Справа № 460/18432/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/18432/22 пров. № А/857/13252/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

судді-доповідача: Гінди О.М.,

суддів: Ніколіна В.В., Пліша М.А.,

розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року (головуючий суддя: Комшелюк Т.О., місце ухвалення - м. Рівне) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання призначити й виплачувати пенсію,-

встановив:

ОСОБА_1 , 13.06.2022 звернулася з позовом до суду в якому, просила:

- визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо не призначення ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі пункту 4 ч. 1 статті 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як дружині, яка не взяла повторний шлюб, і якій надано статус сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункту 1 статті 10 зазначеного Закону і досягла 50 років та має наявний страховий стажу не менше не менше 20 років;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити з 18 лютого 2022 року й виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком як дружині, яка не взяла повторний шлюб, і якій надано статус сімей (померлих) ветеранів війни, відповідно до абзацу четвертого пункту 1 статті 10 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», пункту 1 статті 10 зазначеного Закону і досягла 50 років та має наявний страховий стажу не менше не менше 20 років.

Обґрунтовує позов тим, що досягнувши 50-річного віку, та за наявності необхідного страхового стажу, звернулася до органу пенсійного фонду із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», однак у такому призначенні їй було відмовлено. Оскільки, смерть чоловіка позивачки наступила внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, а не поранення, контузії, каліцтва, а тому підстав для призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» немає. Вважає, що відповідач, відмовляючи позивачу у призначенні пенсії діяв протиправно, необґрунтовано та без урахування всіх обставин справи.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року позов задоволено повністю.

Визнано протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 67 від 22 березня 2022 року про відмову у призначенні ОСОБА_1 дострокової пенсії за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити з 18 лютого 2022 року й виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Із цим рішенням суду першої інстанції не погодилось Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та оскаржило в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати судове рішення та постановити нове, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, посилається на те, що доказів які підтверджують настання смерті ОСОБА_2 , внаслідок захворювання пов`язаного з перебуванням на фронті позивачка не надала. Крім цього, згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 27.06.2001 причиною смерті ОСОБА_2 зазначена епілепсія, а докази причинно-наслідкового зв`язку зазначеного захворювання (епілепсія) з перебуванням на фронті в матеріалах справи відсутні. А тому, підстав для призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» відсутні.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 18 лютого 2022 року ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ в Рівненській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Листом № 1700-0204-8/15193 ГУ ПФУ в Рівненській області повідомило позивачку, що за результатами розгляду її заяви прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки смерть її чоловіка ОСОБА_2 наступила внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Так, ГУ ПФУ в Хмельницькій області прийнято рішення № 67 від 22.03.2022 про відмову у призначенні пенсії.

Позивачка, вважаючи протиправною таку відмову, звернулася до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, відмовляючи у призначенні позивачу пенсії за віком, діяв не на підставі, не в межах та не у спосіб, визначені чинним законодавством, а рішення про відмову у призначенні пенсії № 67 від 22.03.2022 не відповідає критеріям правомірності, визначеним ч. 2 ст. 2 КАС України.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV, (далі Закон № 1058-IV, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин), визначає, принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій.

Стаття 115 Закону № 1058-IV визначає пенсійне забезпечення окремих категорій громадян.

Так, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-IV, право на призначення дострокової пенсії за віком мають:

військовослужбовці, особи начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейські, які брали участь у бойових діях, в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, а також ті, яким встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час захисту Батьківщини або під час виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), або внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки військовослужбовців, осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, поліцейських, які померли (загинули) у період проходження військової служби (виконання службових обов`язків) чи після звільнення із служби, але внаслідок поранення, контузії, каліцтва, отриманих під час виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків), захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті, ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, виконанням інтернаціонального обов`язку чи безпосередньою участю в антитерористичній операції в районах її проведення, у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях в районах їх здійснення, особи, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пунктів 20 і 21 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пунктів 12 та 13 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», особи з числа резервістів і військовозобов`язаних, яким надано статус учасника бойових дій відповідно до пункту 19 статті 6, особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до пункту 11 статті 7 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», дружини (чоловіки), якщо вони не взяли повторний шлюб, і батьки, яким надано статус особи, на яку поширюється чинність Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», відповідно до абзаців шостого і сьомого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону, а також абзацу восьмого пункту 1 статті 10 зазначеного Закону з числа членів сімей резервістів і військовозобов`язаних, - після досягнення чоловіками 55 років, жінками - 50 років та за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків і не менше 20 років у жінок.

Згідно ст. 4 Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон № 3551-XII), ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.

До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.

Відповідно до ст. 7 Закону № 3551-XII, до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.

До осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа учасників бойових дій на території інших держав, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, пов`язаних з перебуванням у цих державах.

Згідно ст. 10 Закону № 3551-XII, до сімей загиблих (померлих) ветеранів війни належать, зокрема, сім`ї осіб, зазначених у статтях 6 і 7 цього Закону, які загинули (пропали безвісти) або померли внаслідок поранення, контузії чи каліцтва, одержаних під час захисту Батьківщини або виконання інших обов`язків військової служби (службових обов`язків), а також внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів.

Системний аналіз наведених вище правових норм, надає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що право на призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV, мають, зокрема, дружини військовослужбовців, які померли внаслідок захворювання, пов`язаного з перебуванням на фронті або одержаного в період проходження військової служби (у тому числі на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів, після досягнення 50 років та за наявності страхового стажу не менше 20 років, якщо вони не взяли повторний шлюб.

Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що апелянтом не заперечується наявність у позивачки, на дату звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії, страхового стажу не менше 20 років, досягнення 50-річного віку, є дружиною померлого ветерана війни, яка не взяла повторно шлюб та на яку поширюються норми Закону № 3551-XII.

Разом з тим, скаржник в оскаржуваному рішенні від 22.03.2022 № 67 покликався на те, що позивачка не має права на призначення пенсії згідно п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV, оскільки відповідно до заключення про причину смерті - смерть ОСОБА_2 (чоловіка позивачки) наступила внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби, а не у зв`язку з пораненням, контузією, каліцтвом отриманих під час виконання обов`язків військової служби.

Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними, з огляду на таке.

Так, судом апеляційної інстанції встановлено, що згідно акту огляду у МСЕК серії РВН № 013473 від 06.06.2001 ОСОБА_2 було встановлено ІІ групу інвалідності, яка встановлена у зв`язку отриманою контузією при виконанні інтернаціонального обов`язку у Демократичній Республіці Афганістан. Діагноз МСЕК: віддалені наслідки черепно-мозкової травми (1988 рік) у вигляді помірно вираженого астено-невротичного симптому та судорожних параксизмів (а. с. 17).

ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 від 27.06.2001, причиною смерті у якому вказано «епілепсія» (а. с. 10).

Згідно з заключенням Рівненської районної спеціалізованої психоневрологічної МСЕК про причину смерті ОСОБА_2 (а. с. 16) в період проходження служби у в/ч № НОМЕР_2 (Демократична Республіка Афганістан) отримав контузію і у вересні 1988 року лікувався у військовому госпіталі, вважати, що смерть ОСОБА_2 наступила внаслідок захворювання, отриманого в період проходження військової служби.

Відповідно до довідки Березнівської міської ради від 16.02.2022 № 181 ОСОБА_1 була на утриманні свого чоловіка ОСОБА_2 , проживала з ним до дня його смерті і повторно у шлюб не вступала (а. с. 11).

Згідно з посвідченням серії НОМЕР_3 від 24.07.2013, ОСОБА_1 має пільги, встановлені законодавством України для сімей загиблих (померлих) ветеранів війни (а. с. 12).

Отже, за встановлених обставин, у контексті наведених вимог законодавства, яким врегульовані спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції вважає, що матеріалами справи підтверджено, що смерть чоловіка позивачки ОСОБА_2 , настала внаслідок захворювання, спричиненого контузією, отриманою під час проходження військової служби на території іншої держави, зокрема Демократичної Республіки Афганістан, а тому ОСОБА_1 має право на призначення пенсії відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV.

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суд першої інстанції, що позивачкою дотримано усіх необхідних умов для призначення пенсії, відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області № 67 від 22 березня 2022 року є протиправним, а Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області необхідно зобов`язати призначити з 18 лютого 2022 року й виплачувати ОСОБА_1 дострокову пенсію за віком на підставі п. 4 ч. 1 ст. 115 Закону № 1058-ІV.

Таким чином, апеляційна скарга Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін.

Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат не має.

Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 11 серпня 2022 року у справі № 460/18432/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш