Справа № 240/21464/22
Суддя: Лавренчук Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2023 року м. Житомир справа № 240/21464/22

категорія 113070200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Лавренчук О.В., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

встановив:

Приватне акціонерне товариство "Житомирський комбінат силікатних виробів" звернулось до суду з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті у якому просить визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті №309753 від 22 лютого 2022 року про застосування адміністративно-господарського штрафу до Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" в сумі 17000,00 гривень.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що абзац 3 ч.1 ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" передбачає відповідальність перевізника за відсутність у нього на момент проведення перевірки ТТН, коли її оформлення є обов`язковим відповідно до діючого законодавства України. Крім того, відповідно до абзацу 3 ч.1 ст.60 ЗУ "Про автомобільний транспорт" перевізник несе відповідальність тільки за відсутність у нього ТТН (в разі необхідності її оформлення), а не за неналежне оформлення ТТН. Таким чином перевірка автомобіля Позивача 21.01.2022 (Акт №31 1093) та прийняття постанови №309753 були здійснені відповідачем з порушенням норм чинного законодавства України, чим він (Відповідач) порушив вимоги ст.19 Конституції України щодо обов`язку органу державної влади та його посадовим особам діяти лише на підставі, в межах повноважень, та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України. Просить позов задовольнити.

Ухвалою суду від 27.09.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи.

Відзив на позовну заяву надійшов до суду 20.10.2022. Заперечуючи позовні вимоги відповідач зазначає, що з копії товарно-транспортної накладної вбачається, що остання не містить обов`язкових реквізитів, визначених законодавством, а отже не може вважатися належним документом на перевезення вантажів. Вказує, що відсутність необхідних документів (в даному випадку - товарно-транспортної накладної, оформленої належним чином, а саме відповідно до вимог статті 48 Закону України «Про автомобільний транспорт»), визначених положеннями Закону № 2344-ПІ та Порядку №1567 на момент проведення рейдової перевірки, знайшло своє відображення в акті від 21.01.2022 №331093. Відтак, під час перевірки було виявлено порушення вимог статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». Звертає увагу, що вказаний акт містить проставлений особистий підпис водія транспортного засобу в якості підтвердження ознайомлення з встановленими обставинами порушень, а також не містить жодних пояснень, які б спростовували виявлене порушення. Просить відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та виклику учасників справи (у письмовому провадженні), з особливостями, визначеними статтями 257-263 Кодексу адміністративного судочинства України, позовну заяву та відзив, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, перевіривши їх наявними в матеріалах справи і дослідженими доказами, суд дійшов наступних висновків.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Встановлено, що уповноваженими особами Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області шляхом проведення рейдової перевірки, 21.01.2022 на 5 км. а/д Глибочиця - Станишівка перевірено транспортний засіб SСАNІА реєстраційний номер НОМЕР_1 , напівпричів - самоскид р.н. НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_1 , що використовується автомобільним перевізником ПАТ "Житомирський комбінат силікатних виробів".

За результатами проведення рейдової перевірки складено Акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №331093 від 21.01.2022, в якому встановлено порушення абз.3 ч. 1 ст.60 Зокону Украни «Про автомобільний транспорт» перевезення вантажів за відсутності на момент перевірки документів перелік визначений ст.48 ЗУ «Про автомобільний транспорт», а саме товарно- транспортної накладної.

У рядку "під час перевірки виявлені порушення" вказано: "внутрішні вантажні перевезення вантажу, видаткова накладна без номеру від 21.01.22, вантаж "пісок", ТТН №123 від 21.01.22, яку надав водій, відсутні обов`язкові реквізити, а саме, при оформленні товарно - транспортної накладної відсутні реквізити, зазначені в ст. 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт"".

Вказані матеріали передані для розгляду в орган державного контролю за місцезнаходженням автомобільного перевізника, тобто відповідачу.

Згідно повідомлення відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області, направленого на адресу позивача, розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт призначено на 22.02.2022.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, відповідачем винесено постанову №309753 від 22.02.2022, згідно якої за порушення вимог статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф у розмірі 17000,00 грн, на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Вважаючи таку постанову протиправною, а свої права та охоронювані законом інтереси порушеними, позивач звернувся з позовом до суду.

Відповідно до вимог статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України «Про автомобільний транспорт» від 05.04.2001 за №2344-ІІІ (далі - Закон №2344), Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 за №1567 (далі - Порядок №1567).

Згідно з пунктом 15 Порядку за №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється зокрема, наявність визначених статтями 39 і 48 Закону України "Про автомобільний транспорт" документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом.

Статтею 48 Закону №2344 встановлено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до ст.60 Закону №2344 за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно - господарські штрафи, зокрема за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону - у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналізуючи обставини цієї справи, суд зазначає, що склад порушення за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності полягав у здійсненні перевезення вантажу за відсутності товарно - транспортної накладної.

При цьому безспірними є та обставина, що на момент проведення рейдової перевірки водієм надано ТТН №1236 від 21.01.2022. Однак посадовими особами відповідача не взято до уваги пред`явлену ТТН з огляду на відсутність у ній відомостей, які було кваліфіковано як здійснення перевезення вантажів за відсутності товарно - транспортної накладної.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно ст.1 Закону №2344 (у редакції Закону №1534-IX від 03.06.2021) товарно - транспортна накладна - єдиний для всіх учасників транспортного процесу (крім фізичних осіб, які здійснюють перевезення вантажу за рахунок власних коштів та для власних потреб) документ, призначений для обліку товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей, оприбуткування, складського, оперативного та бухгалтерського обліку, який складається у паперовій та/або електронній формі та містить обов`язкові реквізити, передбачені цим Законом та правилами перевезень вантажів автомобільним транспортом.

Згідно ч.3 ст.48 Закону №2344 (у редакції Закону №1534-IX від 03.06.2021), при оформленні товарно - транспортної накладної вантажовідправник зазначає такі обов`язкові реквізити: 1) дата і місце складання; 2) вантажовідправник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 3) автомобільний перевізник (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків або серію та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку у паспорті), прізвище, ім`я, по батькові водія та номер його посвідчення; 4) вантажоодержувач (повне найменування (прізвище, ім`я, по батькові), код платника податків згідно з Єдиним державним реєстром підприємств та організацій України або податковий номер, реєстраційний номер облікової картки платника податків чи серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті); 5) транспортний засіб (марка, модель, тип, реєстраційний номер автомобіля, причепа/напівпричепа), його параметри із зазначенням довжини, ширини, висоти, загальної ваги, у тому числі з вантажем, та маси брутто; 6) пункти завантаження і розвантаження.

Однак суд наголошує, що відповідальність перевізника на підставі норм ст.60 Закону №2344 настає лише у випадку здійснення перевезень за відсутності ТТН, а не за порушення правил її оформлення.

Цей висновок узгоджується із нормами Наказу Міністерства транспорту України від 14.10.1997 за №363 Про затвердження Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні (надалі - Правила №363).

Пунктом 11.1 Правил №363 передбачає, що товарно - транспортну накладну суб`єкт господарювання може оформлювати без дотримання форми, наведеної в додатку 7 до цих Правил, за умови наявності в ній інформації про назву документа, дату і місце його складання, найменування (прізвище, ім`я, по батькові) Перевізника та/або експедитора, замовника, вантажовідправника, вантажоодержувача, найменування та кількість вантажу, його основні характеристики та ознаки, які дають можливість однозначно ідентифікувати цей вантаж, автомобіль (марка, модель, тип, реєстраційний номер), причіп/напівпричіп (марка, модель, тип, реєстраційний номер), пункти навантаження та розвантаження із зазначенням повної адреси, посади, прізвища та підписів відповідальних осіб вантажовідправника, вантажоодержувача, водія та/або експедитора.

Суд акцентує увагу на тому, що відповідачем, ані в Акті №331093, ані у відзиві на позовну заяву не зазначено, яка саме інформація відсутня в ТТН, що була надана водієм під час рейдової перевірки.

Більш того, ст.48 Закону від 05.04.2001 за №2344-III передбачає відповідальність перевізника за перевезення вантажів за відсутності на момент проведення перевірки товарно - транспортної накладної. Відтак, достатньою і такою, що ґрунтується на Законі від 05.04.2001 за №2344-III підставою для відповідальності перевізника є фізичне не існування у його водія на момент проведення перевірки такого документу як товарно - транспортна накладна, а не певні формальні недоліки у її заповненні.

При цьому суд зазначає, що ТТН №1236 від 21.01.2022, яка надана відповідачем до суду, містить реквізити, що дають можливість у повній мірі ідентифікувати суб`єктів транспортного процесу, вантаж та транспортний засіб, яким здійснювалося перевезення.

За таких обставин суд вважає, що висновок акту перевірки від 21.01.2022 №331093 про перевезення позивачем вантажів автомобільним транспортом за відсутності товарно - транспортної накладної є помилковими, адже за встановлених у справі обставин, певні недоліки в оформленні наявної у водія ТТН від 21.01.2022 №1236 не можуть бути кваліфіковані як відсутність товарно - транспортної накладної на момент проведення перевірки.

Отже, спірна постанова від 22.02.2022 за №309753 про застосування до позивача адміністративно - господарського штрафу у сумі 17000 грн, є протиправною та підлягає скасуванню.

Як зазначено у частині першій статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У контексті оцінки кожного аргументу (доводу), наданого стороною, суд звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до п.1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 за №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Пунктом 8 вказаного Положення передбачено, що Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідачем у справі є Відділ державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті, який в силу норм Кодексу адміністративного судочинства України володіє статусом суб`єкта владних повноважень, однак не є юридичною особою, що виключає можливість стягнення із відповідача сплаченого позивачем судового збору.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір в розмірі 2481,00 грн. належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" (вул. Промислова, 10,Житомир,10019. РНОКПП/) до Відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті (майдан ім. С.П. Корольова, 12,Житомир,10014. РНОКПП/) про визнання протиправною та скасування постанови, - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову відділу державного нагляду (контролю) у Житомирській області Державної служби України з безпеки на транспорті №309753 від 22 лютого 2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті на користь Приватного акціонерного товариства "Житомирський комбінат силікатних виробів" документально підтверджені судові витрати у сумі 2481 ( дві тисячі чотириста вісімдесят одну) гривню 00 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.В. Лавренчук