Справа № 560/6945/22
Суддя: Смілянець Е. С.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/6945/22

Головуючий у 1-й інстанції: Польовий О.Л.

Суддя-доповідач: Смілянець Е. С.

05 січня 2023 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Смілянця Е. С.

суддів: Полотнянка Ю.П. Драчук Т. О.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

в липні 2022 року позивач, ОСОБА_1 , звернулась в суд з позовом до Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації (відповідача), в якому просила визнати протиправними дії відповідача щодо відмови в призначенні послуги "муніципальна няня" з 04.11.2020 та скасувати відповідні рішення, зобов`язати відповідача здійснити відшкодування вартості послуг з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" з 04.11.2020 по жовтень 2021 року.

Хмельницький окружний адміністративний суд рішенням від 29.07.2022 позов задовольнив частково. Визнав протиправними дії Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації щодо відмови ОСОБА_1 в компенсації вартості послуг з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" за період з 04.11.2020 по жовтень 2021 року.

Зобов`язав Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації здійснити ОСОБА_1 відшкодування вартості послуг з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" за період з 04.11.2020 по жовтень 2021 року. У задоволенні решти позовних вимог відмовив.

Не погоджуючись з рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволені позовних вимог відмовити.

Аргументами на підтвердження вимог скарги зазначає, що підставою для відмови позивачці у компенсації послуги "муніципальна няня" слугував факт, що остання перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку та не підтвердила право на отримання такої послуги.

У відзиві на апеляційну скаргу позивач зазначає, що з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року мала статус фізичної особи-підприємця, сплачувала єдиний соціальний внесок, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та індивідуальними відомостями про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування, тому має право на отримання компенсації послуги "муніципальна няня".

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі-КАС України), суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.

Виходячи з приписів ст.ст. 311, 263 КАС України, вищезазначена апеляційна скарга розглядається в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що позивачка - ОСОБА_1 04.10.2020 звернулась до відповідача з заявою про призначення компенсації послуги "муніципальна няня".

Згідно інформації викладеної в листі від 21.01.2022 №10651-10651/Б-91-140 Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації повідомило позивачку про те, що їй призначена компенсація послуги "муніципальня няня" на період з 01.10.2020 по 03.11.2020. Оскільки за інформацією Міністерства оборони України позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з 04.11.2020, тому призначити компенсацію послуги "муніципальна няня" з 04.11.2020 не має законних підстав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.

Критерії, за якими адміністративний суд перевіряє рішення суб`єктів владних повноважень, визначені у ч. 2 ст. 2 КАС України.

Згідно частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Крім того, ст. 2 та ч. 4 ст. 242 КАС України встановлюють, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно з статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.01.2019 №68 затверджений Порядок відшкодування вартості послуги з догляду за дитиною до трьох років "муніципальна няня" (далі по тексту - Порядок №68).

Пунктом 3 Порядку №68 передбачено, що відшкодування вартості послуги "муніципальна няня" є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків, опікуну дитини до трьох років за здійснення догляду за дитиною протягом місяця.

Призначення та виплата грошової компенсації здійснюється структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх утворення) рад.

Пунктом 5 Порядку №68 визначено, що право на отримання компенсації послуги "муніципальна няня" мають громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які є батьками, опікунами дитини до трьох років і на законних підставах проживають на території України та уклали договір про здійснення догляду за дитиною до трьох років з муніципальною нянею.

Компенсація послуги "муніципальна няня" надається отримувачам послуги "муніципальна няня" за умови зайнятості кожного з батьків, опікунів дитини відповідно до Закону України "Про зайнятість населення", за винятком отримувачів послуги "муніципальна няня", які здійснюють догляд за дитиною з інвалідністю, дитиною, хворою на тяжкі перинатальні ураження нервової системи, тяжкі вроджені вади розвитку, рідкісні орфанні захворювання, онкологічні, онкогематологічні захворювання, дитячий церебральний параліч, тяжкі психічні розлади, цукровий діабет I типу (інсулінозалежний), гострі або хронічні захворювання нирок IV ступеня, дитиною, яка отримала тяжку травму, потребує трансплантації органа, потребує паліативної допомоги, якій не встановлено інвалідність, а також отримувачів послуги "муніципальна няня", у яких одночасно народилося троє і більше дітей.

Компенсація послуги "муніципальна няня" не призначається батькам, які є батьками - вихователями дитячих будинків сімейного типу, прийомними батьками, якщо вони отримують грошове забезпечення відповідно до законодавства, отримувачам послуги "муніципальна няня", які перебувають у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

Отримувачу послуги «муніципальна няня» може бути відмовлено у призначенні компенсації послуги «муніципальна няня» у разі подання неповного пакета документів, передбаченого пунктами 8 і 9 цього Порядку, відсутності інформації про муніципальну няню в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань та/або викладення недостовірної інформації в договорі.

Підставою для відмови в призначенні або для припинення виплати компенсації послуги «муніципальна няня» є також установлення факту порушення:

муніципальною нянею - вимог, передбачених абзацами третім і четвертим пункту 4 цього Порядку;

отримувачем послуги «муніципальна няня» - вимог, передбачених абзацами другим і третім пункту 5 цього Порядку.

Із системного аналізу наведених положень Порядку № 68 слідує, що компенсація послуги «муніципальна няня» надається отримувачам послуги «муніципальна няня» за умови, по-перше, зайнятості кожного з батьків відповідно до Закону України «Про зайнятість населення» та, по-друге, у разі відсутності обставин перебування одного з батьків у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку.

При цьому, колегія суддів зазначає, що Порядок № 68 не конкретизує вид зайнятості батьків (повна, неповна), обставини перебування у відпустці для догляду за дитиною лише за основним місцем роботи чи додатково й за сумісництвом.

В свою чергу, в розумінні статті 1 Закону України "Про зайнятість населення" зайнятість - це не заборонена законодавством діяльність осіб, пов`язана із задоволенням їх особистих та суспільних потреб з метою одержання доходу (заробітної плати) у грошовій або іншій формі, а також діяльність членів однієї сім`ї, які здійснюють господарську діяльність або працюють у суб`єктів господарювання, заснованих на їх власності, у тому числі безоплатно.

Неповна зайнятість - зайнятість працівника на умовах робочого часу, що менший від норми часу, передбаченої законодавством, і може встановлюватися за договором між працівником і роботодавцем з оплатою праці пропорційно відпрацьованому часу або залежно від виробітку.

Відповідно до вимог статті 4 Закону України "Про зайнятість населення" до зайнятого населення належать особи, які працюють за наймом на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, особи, які забезпечують себе роботою самостійно (у тому числі члени особистих селянських господарств), проходять військову чи альтернативну (невійськову) службу, на законних підставах працюють за кордоном та які мають доходи від такої зайнятості, а також особи, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти та поєднують навчання з роботою.

Слід також зазначити, що відповідно до ч. 8 ст. 179 Кодексу законів про працю України, за бажанням жінки або осіб, які фактично здійснюють догляд за дитиною, у період перебування їх у відпустці для догляду за дитиною вони можуть працювати на умовах неповного робочого часу або вдома.

Як встановлено судом першої інстанції, позивачка з жовтня 2020 року по жовтень 2021 року мала статус фізичної особи-підприємця, сплачувала єдиний соціальний внесок, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань та індивідуальними відомостями про застраховану особу з Державного реєстру загальнообов`язкового соціального страхування.

При цьому, позивачка перебуває в декретній відпустці за основним місцем роботи.

Разом з тим, за змістом статті 21 Закону України «Про відпустки» працівникам, які мають право на соціальні відпустки, передбачені статтями 17 і 18 цього Закону, виплачується державна допомога на умовах, передбачених Законом України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та іншими нормативно-правовими актами України.

Наведене свідчить, що під час перебування у соціальній відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відповідні особи отримують державну допомогу.

Також, колегія суддів не заперечує той факт, що позивачка є зайнятою особою в розумінні Закону України «Про зайнятість населення», так як реалізувала своє право на працю та мала статус фізичної особи-підприємця, сплачувала єдиний соціальний внесок.

Разом з тим, колегія суддів звертає увагу, що відшкодування вартості послуги «муніципальна няня» є щомісячною адресною компенсаційною виплатою одному з батьків, опікуну дитини до трьох років за здійснення догляду за дитиною протягом місяця. Адресність компенсаційної виплати передбачає наявність певних вимог щодо отримувача такої компенсації, зокрема, таких, що встановлені п. 5 Порядку № 68.

Водночас, положення Порядку № 68 виключають можливість отримання компенсації послуги «муніципальна няня» у випадку, якщо зайнята особа скористалась своїм правом на відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, що встановлено судом у даній справі та стало підставою для відмови в призначенні позивачу компенсації послуги «муніципальна няня».

Тобто, положення п. 5 Порядку № 68 на час прийняття оскаржуваного рішення було чинним та обов`язковим для застосування відповідачем.

Зважаючи на вищевикладене, колегія суддів вважає необґрунтованим та помилковим висновок суду першої інстанції, що за таких обставин, позивачка має право на отримання компенсації послуги "муніципальна няня".

Відповідно до вимог ч. 1 та 2 ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю та ухвалення нового рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, крім іншого, неправильне тлумачення закону.

З урахуванням наведеного, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при вирішенні справи порушені норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, тому, керуючись статтею 315 КАС України, постанова суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови, якою в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Управління соціального захисту населення Подільської районної в місті Києві державної адміністрації задовольнити повністю.

Рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 29 липня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову, якою в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Смілянець Е. С.

Судді Полотнянко Ю.П. Драчук Т. О.