Справа № 460/16823/22
Суддя: Гінда Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову в ухваленні додаткового судового рішення

30 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/16823/22 пров. № А/857/12389/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

судді-доповідача -Гінди О. М.
суддів -Ніколіна В. В.
Пліша М. А.
розглянувши в порядку письмового провадження заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЙОРДТРАНС ЮА» про ухвалення додаткового рішення у справі за апеляційною скаргою Державної податкової служби України на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЙОРДТРАНС ЮА» до Державної податкової служби України про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Рівненській області залишено без задоволення, а рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у справі № 460/16823/22 без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що позивачем 13.12.2022, подано заяву про ухвалення додаткового рішення у справі № 460/16823/22. У цій заяві, просив стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЙОРДТРАНС ЮА» за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України судові витрати на правничу допомогу в розмірі 1000 грн, пов`язані з розглядом апеляційної скарги у цій справі.

Згідно ч. 5 ст. 143 КАС України, у випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Частиною 3 ст. 252 КАС України, передбачено, що додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення.

Враховуючи приписи цієї статті, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що оскільки постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду від 08.12.2022 прийнята в порядку письмового провадження, а тому розгляд заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЙОРДТРАНС ЮА» про ухвалення додаткового рішення необхідно також провести в письмовому провадженні.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевірив матеріали справи та обговорив підстави для ухвалення додаткового судового рішення викладені в заяві, вважає, що така не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Згідно ч. 1 ст. 252 КАС України, суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення; 3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Про відмову в ухваленні додаткового рішення суд постановляє ухвалу (ч. 4 ст. 252 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18, від 10.12.2019 у справі № 10.12.2019.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу понесених у суді апеляційної інстанції подано, наступні документи:

- копію Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022 року;

- копію Предметного завдання № 07-10-2022 до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022.

позивача).

- копію акту здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022, складеного 09.12.2022;

- копію рахунку № 09-12/2022/2 від 09.12.2022 виданого Адвокатським бюро «Віталія Грабовського».

Суд апеляційної інстанції зазначає, що згідно акту здачі-приймання наданих послуг до Договору про надання адвокатських послуг (правничої допомоги) від 22.04.2022, який складений 09.12.2022, Адвокатським бюро «Віталія Грабовського» підготовлено та подано відзив на апеляційну скаргу Державної податкової служби України у справі № 460/16823/22. Сторони погодили, що вартість цієї послуги становить 1000 грн.

Так, проаналізувавши надану послугу позивачу Адвокатським бюро «Віталія Грабовського», на предмет її обсягу, складності, якості, співмірності, розміру витраченого адвокатом часу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що вартість послуги (1000 грн), є необґрунтованою. Оскільки, текст вказаного відзиву, по своїй суті, збігається з текстом позовної заяви у цій справі.

Тобто, текст відзиву на апеляційну скаргу, по суті скопійовано з позовної заяви, яка подана до суду першої інстанції, таким чином, виготовлення цього документу не потребувало затрати значного часу.

Крім цього, в акті здачі-приймання наданих послуг, судом апеляційної інстанції виявлено, що в цьому акті вказано про підготовку та подання відзиву до Восьмого апеляційного господарського суду. Однак, розгляд апеляційної скарги здійснював Восьмий апеляційний адміністративний суд.

Отже, враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг та якість послуг адвоката при наданні правничої допомоги у Восьмому апеляційному адміністративному суді, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що заявлена сума до відшкодування витрат на правничу професійну допомогу, у спірних правовідносинах, не підлягає стягненню з відповідача.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЙОРДТРАНС ЮА» про стягнення судових витрат необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 134, 139, 143, 243, 252, 313, 315, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд-

ухвалив:

у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «ФЙОРДТРАНС ЮА» про ухвалення додаткового рішення у справі № 460/16823/22 (А/857/12389/22) відмовити.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги до Верховного Суду.

Суддя-доповідач О. М. Гінда
судді В. В. Ніколін
М. А. Пліш