Справа № 541/3013/22
Суддя: Вірченко О. М.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 541/3013/22
Провадження № 2-а/541/30/2022
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Вірченко О.М.,

за участю секретаря судового засідання Циганової Ю.М.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача Ковердяєвої Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, який було уточнено до початку розгляду справи по суті, до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, мотивуючи свої вимоги наступним. 20 листопада 2022 року під час його руху на автомобілі Sitroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 , по вул. Гоголя в м. Миргороді його було зупинено працівником поліції шляхом проблискових маячків. Причиною зупинки, зі слів поліцейського СРПП Миргородського РПП Яковенка О.Ю., стало те, що позивач не пропустив пішохода, який переходив дорогу, чим порушив Правила дорожнього руху та в результаті чого скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП. Відносно ОСОБА_1 було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАД № 199863, у відповідності з якою позивача визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 грн. Вважає вказану постанову незаконною, оскільки поліцейський взагалі не розбирався із ситуацією, яка сталася, належним чином не дослідив всіх обставин справи. Позивачу не було роз`яснено його права, не надано можливості скористатися правовою допомогою адвоката та безпідставно відмовлено в задоволенні клопотання про перегляд відеозапису, чим порушено ст. 268 КУпАП. Поліцейським не роз`яснено, який саме пункт ПДР порушив ОСОБА_1 , постанова про накладення адміністративного стягнення складена нерозбірливо, нечітко, з постанови не зрозуміло, за якою статтею позивача притягнуто до відповідальності. В даному випадку для встановлення складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, поліцейському необхідно було встановити, де саме знаходився пішохід, чи перебував він у спеціальній зоні, облаштованій пішохідним переходом для перетину дороги, тощо. В зв`язку із зазначеним просив постанову від 20 листопада 2022 року про накладення на нього адміністративного стягнення скасувати та стягнути з відповідача судові витрати.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити з викладених у ньому підстав.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи.

Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов наступного висновку.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, від 20 листопада 2022 року серії БАД № 199863, складеної інспектором СРПП Миргородського РВП ГУНП в Полтавській області Яковенком О.Ю., 20 листопада 2022 року о 10 год 06 хв в м. Миргороді по вул. Гоголя водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом Sitroen Jumper, реєстраційний номер НОМЕР_1 , не надав перевагу пішоходу, який переходив проїзну частину, не ввімкнув світлові сигнали та не мав аптечки, вогнегасника та знаку аварійної зупинки, чим порушив п.п. 18,1, 9.9 «б», 31.4.7 ПДР, тобто скоїв адміністративні правопорушення, передбачені ч. 1 с. 122, 125 КУпАП.

У відповідності з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За загальними правилами ст. 33 КУпАП стягнення за адміністративне правопорушення накладається у межах, установлених цим Кодексом та іншими законами України.

При накладенні стягнення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

За визначенням, наведеним у ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до с. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Згідно ч. 2 ст. 36 КУпАП, якщо особа вчинила кілька адміністративних правопорушень, справи про які одночасно розглядаються одним і тим же органом (посадовою особою), стягнення накладається в межах санкції, встановленої за більш серйозне правопорушення з числа вчинених. До основного стягнення в цьому разі може бути приєднано одне з додаткових стягнень, передбачених статтями про відповідальність за будь-яке з вчинених правопорушень.

В даному випадку оскаржуваною постановою позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу на підставі ч. 1 ст. 122 КУпАП за порушення правил проїзду пішохідних переходів.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі п`ятнадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або 50 штрафних балів.

Відповідно до п. 18.1 ПДР України, водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека.

Таким чином, вимога п. 18.1 ПДР України передбачає, що на нерегульованих пішохідних переходах пішоходи мають перевагу в русі перед транспортними засобами з моменту, коли вони ступили на перехід. Для виконання вимоги цього пункту водій транспортного засобу обов`язково повинен своїм маневром показати пішоходам, що він дає дорогу, тобто знизити швидкість, якщо цього достатньо для того, щоб дати дорогу, або зупинитися.

Забороняється здійснювати об`їзд пішохода, який перебуває на пішохідному переході незалежно від відстані між ним і транспортним засобом, а також збільшувати швидкість з метою «проскочити» перед пішоходом, який ступив на нерегульований пішохідний перехід.

Водій повинен врахувати можливі маневри пішохода на пішохідному переході (пішохід може зупинитися, передбачаючи небезпеку, побігти або уповільнити хід) і спрогнозувати можливий розвиток ситуації: якщо ймовірно, що шляхи руху пішохода (незалежно від того, як він рухається) і транспортного засобу можуть перетнутися на переході, - уникнути такої ситуації, тобто дати дорогу пішоходу.

На підтвердження вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення відповідачем долучено диск із відеозаписом, з огляду на який суд вважає недоведеним факт правопорушення, інкримінованого позивачу в частині порушення ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Так, під час перегляду вказаного відеозапису судом встановлено, що в той час, коли позивач проїжджав нерегульований пішохідний перехід, пішохід ще не ступив на проїжджу частину, тобто у водія ще був відсутній обов`язок зупинки, зменшення швидкості тощо для того щоб дати дорогу пішоходу або уникнути небезпечних ситуацій.

Інших доказів вчинення позивачем порушення п. 18.1 ПДР, крім відеозапису (пояснень водія, показань свідків тощо), відповідачем до матеріалів справи не надано.

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З урахуванням викладеного вище, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова підлягає скасуванню, оскільки відповідачем не було надано суду належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а провадження по справі необхідно закрити.

По даній справі позивачем при подачі позову до суду було сплачено судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи норми діючого законодавства та матеріали справи, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 71, 160-163 КАС України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до Миргородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити.

Постанову в справі про адміністративне правопорушення від 20 листопада 2022 року серії БАД № 199863про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 340 грн за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, скасувати.

Провадження по справі про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції () на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`ятсот шість) грн 20 коп.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення складено 03 січня 2023 року.

Суддя О. М. Вірченко