктом 1.3.1 пункту 1.3 Інструкції № 455 листок непрацездатності видається громадянам України, іноземцям, особам без громадянства, які проживають в Україні і працюють на умовах трудового договору (контракту) на підприємствах, в установах і організаціях незалежно від форм власності та господарювання або у фізичних осіб, у тому числі в іноземних дипломатичних представництвах та консульських установах.

Пунктом 1.4 Інструкції № 455 встановлено, що право видачі листків непрацездатності надається: 1.4.1. лікуючим лікарям державних і комунальних закладів охорони здоров`я; 1.4.2. лікуючим лікарям стаціонарів протезно-ортопедичних установ системи Міністерства праці та соціальної політики України; 1.4.3. лікуючим лікарям туберкульозних санаторно-курортних закладів; 1.4.4. фельдшерам у місцевостях, де відсутній лікар, а також на плаваючих суднах. Список цих фельдшерів затверджується щороку органами охорони здоров`я; 1.4.5. лікуючим лікарям закладів охорони здоров`я незалежно від форми власності та лікарям, що провадять господарську діяльність з медичної практики як фізичні особи - підприємці.

Пунктами 1.6 та 1.7 Інструкції № 455 передбачено, що видача документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюється лікуючим лікарем (фельдшером) при пред`явленні паспорта чи іншого документа, який засвідчує особу непрацездатного, і не може бути платною послугою в закладах охорони здоров`я незалежно від форми власності.

Видача та продовження документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність, здійснюються тільки після особистого огляду хворого лікуючим лікарем (фельдшером), про що робиться відповідний запис у медичній карті амбулаторного чи стаціонарного хворого з обґрунтуванням тимчасової непрацездатності. На період проведення заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацією та ліквідацією її спалахів та епідемій в Україні, відкриття листків непрацездатності може здійснюватися лікарем, що надає первинну медичну допомогу на підставі звернення та опитування хворого за допомогою засобів телефонного зв`язку або інтернет-телефонії з обов`язковим відповідним записом у медичній карті амбулаторного хворого.

Згідно з пунктом 1.8 Інструкції № 455 листок непрацездатності (довідка) видається і закривається в одному лікувально-профілактичному закладі, крім випадків доліковування в реабілітаційних відділеннях санаторно-курортних закладів. За наявності показань для подальшого лікування іншим лікувально-профілактичним закладом видається новий листок непрацездатності (довідка) як продовження попереднього.

Відповідно до приписів статті 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я" від 19 листопада 1992 року № 2801-XII /у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин/, заклад охорони здоров`я - юридична особа будь-якої форми власності та організаційно-правової форми або її відокремлений підрозділ, що забезпечує медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників; медичне обслуговування - діяльність закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які зареєстровані та одержали відповідну ліцензію в установленому законом порядку, у сфері охорони здоров`я, що не обов`язково обмежується медичною допомогою, але безпосередньо пов`язана з її наданням; мережа закладів охорони здоров`я - сукупність закладів охорони здоров`я, що забезпечують потреби населення у медичному обслуговуванні на відповідній території.

Статтею 34 цього Закону визначено, що лікуючий лікар - лікар закладу охорони здоров`я або лікар, який провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець і який надає медичну допомогу пацієнту в період його обстеження та лікування. Лікуючий лікар обирається пацієнтом або призначається йому в установленому цими Основами порядку. Обов`язками лікуючого лікаря є своєчасне і кваліфіковане обстеження та лікування пацієнта.

Статтею 42 Господарського кодексу України встановлено, що підприємництво - це самостійна, ініціативна, систематична, на власний ризик господарська діяльність, що здійснюється суб`єктами господарювання (підприємцями) з метою досягнення економічних і соціальних результатів та одержання прибутку.

Згідно з частинами 1, 2 статті 43 Господарського кодексу України підприємці мають право без обмежень самостійно здійснювати будь-яку підприємницьку діяльність, яку не заборонено законом. Особливості здійснення окремих видів підприємництва встановлюються законодавчими актами.

Відповідно до пунктів 4, 32, 34 та 35 Ліцензійних умов провадження господарської діяльності з медичної практики, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №285, господарська діяльність з медичної практики (далі - медична практика) - вид господарської діяльності у сфері охорони здоров`я, який провадиться закладами охорони здоров`я та фізичними особами - підприємцями з метою надання медичної допомоги та медичного обслуговування на підставі ліцензії.

Суб`єкт господарювання забезпечує наявність щонайменше одного медичного працівника, зокрема з числа працюючих за сумісництвом, за кожною заявленою лікарською спеціальністю, спеціальністю молодших спеціалістів з медичною освітою та немедичних працівників, які працюють у системі охорони здоров`я. Кількість посад медичних і немедичних працівників визначається керівником закладу охорони здоров`я та фізичною особою - підприємцем залежно від обсягу, нормативів надання медичної допомоги відповідного рівня та заявлених спеціальностей.

Фізична особа - підприємець має право приймати на роботу лікарів відповідно до заявленої спеціальності, а молодших спеціалістів з медичною освітою - залежно від профілю (спеціальності) за умови, що їх кваліфікаційний рівень відповідає єдиним кадровим вимогам, затвердженим МОЗ. Фізичні особи - підприємці з числа молодших спеціалістів з медичною освітою провадять медичну практику самостійно або під керівництвом лікаря.

Фізична особа - підприємець, яка не має спеціальної освіти та не відповідає єдиним кваліфікаційним вимогам, затвердженим МОЗ, має право отримати ліцензію. У такому разі фізична особа - підприємець зобов`язана укомплектувати штат медичними та немедичними працівниками відповідно до заявлених спеціальностей.

Отже, фізичні особи - підприємці, які провадять господарську діяльність з медичної практики вправі приймати на роботу медичних працівників, в тому числі лікарів, а фізична особа - підприємець, яка не має спеціальної освіти, що отримала відповідну ліцензію, зобов`язана укомплектувати штат медичними та немедичними працівниками відповідно до заявлених спеціальностей.

Статтею 51 Цивільного кодексу України встановлено, що до підприємницької діяльності фізичних осіб застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, якщо інше не встановлено законом або не випливає із суті відносин.

Таким чином, до підприємницької діяльності фізичних осіб з забезпечення медичного обслуговування застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність юридичних осіб, що забезпечують медичне обслуговування населення на основі відповідної ліцензії та професійної діяльності медичних (фармацевтичних) працівників, тобто які є закладами охорони здоров`я у розумінні статті 3 Закону України "Основи законодавства України про охорону здоров`я".

Відповідно до положень пунктів 1-3 Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України, Міністерства праці та соціальної політики України, Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності, Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України від 03 листопада 2004 року №532/274/136-ос/1406, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17 листопада 2004 року за №1456/10055 /далі - Інструкція № 532/274/136-ос/1406/, листок непрацездатності (далі - ЛН) - це багатофункціональний документ, який є підставою для звільнення від роботи у зв`язку з непрацездатністю та з матеріальним забезпеченням застрахованої особи в разі тимчасової непрацездатності, вагітності та пологів. Лицьовий бік бланка ЛН заповнюється лікуючим лікарем або молодшим медичним працівником з медичною освітою. Зворотний бік бланка ЛН заповнюється за місцем роботи застрахованої особи. Заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному.

Насамперед заповнюється корінець ЛН. Підкреслюється слово "первинний" або "продовження", у разі продовження ЛН зазначається номер попереднього. Указуються: прізвище, ім`я та по батькові (повністю) непрацездатного та місце його роботи (назва підприємства, установи, організації), дата видачі ЛН (цифрою вказується число, після чого літерами - назва місяця, цифрою зазначається рік), прізвище лікаря, який видав ЛН, номер медичної карти амбулаторного чи стаціонарного хворого, підпис одержувача у графі "Підпис одержувача". Паспортна частина ЛН (прізвище непрацездатного, ім`я та по батькові, вік) заповнюється за даними документів, місце роботи - зі слів непрацездатного. Після заповнення корінець залишається в закладі охорони здоров`я.

Далі заповнюється частина лицьового боку ЛН, що видається непрацездатному. У графі "Звільнення від роботи" у першому стовпчику "З якого числа" дата видачі ЛН (число, місяць, рік) позначається арабськими цифрами; у другому стовпчику "До якого числа включно" дата продовження ЛН (число і місяць) позначається літерами; у четвертому стовпчику "Підпис та печатка лікаря" продовження або закриття ЛН підтверджується підписом та печаткою лікаря. У графі "Стати до роботи" вказують словами число і місяць, коли приступити до роботи; посаду, прізвище лікаря, що засвідчується його підписом та печаткою закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності". У разі продовження тимчасової непрацездатності підкреслюється "Продовжує хворіти" та зазначається номер нового ЛН.

З огляду на приписи наведених положень, листок непрацездатності є підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, якщо він виданий лікарем, який наділений правом видачі листків непрацездатності (а саме: лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності або лікарем, що провадить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа - підприємець); містить всі необхідні реквізити (прізвище лікаря, який видав ЛН, підпис та печатку лікаря, печатку закладу охорони здоров`я "Для листків непрацездатності" тощо). При цьому право вносити записи до лікарняного листка мають лікуючий лікар або молодший медичний працівник з медичною освітою.

Перевіркою, зокрема, встановлено, що позивачем використано 2268,46 грн. із коштів Фонду, а саме:

- 601,26 грн. - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_2 на підставі листка непрацездатності АЛД № 280473 /а.с. 59/, який видано 21.11.2020 і продовжено з 26.11.2020 по 28.11.2020 лікуючим лікарем (сімейним лікарем) ОСОБА_13 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 1108,60 грн. - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_3 на підставі листка непрацездатності АЛД № 317931 /зворот а.с. 59/, який видано 30.10.2020 і продовжено з 04.11.2020 по 07.11.2020 лікуючим лікарем (сімейним лікарем) ОСОБА_13 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 ;

- 558,60 грн. - на виплату допомоги по тимчасовій непрацездатності ОСОБА_4 на підставі листка непрацездатності АЛД № 280440 /а.с. 60/, який видано 19.11.2020 і продовжено з 24.11.2020 по 25.11.2020 лікуючим лікарем (сімейним лікарем) ОСОБА_13 , як працівником фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Відомостями з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань підтверджено, що ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець та основним видом її економічної діяльності є 86.21 Загальна медична практика /а.с. 127-129/.

ФОП ОСОБА_1 має ліцензію, видану Міністерством охорони здоров`я України на провадження господарської діяльності з 28.12.2019 з медичної практики за спеціальністю загальна практика-сімейна медицина; за спеціальністю молодших спеціалістів з медичною освітою: сестринська справа за адресою: АДРЕСА_1 /а.с. 35, зворот а.с. 35/.

Відповідно до Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0000-6145-М000, укладеного між Національною службою здоров`я України (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (надавач) /а.с. 36/, ФОП ОСОБА_1 зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів /пункт 8/; медичні послуги та спеціальні умови їх надання визначаються у додатках до цього договору /пункт 9/; медичні послуги надаються відповідно до порядків надання медичної допомоги, затверджених МОЗ, з обов`язковим дотриманням галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я та в місцях надання медичних послуг, що зазначені у додатках до цього договору /пункт 10/.

Відповідно до частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 у справі № 440/5531/21, яке набрало законної сили (номер рішення в ЄДРСР 100144798), встановлено таке:

Додатком 2 до вказаного договору визначено обсяг медичних послуг, який надавач зобов`язується надавати за договором відповідно до медичних потреб пацієнта/пацієнтки (специфікація), зокрема оформлення довідок, листків непрацездатності та направлень для проходження медико-соціальної експертизи, а також лікарських свідоцтв про смерть /пункт 16/.

Відповідно до Договору про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій №0000-86Х5-М000, укладеного між Національною службою здоров`я України (замовник) та ФОП ОСОБА_1 (надавач), ФОП ОСОБА_1 зобов`язується надавати медичні послуги за програмою медичних гарантій пацієнтам, а замовник зобов`язується оплачувати такі послуги відповідно до встановленого тарифу та коригувальних коефіцієнтів /пункт 8/; медичні послуги та спеціальні умови їх надання визначаються у додатках до цього договору /пункт 9/; медичні послуги надаються відповідно до порядків надання медичної допомоги, затверджених МОЗ, з обов`язковим дотриманням галузевих стандартів у сфері охорони здоров`я та в місцях надання медичних послуг, що зазначені у додатках до цього договору /пункт 10/.

Додатком 2 до вказаного договору визначено обсяг медичних послуг, який надавач зобов`язується надавати за договором відповідно до медичних потреб пацієнта/пацієнтки (специфікація), зокрема оформлення довідок, листків непрацездатності та направлень для проходження медико-соціальної експертизи, а також лікарських свідоцтв про смерть /пункт 22/.

Наведені вище обставини, встановлені рішенням суду у адміністративній справі № 440/5531/21, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді даної справи, у якій бере участь та сама особа, стосовно якої встановлено ці обставини, а саме, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 .

Відповідно до наказу (розпорядження) про прийняття на роботу №1- від 27.02.2020, з 27.02.2020 у ФОП ОСОБА_1 в структурному підрозділі "Амбулаторія" на посаді "Лікар загальної практики-сімейний лікар" працює ОСОБА_13 /а.с. 37/.

Отже, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 отримала ліцензію Міністерства охорони здоров`я України на надання медичних послуг, укомплектувала штат лікарями, уклала з Національною службою здоров`я України договори про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, отримала бланки листків непрацездатності.

Зі змісту наведених вище листків непрацездатності /а.с. 59-60/ встановлено, що у графі "Назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я" цих листів зазначено "ФОП ОСОБА_1 "," АДРЕСА_2 ", у графі "Печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом "Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Україна Полтавська область, місто Кременчук Для листків непрацездатності ід. № ", у графі "Стати до роботи / печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом "Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Україна Полтавська область, місто Кременчук Для листків непрацездатності ід. № ".

У вказаних листках непрацездатності у відповідних графах також зазначені посада і прізвище лікуючого лікаря, який є медичним працівником та працює у фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 . Листки непрацездатності у відповідних графах містять підписи та печатки лікаря, яким видані ці листки-непрацездатності.

Зауваження щодо оформлення вказаних листків непрацездатності, крім тих, що вказані в акті перевірки (листок непрацездатності виданий не лікуючим лікарем закладу охорони здоров`я незалежно від форми власності та не лікарем, що проводить господарську діяльність з медичної практики як фізична особа-підприємець) відповідачем не встановлено та у акті перевірки не наведено.

Зважаючи на викладене вище, враховуючи, що до підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 із забезпечення медичного обслуговування населення на основі відповідної ліцензії застосовуються нормативно-правові акти, що регулюють підприємницьку діяльність відповідних юридичних осіб, у даному випадку, закладів охорони здоров`я, а отже, при здійсненні такої підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1 фактично прирівнюється до закладу охорони здоров`я, а лікарі, які працюють у державних та недержавних закладах охорони здоров`я мають рівні права, в тому числі, і право виписувати листки непрацездатності, тому лікуючий лікар ОСОБА_13., який працював у ФОП ОСОБА_1 у перевіряємому періоді та безпосередньо надавав медичну допомогу пацієнтам, мав право виписати листки непрацездатності, перелік яких наведено у акті перевірки №92 від 08.09.2022, враховуючи, що у графі "Назва і місцезнаходження закладу охорони здоров`я" цих листків непрацездатності зазначено "ФОП ОСОБА_1 "," АДРЕСА_2 ", а у графі "Печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом "Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Україна Полтавська область, місто Кременчук Для листків непрацездатності ід. № ", у графі "Стати до роботи / печатка закладу охорони здоров`я" міститься відтиск печатки із текстом "Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 Україна Полтавська область, місто Кременчук Для листків непрацездатності ід. № ", та листки непрацездатності містять всі інші необхідні реквізити та відомості, суд дійшов висновку, що листки непрацездатності: серії АЛД №280473, серії АЛД №317931, серії АЛД №280440 були видані у встановленому порядку відповідно до Інструкції №532/274/136-ос/1406.

При цьому суд враховує, що статтею 3 Закону № 1105-XIV визначені принципи соціального страхування, зокрема, державних гарантій реалізації застрахованими особами своїх прав.

Застраховані особа мають право на отримання у разі настання страхового випадку матеріального забезпечення, страхових виплат та соціальних послуг, передбачених цим Законом (пункт 2 частини 1 статті 16 Закону № 1105-XIV).

Отже, застрахований пацієнт має державні гарантії реалізації своїх прав, зокрема, на відповідне матеріальне забезпечення та страхові виплати, та одночасно має право вибирати лікуючого лікаря, незалежно від того, працює такий лікар у юридичній особі чи у фізичної особи-підприємця, яка на підставі закону здійснює господарську діяльність з надання медичних послуг, а тому позбавлення пацієнта - застрахованої особи права на таке матеріальне забезпечення чи страхові виплати через видачу листка непрацездатності лікуючим лікарем, який безпосередньо надавав медичну допомогу та перебуває у трудових відносинах з фізичною особою-підприємцем, яка здійснює підприємницьку діяльність з забезпечення медичного обслуговування населення на підставі закону та має всі необхідні дозвільні документи, а не з юридичною особою, є порушенням принципів соціального страхування, встановлених Законом № 1105-XIV.

Щодо зазначеного в акті перевірки порушення пункту 1 частини 2 статті 15, частини 3 статті 30 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року №1105-XIV, п.1.2, п.2.2 Постанови №13, яке полягає у тому, що медичному працівнику, який тимчасово втратив працездатність внаслідок лабораторно підтвердженого інфікування гострою респіраторною хворобою COVID-19, спричиненою коронавірусом SARS-СоV-2, і щодо якого наявне повідомлення про нещасний випадок/гостре професійне захворювання (отруєння), призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності без розслідування та з`ясування обставин, за яких стався нещасний випадок (без встановлення того, що гостре професійне захворювання (отруєння) не пов`язане з виробництвом; відсутній акт за формою Н1/НП) 30.12.2020: ЛН АЛД 221187 від 31.10.2020 ОСОБА_5 , 30.12.2020: ЛН АЛД 200241 від 14.11.2020 ОСОБА_5 , 14.07.2021: ЛН АЛА 881289 від 13.04.2021 ОСОБА_6 , 14.07.2021: ЛН АЛА 882837 від 26.04.2021 ОСОБА_7 , 26.02.2021: ЛН АДЯ 405801 від 08.12.2020 ОСОБА_9 , 27.11.2020: ЛН АДЯ 328959 від 05.10.2020 ОСОБА_8 , 27.11.2020: ЛН АЛД 216455 від 19.10.2020 ОСОБА_8 , 30.12.2020: ЛН АЛД 203964 від 09.11.2020 ОСОБА_10 , 26.02.2021: ЛН АЛД 304160 від 11.12.2020 ОСОБА_12 , 26.02.2021: ЛН АЛД 262606 від 29.12.2020 ОСОБА_12 , суд зазначає таке.

Абзацом 2 п. 10 ч. 1 ст. 1 Закону №1105-XIV передбачено, що страхові випадки за соціальним страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності - подія, з настанням якої виникає право застрахованої особи, членів її сім`ї або іншої особи на отримання відповідно до цього Закону матеріального забезпечення або соціальних послуг.

Згідно з ч. 1 ст. 19 Закону № 1105-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) право на матеріальне забезпечення та соціальні послуги за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності мають застраховані громадяни України, іноземці, особи без громадянства та члени їх сімей, які проживають в Україні, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Це право виникає з настанням страхового випадку в період роботи (включаючи час випробування та день звільнення), якщо інше не передбачено законом.

Частиною 1 статті 35 Закону № 1105-XIV передбачено, що страхуванню від нещасного випадку підлягають:

1) особи, які працюють на умовах трудового договору (контракту), цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, на підприємствах, в установах, організаціях незалежно від форми власності та господарювання, у тому числі в іноземних дипломатичних та консульських установах, інших представництвах нерезидентів, або у фізичних осіб, а також обрані на виборні посади в органах державної влади, органах місцевого самоврядування та в інших органах, фізичні особи - підприємці, особи, які провадять незалежну професійну діяльність, члени фермерського господарства, якщо вони не належать до осіб, які підлягають страхуванню від нещасного випадку на інших підставах;

2) учні та студенти навчальних закладів, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти, залучені до будь-яких робіт під час, перед або після занять; під час занять, коли вони набувають професійних навичок; у період проходження виробничої практики (стажування), виконання робіт на підприємствах;

3) особи, які утримуються у виправних закладах та залучаються до трудової діяльності на виробництві цих установ або на інших підприємствах за спеціальними договорами.

Процедуру проведення розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, що сталися з особами, визначеними частиною першою статті 35 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування", передбачає Порядок розслідування та обліку нещасних випадків, професійних захворювань та аварій на виробництві, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 17 квітня 2019 р. № 337 (надалі - Порядок №337).

Пунктом 8 Порядку №337 передбачено, що у разі отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи тощо роботодавець зобов`язаний протягом двох годин повідомити підприємствам (установам, організаціям), зазначеним в абзацах четвертому - дев`ятому цього пункту, з використанням засобів зв`язку та не пізніше наступного робочого дня надати на паперовому носії повідомлення згідно з додатком 2.

У разі настання нещасного випадку, гострого професійного захворювання (отруєння) з особами, які працюють на умовах цивільно-правового договору, на інших підставах, передбачених законом, фізичними особами - підприємцями, особами, які провадять незалежну професійну діяльність, членами фермерського господарства, особами, які фактично допущені до роботи без оформлення трудового договору, повідомлення про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) надається керівником підприємства (установи, організації), в інтересах якого виконувалися роботи (надавалися послуги), або представником орендодавця, балансоутримувача тощо, на території (об`єкті) якого сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння).

Повідомлення про нещасний випадок надається за місцем настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), а у разі настання нещасного випадку внаслідок події (аварії, катастрофи тощо) під час руху транспортних засобів усіх видів - за місцем реєстрації підприємства (установи, організації): територіальному органові Держпраці; робочому органові Фонду; керівникові підприємства (установи, організації), на території якого сталися нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння), якщо потерпілий є працівником іншого підприємства (установи, організації); керівникові первинної організації профспілки незалежно від членства потерпілого в профспілці (у разі наявності на підприємстві (в установі, організації) кількох профспілок - керівникові профспілки, членом якої є потерпілий), а у разі відсутності профспілки - уповноваженій найманими працівниками особі з питань охорони праці; уповноваженому органові чи наглядовій раді підприємства (у разі її утворення); органові ДСНС у разі, коли нещасний випадок стався внаслідок пожежі.

Якщо нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) підлягають спеціальному розслідуванню відповідно до пункту 10 цього Порядку, повідомлення про нещасний випадок додатково надсилається: місцевій держадміністрації або органові місцевого самоврядування (у разі відсутності уповноваженого органу чи наглядової ради підприємства); органові галузевої профспілки вищого рівня, а у разі його відсутності - територіальному профоб`єднанню; органові поліції (у разі настання нещасного випадку та/або гострого професійного захворювання (отруєння), що призвели до тяжких (у тому числі з можливою інвалідністю потерпілого) чи смертельних наслідків, смерті працівника під час виконання ним трудових (посадових) обов`язків).

Для випадків, що підлягають спеціальному розслідуванню, у повідомленні про нещасний випадок, що надається територіальному органові Держпраці, роботодавцем зазначаються кандидатури представників підприємства (установи, організації) та уповноваженого органу чи наглядової ради підприємства (у разі її утворення) (із зазначенням їх прізвища, імені, по батькові, посади, контактних телефонів) для включення їх до складу спеціальної комісії.

При цьому, за визначенням пункту 3 цього Порядку №337 гостре професійне захворювання (отруєння) - захворювання (або смерть), що виникло після однократного (протягом не більш як однієї робочої зміни) впливу на працівника шкідливих факторів фізичного, біологічного та хімічного характеру (у тому числі інфекційні, паразитарні, алергійні захворювання); хронічне професійне захворювання (отруєння) - захворювання, що виникло внаслідок провадження професійної діяльності працівника виключно або переважно впливу шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу, пов`язаних з роботою.

Згідно з пунктом 12 Порядку №337 на підприємстві (в установі, організації) утворюється комісія з розслідування нещасних випадків та/або гострих професійних захворювань (отруєнь), що не підлягають спеціальному розслідуванню (далі - комісія).

Комісія утворюється наказом роботодавця не пізніше наступного робочого дня після отримання інформації про нещасний випадок та/або гостре професійне захворювання (отруєння) від безпосереднього керівника робіт, повідомлення від закладу охорони здоров`я, заяви потерпілого, членів його сім`ї чи уповноваженої ним особи.

Частинами 1, 2, 3 статті 36 Закону № 1105-XIV встановлено, що страховими виплатами є грошові суми, які Фонд виплачує застрахованому чи особам, які мають на це право, у разі настання страхового випадку.

Факт нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання розслідується в порядку, затвердженому Кабінетом Міністрів України, відповідно до Закону України "Про охорону праці".

Підставою для оплати потерпілому витрат на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації, а також страхових виплат є акт розслідування нещасного випадку або акт розслідування професійного захворювання (отруєння) за встановленими формами.

Позивач надіслав відповідачу повідомлення про нещасний випадок/гостре професійне захворювання (отруєння) згідно з додатком 2 до Порядку №337 щодо молодшої медичної сестри ОСОБА_5 , сестри медичної ОСОБА_6 , сестри медичної ОСОБА_7 , молодшої медичної сестри ОСОБА_8 , медичної сестри ОСОБА_9 , молодшої медичної сестри ОСОБА_10 , сестри медичної ОСОБА_12 із зазначенням: гостра респіраторна хвороба COVID-19 /а.с. 61-64/.

Акт про розслідування випадку гострого захворювання, що стався 31.10.2020 з ОСОБА_5 затверджено 28.12.2020 /а.с. 65-67/.

Акт про розслідування випадку гострого захворювання, що стався 09.11.2020 з ОСОБА_10 затверджено 15.01.2021 /а.с. 79-81/.

Акт про розслідування випадку гострого захворювання, що стався 13.04.2021 з ОСОБА_6 затверджено 18.06.2021 /а.с. 68-70/.

Акт про розслідування випадку гострого захворювання, що стався 26.04.2021 з ОСОБА_7 затверджено 02.07.2021 /а.с. 71-73/.

Акт про розслідування випадку гострого захворювання, що стався 05.10.2020 з ОСОБА_8 затверджено 10.12.2020 /а.с. 74-76/.

Акт про розслідування випадку гострого захворювання, що стався 08.12.2020 з ОСОБА_9 затверджено 27.01.2021 /а.с. 77-78/.

Акт про розслідування випадку гострого захворювання, що стався 11.12.2020 з ОСОБА_12 затверджено 03.02.2021 /а.с. 82-84/.

За змістом цих актів про розслідування випадку гострого захворювання інфікування осіб, які зазначені у цих актах як потерпілі, визнано такими, що не пов`язані з виробництвом з подальшим складанням акту Н1/НП.

За приписами пункту 1 частини 1 статті 22 Закону №1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності надається застрахованій особі у формі матеріального забезпечення, яке повністю або частково компенсує втрату заробітної плати (доходу), у разі настання в неї одного з таких страхових випадків, зокрема, тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві.

Згідно з частиною 2 статті 22 Закону № 1105-XIV допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, перебування у закладах охорони здоров`я, а також на самоізоляції під медичним наглядом у зв`язку з проведенням заходів, спрямованих на запобігання виникненню та поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), а також локалізацію та ліквідацію її спалахів та епідемій, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією (далі - МСЕК) інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення, припинення підприємницької або іншої діяльності застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

Оплата перших п`яти днів тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві, здійснюється за рахунок коштів роботодавця у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 31 Закону № 1105-XIV (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності. У разі роботи за сумісництвом, за трудовим договором (контрактом) одночасно із здійсненням підприємницької чи іншої діяльності підставою для призначення допомоги є копія листка непрацездатності, засвідчена підписом керівника і печаткою (за наявності) за основним місцем роботи. Для застрахованих осіб, які одночасно здійснюють підприємницьку та іншу діяльність і не працюють на умовах трудового договору (контракту), копію листка непрацездатності засвідчує установа охорони здоров`я, яка його видає. Порядок і умови видачі, продовження та обліку листків непрацездатності, здійснення контролю за правильністю їх видачі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я, за погодженням з Фондом.

Призначення та виплата матеріального забезпечення, надання соціальних послуг за страхуванням у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності врегульовано ст. 30 Закону №1105-XIV, частиною 3 якої передбачено, що рішення про призначення матеріального забезпечення та надання соціальних послуг приймається комісією (уповноваженим) із соціального страхування, що створюється (обирається) на підприємстві, в установі, організації, до складу якої входять представники адміністрації підприємства, установи, організації та застрахованих осіб (виборних органів первинної профспілкової організації (профспілкового представника) або інших органів, які представляють інтереси застрахованих осіб), або фізичною особою - підприємцем, особою, яка провадить незалежну професійну діяльність.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування здійснює контроль за правильним нарахуванням і своєчасною виплатою матеріального забезпечення, приймає рішення про відмову в його призначенні, про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково), розглядає підставу і правильність видачі листків непрацездатності та інших документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення та соціальних послуг.

Комісія (уповноважений) із соціального страхування виконує свої функції відповідно до положення про комісію (уповноваженого) із страхування у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, яке затверджується правлінням Фонду.

Відповідно до п. 3.1.1 Положення про комісію (уповноваженого) із соціального страхування підприємства, установи, організації, затвердженого постановою Правління Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності 19.07.2018 № 13, Комісія (уповноважений) із соціального страхування підприємства: приймає рішення про призначення або відмову в призначенні матеріального забезпечення (допомоги по тимчасовій непрацездатності (включаючи догляд за хворою дитиною), вагітності та пологах, на поховання) і передає його роботодавцю для проведення виплат, здійснення розрахунків тощо. Приймає рішення про припинення виплати матеріального забезпечення (повністю або частково). Перевіряє правильність видачі та заповнення документів, які є підставою для надання матеріального забезпечення.

Отже, у разі настання страхового випадку тимчасової непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов`язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, особі на підставі рішення комісії із соціального страхування на підприємстві виплачується допомога по тимчасовій непрацездатності, а підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

ОСОБА_5 надано листки непрацездатності серії АЛД №221187 від 31.10.2020 /а.с. 85/ та серії АЛД №200214 від 14.11.2020 /зворот а.с. 85/.

ОСОБА_6 надано листок непрацездатності серії АЛА №881289 від 13.04.2021 /а.с. 86/.

ОСОБА_7 надано листок непрацездатності серії АЛА №882837 від 26.04.2021 /зворот а.с. 86/.

ОСОБА_9 надано листок непрацездатності серії АДЯ №405801 від 08.12.2020 /а.с. 88/.

ОСОБА_8 надано листки непрацездатності серії АДЯ №328959 від 05.10.2020 /а.с. 87/ та серії АЛД №2166455 від 19.10.2020 /зворот а.с. 87/.

ОСОБА_10 надано листок непрацездатності серії АЛД №203964 від 09.11.2020 /зворот а.с. 88/.

ОСОБА_12 надано листки непрацездатності серії АЛД №304160 від 11.12.2020 /а.с. 89/ та серії АЛД №262606 від 29.12.2020 /зворот а.с. 89/.

Відповідно до пункту 3.3 Інструкція № 532/274/136-ос/1406 у графі "Причина непрацездатності:" слід обов`язково підкреслити відповідну причину звільнення від роботи. Пункти 2, 4 виправленню не підлягають.

Перелічені вище листки непрацездатності містять відомості про причину непрацездатності "захворювання загальне -1". У цих листках непрацездатності не підкреслені такі причини як "професійне та його наслідки -2", "нещасний випадок на виробництві та його наслідки - 4".

За змістом акту перевірки призначена та виплачена допомога по тимчасовій непрацездатності: ОСОБА_5 - 30.12.2020, ОСОБА_6 - 14.07.2021, ОСОБА_7 - 14.07.2021, ОСОБА_8 - 26.02.2021, ОСОБА_9 - 27.11.2020, ОСОБА_10 - 30.12.2020, ОСОБА_12 - 26.02.2021.

Отже, підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності є видані у встановленому порядку листки непрацездатності, перелік яких наведено вище. При цьому, позивач не здійснював наведеним вище особам по вказаним листкам непрацездатності витрати на медичну допомогу, проведення медичної, професійної та соціальної реабілітації.

Частиною 1 ст. 23 Закону № 1105-XIV встановлено підстави для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності, а саме:

1) у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею кримінального правопорушення;

2) у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров`ю з метою ухилення від роботи чи інших обов`язків або симуляції хвороби;

3) за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

4) за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;

5) у разі тимчасової непрацездатності у зв`язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння або дій, пов`язаних з таким сп`янінням;

6) за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв`язку з навчанням.

Зазначений перелік підстав для відмови в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

Відповідачем не встановлено та не надано до суду доказів на підтвердження будь-якої з наведених вище підстав для відмови зазначеним вище особам у наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності.

Частиною 2 статті 23 Закону № 1105-XIV визначено випадок, коли застраховані особи втрачають право на допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Так, відповідно до частини 2 статті 23 Закону № 1105-XIV застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з`являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Відповідачем не надано суду жодних доказів на підтвердження настання випадку, за якого застраховані перелічені вище особи втрачали б право на допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що позивачем правомірно призначено та виплачено за рахунок коштів Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності допомогу по тимчасовій непрацездатності громадянам ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_12 на підставі листків непрацездатності, що описані вище.

Підстави для повернення Фонду витрачених зазначених вище сум страхових коштів відсутні.

З огляду на частину 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, суд дійшов висновку, що відповідачем не доведено фактів порушення позивачем вимог пункту 1 частини 2 статті 15, частини 3 статті 30, частини 1 статті 31 Закону України "Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 23 вересня 1999 року № 1105-XIV, пунктів 1,2, 2.2 постанови №13, а отже не доведено правомірності рішення в частині, що оскаржується.

Таким чином, рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №132 від 20 вересня 2022 року в частині повернення неправомірно витраченої суми страхових коштів в розмірі 28535 грн. 96 коп. та застосування до Комунального підприємства "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" фінансової санкції в розмірі 14267 грн. 98 коп. (50% від такої суми), прийняте відповідачем без урахування всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже, адміністративний позов КП "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" обґрунтований та підлягає задоволенню.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2481 грн., що підтверджується платіжним дорученням №231 від 27.09.2022 /а.с. 13/ та випискою про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету /а.с. 40/.

Частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, при задоволенні позову Комунального підприємства "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь Комунального підприємства "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 грн.

На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов Комунального підприємства "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" (ідентифікаційний код 05506626, вул. Бетонна, 3, м. Кременчук, Полтавська область, 39600) до Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області (ідентифікаційний код 41319427, вул. Гоголя, 34, м. Полтава, 36011), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні позивача - фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 , АДРЕСА_3 ), про визнання протиправним та скасування рішення задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області №132 від 20 вересня 2022 року в частині повернення неправомірно витраченої суми страхових коштів в розмірі 28535 грн. 96 коп. (двадцять вісім тисяч п`ятсот тридцять п`ять гривень дев`яносто шість копійок) та застосування до Комунального підприємства "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" фінансової санкції в розмірі 14267 грн. 98 коп. (чотирнадцять тисяч двісті шістдесят сім гривень дев`яносто вісім копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України у Полтавській області на користь Комунального підприємства "Кременчуцький обласний спеціалізований будинок дитини Полтавської обласної ради" судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2481 грн. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич