Справа № 300/1919/22
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 300/1919/22 пров. № А/857/10621/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н.В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року (суддя Кафарський В.В., час ухвалення - не зазначено, місце ухвалення м.Івано-Франківськ, дата складання повного тексту 15.06.2022),

в адміністративній справі №300/1919/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області,

про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

У травні 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся в суд із адміністративним позовом до відповідача ГУ ПФУ в Івано-Франківській області, в якому просив: 1) визнати протиправним і скасувати рішення відповідача від 23.12.2021 №92 про відмову у достроковому призначенні позивачу пенсії за віком; 2) зобов`язати відповідача призначити позивачу дострокову пенсію за віком як учаснику бойових дій на підставі пункту 4 частини 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; 3) зобов`язати відповідача зарахувати до страхового стажу позивача для призначення дострокової пенсії за віком період військової служби з 24.04.2000 до 08.08.2001 з розрахунку один місяць служби за три місяці на підставі довідки від 22.11.2021 №1/249, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач позовних вимог не визнав, вважаючи їх безпідставними, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 30.05.2022 залучено до участі у справі в якості співвідповідача Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (відповідач-2).

Відповідач-2 позовних вимог також не визнав, вважаючи їх необґрунтованими, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити в задоволенні адміністративного позову.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15.06.2022 позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.12.2021 №92 щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 21.12.2021 року щодо призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 частини 4 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з урахуванням висновків суду. В іншій частині заявлених позовних вимог відмовлено.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач-1 та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що суд при прийнятті оскаржуваного рішення не надав належної правової оцінки всім суттєвим обставинам справи, що є підставою для скасування рішення суду з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, мають право на призначення дострокової пенсії після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок. 21.12.2021 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління із заявою про призначення дострокової пенсії за віком відповідно п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058. Страховий стаж позивача на момент звернення за призначенням пенсії становить 23 роки 9 місяців 20 днів. За доданими до заяви про призначення пенсії документами до страхового стажу зараховано всі періоди роботи. Проте згідно поданих документів ОСОБА_1 не підтверджено участь в бойових діях у період з 24.04.2000 по 08.08.2001, оскільки Державний кордон України позивач перетнув 17.07.2000. Також участь позивача у складі миротворчих сил ООН у бойових діях на території Косово у вказаний період не підтверджена постановою КМУ від 08.02.1994 №63, що вказує на відсутність підстав для зарахування вищевказаного періоду військової служби до страхового стажу позивача в розрахунку один місяць служби за три. Оскільки на дату звернення за призначенням дострокової пенсії за віком у ОСОБА_1 відсутній необхідний страховий стаж, передбачений ст.115 Закону №1058, то немає підстав для призначення дострокової пенсії за віком та для повторного розгляду заяви про призначення такої пенсії.

За результатами апеляційного розгляду апелянт (відповідач-1) просить скасувати оскаржене рішення суду від 15.06.2022 та постановити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, у якому висловив своє непогодження із її вимогами та підставами, вважаючи, що оскаржене рішення суду є законним та обґрунтованим. Просить апеляційну скаргу залишивши без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, що підтверджується копією посвідченням серії НОМЕР_1 , виданого 24.10.2000 Головним управлінням кадрів МО України, яке є безтерміновим і діє на всій території України (а.с. 13, 17).

Згідно довідки від 22.11.2021 №1/249, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах з 14.11.1985 по 14.11.1987 та з 10.02.1998 по 05.10.2001, в тому числі участь в бойових діях в Косово (ООН) з 24.04.2000 по 08.08.2001, який підлягає зарахуванню до вислуги років на пільгових умовах із розрахунку один місяць за три місяці (а.с. 18).

Згідно архівної довідки Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 04.04.2022 №179/1/1957 у період з 21.07.2000 ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 (Косово) для виконання бойового завдання у складі миротворчих сил НАТО. Плановим днем перетину Державного кордону та днем вибуття до попереднього місця служби після виконання бойового завдання зазначено 07.08.2001 (а.с. 19).

Після досягнення 55-річного віку, з метою реалізації свого права на пенсійне забезпечення, ОСОБА_1 21.12.2021 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою про призначення дострокової пенсії як учаснику бойових дій на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 23.12.2021 №92 відмовлено у призначенні пенсії ОСОБА_1 з посиланням на відсутність необхідного стажу роботи. Позиція відповідача-2 ґрунтується на тому, що страховий стаж позивача становить 23 роки 9 місяців 20 днів. При цьому в якості підстави для відмови вказано, що період проходження військової служби на території Косово (ООН) з 24.04.2000 по 08.08.2001 зараховується в одинарному розмірі, оскільки надана заявником довідка про участь в бойових діях не відповідає додатку №2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. Водночас, Перелік держав і періодів бойових дій на їх територіях, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 №63, який застосовується для визначення осіб, які можуть вважатися учасниками бойових дій, поширюється тільки на осіб начальницького складу органів внутрішніх справ та військовослужбовців внутрішніх військ МВС, які перебували в складі миротворчого персонал органів внутрішніх справ на території Автономного Краю Косово 17.03.2008 (а.с. 21).

Листом від 28.12.2021 за №0900-0207-8/49872 відповідачем-1 направлено оскаржуване рішення позивачу (а.с. 20).

Вважаючи таку відмову протиправною, позивач звернувся до адміністративного суду із вказаним позовом з метою захисту порушеного права.

Задовольняючи частково позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку про протиправність рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії як такого, що не містить достатніх обґрунтувань, а також відсутність підстав для самостійного розрахунку стажу для призначення пенсії, оскільки такі повноваження належать виключно до компетенції пенсійного органу та суд у даному випадку не може підмінити собою цей орган, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині щодо зобов`язання вчинити дії шляхом зобов`язання відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача від 21.12.2021 щодо призначення спірної пенсії, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст.308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Надаючи правову оцінку обставинам справи у взаємозв`язку з нормами законодавства, що регулюють спірні правовідносини в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає рішення суду першої інстанції вірним, виходячи з наступного.

Враховуючи вимоги частини 2 статті 19 Конституції України та частини 2 статті 2 КАС України, законодавцем визначено критерії для оцінювання рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, які одночасно є принципами адміністративної процедури, що вироблені у практиці європейських країн.

Наведені норми означають, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної Хартії та ч.1 ст.46 Конституції України, кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.

Водночас у пункті 5 рішення №8-рп/2005 від 11.10.2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Відповідно до статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХІІ, військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейські, які брали участь у бойових діях, а також ті, які стали інвалідами внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при захисті Батьківщини або при виконанні інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті чи виконанням інтернаціонального обов`язку, а також батьки і дружини (якщо вони не взяли повторний шлюб) військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ та поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення зі служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, одержаних при виконанні обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи чи виконанням інтернаціонального обов`язку, мають право на пенсію: чоловіки після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Зазначена норма кореспондується з пунктом 4 частини 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV (далі Закон №1058-ІV), яким встановлено, що право на призначення дострокової пенсії за віком мають військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Отже, військовослужбовці, які брали участь у бойових діях, мають право на призначення дострокової пенсії після досягнення чоловіками 55 років, жінками 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Обґрунтовуючи свою апеляційну скаргу, відповідач-1 стверджує, що позивачем до заяви про призначення пенсії відповідно до п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV було надано документи, які належним чином не підтверджують його участь в бойових діях в складі миротворчого контингенту в Косово, а період виконання ним бойових завдань не відповідає періоду, що був визначений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 №63. Вказує, що надана позивачем довідка ІНФОРМАЦІЯ_3 №1/249 від 22.11.2021 про участь в бойових діях в Косово з 24.04.2000 по 08.08.2001 не відповідає додатку № 2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній №637. Пояснює, що період проходження військової служби позивачем в зоні бойових дій на території Косово, про який зазначено в документах, наданих позивачем, не відповідає періоду проведення таких бойових дій, що визначений Переліком держав і періодів бойових дій на їх територіях, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 №63.

Вирішуючи спірні правовідносини, колегія суддів враховує, що законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України від 22.10.1993 №3551-XII «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (далі - Закон №3551-XII).

Відповідно до статті 4 Закону №3551-XII, ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Згідно із ст.5 Закону №3551-XII, учасниками бойових дій є особи, які брали участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії (флоту), у партизанських загонах і підпіллі та інших формуваннях як у воєнний, так і у мирний час.

Перелік підрозділів, що входили до складу діючої армії, та інших формувань визначається Кабінетом Міністрів України.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсій регулюється Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 (далі - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 1.1 Порядку №22-1, заява про призначення пенсії непрацюючим особам, а також членам сім`ї у зв`язку з втратою годувальника подається заявником особисто або через представника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально, безпосередньо до управління Пенсійного фонду України у районі, місті, районі у місті, об`єднаного управління (далі - орган, що призначає пенсію) за місцем проживання (реєстрації).

Пункт 2.1 Порядку № 22-1 встановлює, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються такі документи: 1) документ про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (крім осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний орган і мають відмітку у паспорті) або свідоцтво про загальнообов`язкове державне соціальне страхування; 2) документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року №10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за №785/25562; 3) для підтвердження заробітної плати відділом персоніфікованого обліку надаються індивідуальні відомості про застраховану особу за період з 01 липня 2000 року (додатки 3, 4 до Положення); 4) документи про місце проживання (реєстрації) особи; 5) документи, які засвідчують особливий статус особи, зокрема, посвідчення учасника бойових дій, довідка про період (періоди) участі у бойових діях або в антитерористичній операції в районах її проведення, а для осіб, яким встановлено статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 19, 20 статті 6 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», також документи, на підставі яких встановлено статус учасника бойових дій, визначені Порядком надання статусу учасника бойових дій особам, які захищали незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України і брали участь в антитерористичній операції, забезпеченні її проведення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20 серпня 2014 №413 (при призначенні пенсії учасникам бойових дій згідно з пунктом 4 частини першої статті 115 Закону).

Відповідно до пункту 2.12 Порядку №22-1, за документ, який засвідчує, що особі встановлено статус ветерана війни, особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», та особи, яка має особливі заслуги перед Батьківщиною, приймаються завірені в установленому порядку копії посвідчень: учасника війни; учасника бойових дій; інваліда війни; «Постраждалий учасник Революції Гідності» (в період до видачі посвідчення - копію відповідної довідки, виданої структурними підрозділами соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчими органами міських рад за місцем проживання); особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту»; документи, що підтверджують наявність заслуг, передбачених статтею 11 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Пунктом 2.1 Порядку №22-1 визначено, що документом, який визначає особливий статус особи, зокрема учасника бойових дій, є посвідчення учасника бойових дій та довідка військового комісаріату про періоди та місце участі в бойових діях.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.01.1993 №30 «Про пільги щодо обчислення вислуги років військовослужбовцям Збройних Сил України, які брали участь в операціях Миротворчих Сил ООН», визначено, що з 15.07.1992 військовослужбовцям зараховується на пільгових умовах до вислуги років для призначення пенсій один місяць служби за три місяці час служби на території колишньої Республіки Югославії у складі Миротворчих Сил ООН.

Отож, основними умовами для спірного призначення позивачу пенсії відповідно п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV є посвідчення учасника бойових дій та довідка про період (періоди) несення служби на території колишньої Республіки Югославії у складі Миротворчих Сил ООН.

Сторонами не заперечується факт того, що ОСОБА_1 при зверненні до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії на підставі п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV надав: довідку від 22.11.2021 №1/249, видану ІНФОРМАЦІЯ_1 , посвідчення учасника бойових дій, трудову книжку.

Водночас апелянт вважає, що надана позивачем довідка ІНФОРМАЦІЯ_3 №1/249 від 22.11.2021 про участь в бойових діях в Косово з 24.04.2000 по 08.08.2001 не відповідає додатку №2 до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Абзацом шостим пункту 6 Порядку №637 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що військова служба у складі діючої армії в період бойових дій, в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, зараховується до трудового стажу на підставі довідок військових комісаріатів, які видаються в порядку, що визначається Міноборони (додаток №2).

Згідно з додатком №2 до Порядку №637, довідка видається на прізвище, ім`я, по батькові особи про те, що вона проходила військову службу в складі діючої армії в період бойових дій (в тому числі під час виконання інтернаціонального обов`язку, перебування в партизанських загонах і з`єднаннях), із зазначенням військового звання особи та загальної кількісті років, місяців і днів її участі в бойових діях. Також у довідці має бути вказано про те, що зазначена служба підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці, а сама довідка видана для подання органам Пенсійного фонду.

Суд першої інстанції правильно вказав, що обов`язок належного оформлення вказаної довідки покладається саме на військові комісаріати, а не на особу, яка звертається за її видачею. Тому підстава неналежного оформлення довідки про участь позивача в бойових діях в Косово з 24.04.2000 по 08.08.2001 не може бути підставою для відмови у призначенні належної позивачу пенсії. Разом з тим, територіальні органи Пенсійного фонду України не позбавлені можливості надсилати уповноваженим органам відповідні запити для уточнення даних.

Пунктом 6 Порядку №637 також визначено, що для підтвердження військової служби приймаються довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Матеріалами справи підтверджується, що право на зарахування ОСОБА_1 періодів несення служби на території Косово у складі Миротворчих Сил ООН для призначення пенсій один місяць служби за три місяці, окрім довідки від 22.11.2021 №1/249, виданої Івано-Франківським РТЦКСП, підтверджується архівною довідкою Галузевого державного архіву Міністерства оборони України від 04.04.2022 №179/1957 (а.с. 19).

За даними, що наведені в Архівній довідці ГДА МО України від 04.04.2022 №179/1/1957, на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) по стройовій частині від 21.07.2000 року №4 старшину служби за контрактом ОСОБА_1 , водія відділення забезпечення, слід вважати таким, що прибув 21.07.2000 року на нове місце дислокації в населений пункт Рака (Косово) для виконання бойового завдання у складі миротворчих сил НАТО і приступив до виконання своїх службових обов`язків. Перетнув державний кордон 17.07.2000 року. На підставі наказу командира в/ч НОМЕР_2 ( АДРЕСА_1 ) по стройовій частині від 07.08.2001 року №23 старшину служби за контрактом ОСОБА_1 , водія слід вважати таким, що здав справи та посади і вибув 07.08.2001 року до попереднього місця служби після виконання бойового завдання. Плановий день перетину державного кордону вважати 07.08.2001 року. В книзі алфавітного обліку офіцерів, прапорщиків, військовослужбовців за контрактом в/ч НОМЕР_2 за 2000-2004 роки значиться ОСОБА_1 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , в грабі «дата і номер наказу по зарахування до списків» зазначено «наказ №1 від 15.07.2000 року».

Колегія суддів вважає, що довідкою Івано-Франківського РТЦКСП від 22.11.2021 року №1/249 та Архівною довідкою ГДА МО України від 04.04.2022 №179/1/1957 підтверджено участь позивача у бойових діях в Косово (ООН) з 24.04.2000 по 08.08.2001 і такий період підлягає зарахуванню до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах - один місяць служби за три місяці.

На підставі встановленого суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відмова відповідача-2 у призначенні позивачу пенсії за віком згідно вимог статті 16 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та на підставі пункту 4 частини 1 статті 115 Закону №1058-ІV є протиправною, а спірний період підлягає зарахуванню в обрахунку один місяць служби за три місяці.

Стосовно тверджень апелянта про невідповідність періоду участі в бойових діях позивача приписам постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року №63, якою затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх територіях, то такі судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на те, що постановою Кабінету Міністрів України від 12 травня 1994 р. №302 «Про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни» затверджено Положення про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранів війни. Згідно з п.7 цього Положення, "Посвідчення учасника бойових дій" і нагрудний знак видаються Мін`юстом, органами Міноборони, МВС, Мінветеранів, Національної поліції, ДСНС, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, Управління державної охорони, ДФС, Адміністрації Державної прикордонної служби, Держспецзв`язку, а також Держспецтрансслужбою за місцем реєстрації ветерана. Отже, повноваження, щодо перевірки наявності у особи права на отримання статусу учасника бойових дій, в тому числі й перевірки факту чи брала така особа участь у виконанні бойових завдань по захисту Батьківщини у складі військових підрозділів, з`єднань, об`єднань всіх видів і родів військ Збройних Сил діючої армії, належать органам, які видають «Посвідчення учасника бойових дій».

Наявність посвідчення «Потерпілий учасника бойових дій» дає позивачу право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників бойових дій, а тому помилковими є висновки відповідачів про невідповідність періоду участі в бойових діях позивача приписам постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1994 року №63, якою затверджено Перелік держав і періодів бойових дій на їх територіях.

Колегія суддів звертає увагу апелянта на цю обставину, що пенсійний орган як суб`єкт владних повноважень, рішення якого оскаржуються, не надав доказів того, що видача позивачу посвідчення учасника бойових дій була оскаржена або, що таке посвідчення скасоване та недійсне.

Отже, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку про безпідставність доводів апелянта (відповідача-1) та правильність висновків суду першої інстанції щодо наявності у позивача права на зарахування спірного періоду служби в обрахунку один місяць служби за три місяці та права на призначення позивачу пенсії за віком на підставі п.4 ч.1 ст.115 Закону №1058-ІV.

Статтею 316 КАС України передбачено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням наведених вище норм законодавства та фактичних обставин справи, суд апеляційної інстанції доходить висновку, що судом першої інстанції всебічно з`ясовано обставини справи, рішення суду першої інстанції винесено з дотриманням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому немає підстав для його скасування.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області залишити без задоволення.

Рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 15 червня 2022 року в адміністративній справі №300/1919/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль