Справа № 607/18931/22
Суддя: Кунець Н. Р.
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

03.01.2023 Справа №607/18931/22

Провадження №2-а/607/529/2022

м. Тернопіль

Суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області Кунець Н.Р., ознайомившись із матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора УПП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Заворітного Дениса Руслановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

27.12.2022 позивач ОСОБА_1 звернувся до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовною заявою до відповідача Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора УПП Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Заворітного Д.Р., в якій просить: визнати протиправними дії інспектора УПП в Тернопільській області Заворітного Д.Р. при винесені постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР № 5707583 від 04.08.2022, якою його до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 5 ст.121 КУпАП; скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія ЕАР№ 5707583 від 04.08.2022, якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 510 грн за ч. 5 ст. 121 КУпАП; справу про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі відносно нього закрити.

Відповідно до ч. 1 ст.171 КАС України, суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, зокрема, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161 цього Кодексу; позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Так, ч. 2 ст. 286 КАС України передбачає, що позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

При цьому причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає одночасно усім таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування.

Тобто поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Чітко визначені та однакові для всіх учасників справи строки звернення до суду, здійснення інших процесуальних дій є гарантією забезпечення рівності сторін та інших учасників справи. Для цього має бути також виконано умову щодо недопустимості безпідставного та необмеженого поновлення судами пропущеного строку.

Така правова позиція щодо поважності причин пропуску строку неодноразово висловлювалась Верховним Судом, зокрема, у постановах Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 у справі N 320/3307/21, від 19.10.2021 у справі N 380/2968/20, від 21.12.2020 у справі N 580/1020/19.

Згідно з ч.1, 2 ст. 77 КАС України, кожна із сторін повинна довести обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

Відтак хоча в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, поряд з тим обов`язок доказування поважності причин пропущення процесуального строку покладається саме на сторону позивача.

Так, разом з позовною заявою позивач подав суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, яке обґрунтоване тим, що 15.08.2022 він у встановлений законом строк подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву про скасування спірної постанови серія ЕАР № 5707583 від 04.08.2022. Однак, ухвалою судді від 17.08.2022 його позовна заява була залишена без руху, та в подальшому ухвалою від 19.09.2022 була повернута у зв`язку з не усуненням її недоліків. Разом з тим, оскільки він не отримав копію ухвали судді від 17.08.2022 про залишення позову без руху, то був позбавлений можливості усунути недоліки позовної заяви. Окрім цього, позивач з посиланням на ст. 169 КАС України, яка визначає, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом, позивач повторно звернувся до суду з цим позовом вказує, що 28.10.2022 ним було повторно подано до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області позовну заяву про скасування спірної постанови, який ухвалою судді від 02.11.2022 був залишений без руху. Вказану ухвалу він отримав 12.11.2022. На виконання вимог вказаної ухвали від 23.11.2022 звернувся до суду із заявою про поновлення строку на звернення до адміністративного суду, у прийнятті якої йому було відмовлено та роз`яснено, що вся вхідна кореспонденція приймається до 13 год. 00 хв. Відтак таку заяву він відправив на адресу суду поштовим зв`язком, однак зробити це вдалось лише 24.11.2022, у зв`язку із проблемами зі світлом. Проте, ухвалою судді від 28.11.2022, його позовна заява була повернута, із зв`язку із не усуненням недоліків станом на 28.11.2022, з чим позивач не погоджується, оскільки згідно трекеру відправлень його лист із заявою про поновлення строку на звернення до адміністративного суду був отриманий судом 28.11.2022. На підставі викладеного, позивач просить визнати причини пропуску поважними та поновити строк на звернення з позовом до адміністративного суду.

Розглянувши клопотання позивача про поновлення пропущеного строку на оскарження постанови серії ЕАР № 5707583 від 04.08.2022, суд приходить до наступного висновку:

Строки звернення до адміністративного суду з адміністративним позовом обмежують час, протягом якого такі правовідносини вважаються спірними, після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій.

Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Обґрунтовуючи підстави для поновлення пропущеного строку позивач зазначає, що вчасно звернувся до Тернопільського міськрайонного суду з позовом про оскарження спірної постанови, однак ухвалою судді від 19.09.2022 його позовна заява була повернута, із зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви. При цьому 28.10.2022 він повторно звернувся до суду з позовом про оскарження спірної постанови, яка також ухвалою судді від 28.11.2022 була повернута, із зв`язку із не усуненням недоліків позовної заяви. З вказаними ухвалами позивач не погоджується та вважає, що такі обмежили його доступ до правосуддя.

Разом з тим, зауважую, що у відповідності до ст. 294 КАС України на ухвалу про повернення заяви може бути подана апеляційна скарга, що також як вбачається із змісту клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду було роз`яснено позивачу. Таким чином, якщо позивач не погоджувався із ухвалами суддів від 19.09.2022 та 28.11.2022 про повернення поданої ним позовної заяви, він не був позбавлений можливості оскаржити їх в апеляційному порядку, однак таким правом не скористався.

Можливість оскарження вказаних ухвал суддів 19.09.2022 та 28.11.2022 залежала виключно від волевиявлення самого позивача, тобто мала суб`єктивний характер.

Окрім цього, позивач не вказує, коли саме він отримав ухвали суддів від 19.09.2022 та 28.11.2022 та в який строк після їх отримання повторно звернувся до суду та не подає на підтвердження цього жодних доказів.

Водночас, з моменту винесення ухвали судді від 19.09.2022 до моменту повторно звернення позивача з позовом до суду пройшов тривалий час, зокрема 39 днів, так само із з моменту винесення ухвали судді від 28.11.2022, до моменту повторно звернення позивача з даним позовом до суду пройшло 29 днів, що свідчить про те, що позивач не вжив усіх необхідних заходів для найскорішого повторного звернення до суду з позовом про оскарження спірної постанови серія ЕАР № 5707583 від 04.08.2022.

У рішенні від 21.02.1975 у справі "Голдер проти Великої Британії" Європейський суд з прав людини закріпив правило, що пункт 1 статті 6 Конвенції стосується невід`ємного права особи на доступ до суду. Прямим порушенням права на доступ до суду є необхідність отримання спеціальних дозволів на звернення до суду.

Як зазначив Конституційний Суд України у рішенні від 13.12.2011 № 17-рп/2011 у практиці Європейського суду з прав людини право на звернення до суду також пов`язується лише з волевиявленням особи. За змістом частини п`ятої статті 6 КАС України особа може відмовитися від реалізації права на звернення до суду, однак не від самого права як такого.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа "Стаббігс на інші проти Великобританії", справа "Девеер проти Бельгії").

Крім того, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях наполягає на тому, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані (рішення Європейського суду у справі "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998 року, заява № 28090/95, пункт 45). Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У рішенні "Міраґаль Есколано та інші проти Іспанії" Європейський суд встановив, що строки позовної давності, яких заявники мають дотримуватися при поданні скарг, спрямовані на те, щоб забезпечити належне здійснення правосуддя і дотримання принципів правової певності. Сторонам у провадженні слід очікувати, що ці норми будуть застосовними (рішення від 25.01.2000 року, пункт 33).

Європейський Суд з прав людини одноголосно постановив, що було порушення пункту 1 статті 6 Конвенції та дійшов висновку, що національні суди, вирішивши поновити пропущений строк оскарження остаточної постанови у справі заявника без наведення відповідних причин та скасувавши в подальшому постанову суду, порушили принцип правової визначеності та право заявника на справедливий судовий розгляд за пунктом 1 статті 6 Конвенції (п. 53 рішення).

Отже, обставини, з якими сторона пов`язує поважність причин пропуску строків звернення до суду, доводяться стороною і встановлюються судом.

Поважність причин пропуску строку звернення ОСОБА_1 до суду із позовом про оскарження постанови серії ЕАР № 5707583 від 04.08.2022 не доведена належними та допустимим доказами, а тому приходжу до висновку, що підстави зазначені позивачем є неповажними, а відтак строк звернення до суду з даним позовом за вказаних позивачем підстав поновленню не підлягає.

Відповідно до ч. 1, 2 статті 123 КАС України, у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Відповідно до ч.1, 2 статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

За таких обставин, приходжу до висновку, що позовну заяву слід залишити без руху та роз`яснити позивачу право протягом десяти днів з дня вручення цієї ухвали звернутись до суду, вказавши інші підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду з цим позовом, із наданням належних та допустимих та достатніх доказів на підтвердження таких підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 160, 161, 169, 241, 243, 286 КАС України, суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області Департаменту патрульної поліції, інспектора УПП в Хмельницькій області старшого лейтенанта поліції Заворітного Дениса Руслановича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі залишити без руху, надавши позивачу строк десять днів з дня отримання копії ухвали суду, для усунення зазначених в мотивувальній частині ухвали недоліків.

У випадку невиконання вимог даної ухвали заява буде вважатись неподаною і підлягатиме поверненню.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

СуддяН. Р. Кунець