Справа № 340/4956/20
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/4956/20

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу

за позовом Фермерського господарства "Стожари" (код ЄДРПОУ - 32840871; адреса: вул. Горького, будинок, 7А, смт. Єлизаветградка, Олександрівський район, Кіровоградська область, 27341)

до Відділу державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби з безпеки на транспорті (25004, м. Кропивницький, вул. Генерала Родимцева, 102)

про визнання протиправною та скасування постанови.

Фермерське господарство "Стожари" звернулось до Кіровоградського окружного адміністративного суду з позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті, у якому просить суд визнати протиправною та скасувати постанову т.в.о. начальника управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті В. Мнеки про застосування адміністративно-господарського штрафу №207163 від 25 серпня 2020 року, якою на Фермерське господарство "Стожари" накладено штраф у розмірі 8500,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що постановою Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області №207163 від 25 серпня 2020 року до ФГ «Стожари» застосовано адміністративно-господарські санкції у вигляді штрафу у розмірі 8500, 00 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт при наданні послуг з перевезення вантажів з перевищенням встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Позивач заперечує виявлені порушення та стверджує, що посадовими особами відповідача під час проведення габаритно-вагового контролю не було враховано властивості вантажу, що перевозився - ячмінь насипом, який є сипучим вантажем, що зумовлює можливість його переміщення по всім осям під час руху транспортного засобу та відповідно, впливає па осьове навантаження; на момент проведення габаритно-вагового контролю була відсутня методика зважування сипучих вантажів, що унеможливлює встановлення факту порушення вагових параметрів при перевезенні сипучого вантажу; посадовими особами відповідача на вимогу водія не були надані документи, які б підтверджували повірку і сертифікацію вагового пункту, а у складених відповідачем за результатами габаритно-вагового контролю документах взагалі відсутня будь-яка інформація, якими саме вагами проводилося зважування транспортних засобів позивача, який відсоток похибки таких ваг, чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію) тощо; довідка про результати здійснений габаритно-вагового контролю від 02.07.2020 року не може за відсутності відомостей про справність вагів та їх повірку вказувати па факт перевищення вагових параметрів; зі змісту оскаржуваної постанови №207163 від 25 серпня 2020 року, довідки та розрахунку взагалі неможливо встановити будь-яких характеристик звужувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю; при цьому сертифікат відповідності па ваги було отримано позивачем вже під час розгляду справи відповідачем; після проведеного габаритно-вагового контролю транспортний засіб позивача затримано не було, плата за проїзд не сплачувалась, а транспортний засіб продовжив свій рух, що суперечить вимогам чинного законодавства та свідчить про порушення процедури габаритно-вагового контролю з боку відповідача; зі змісту акта перевірки та доданих до нього матеріалів неможливо встановити, на підставі яких документів та у який спосіб визначалось навантаження на строєну вісь, що вказує на необґрунтованість даної постанови; зважування автомобіля відбувалось без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, що не може дати достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу; ваги за допомогою яких здійснювалося зважування транспортного засобу не можуть вказувати точні данні, оскільки найбільша границя навантажування ваг дорівняй 15000 кг, в той час як виявлене навантаження на вісь становить 24,140 т, що свідчить про відсутність достовірних доказів перевантаження; постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу №207163 в 25.08.2020 року винесена не уповноваженою на те особою, а саме т.в.о. начальника Управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Віталієм Мнекою, усупереч вимогам пункту 27 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року №1567, який надає право її виносити начальнику Управління або його заступнику; у позивача була відсутня необхідність отримання дозволу на перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, оскільки при виїзді автомобіля з пункту відправлення зважуванням було встановлено відсутність вагових перевищень, про що зазначено у товарно транспортній накладній №3 від 01.07.2020 року.

Ухвалою суду від 30 жовтня 2020 року позивачу відмовлено в заяві про забезпечення позову.

Ухвалою суду від 04 листопада 2020 року відкрито провадження у даній адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвалою суду від 13 грудня 2022 року первинного позивача у справі замінено на правонаступника - Відділ державного нагляду (контролю) у Кіровоградській області Державної служби з безпеки на транспорті (25004, м. Кропивницький, вул. Генерала Родимцева, 102).

Відповідач позовних вимог не визнав та у відзиві на позовну заяву повідомив, що 02 липня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області на автодорозі Н-14 75+812 м, за результатами габаритно-вагового контролю транспортного засобу марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 встановлено факт перевищення вагових параметрів на строєну вісь, яке становило 24 140 кг, при нормативно допустимих 22 000 кг, у зв`язку з чим складено акт № 237812 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. Отже, перевищення вагових норм було належним чином зафіксовано, що і стало підставою для винесення постанови про застосування штрафу.

Позивач скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідача заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

02 липня 2020 року посадовими особами Управління Укртрансбезпеки в Кіровоградській області на автодорозі на автодорозі Н-14 75+812 м відповідно до направлення на перевірку №009843 від 26 червня 2020 року, було проведено рейдову перевірку транспортного засобу марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 .

За результатами перевірки складено акт №237812 від 02 липня 2020 року, яким зафіксовано перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

Також, за результатами такої перевірки оформлено акт про перевищення транспортним засобом нормативно-вагових параметрів №025401 від 02 липня 2020 року.

На підставі вказаного акту здійснено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування та відповідно нараховано плату за проїзд 88,4 євро.

25 серпня 2020 року за результатами розгляду порушення автотранспортного законодавства за актом №237812 від 02 липня 2020 року, складеним під час проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, було винесено постанову №207163 про застосування до ФГ «Стожари» адміністративно-господарського штрафу у сумі 8500,00 грн за допущене порушення (перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу), передбачене частиною 1 абзацом 14 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Не погодившись із винесеною постановою, вважаючи її неправомірною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При винесенні рішення у даній справі судом враховуються наступні фактичні обставини справи.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначено Законом України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III (далі - Закон №2344-III).

Статтею 1 Закону № 2344-III, визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Постановою КМУ №1567 від 08.11.2006 року затверджено Порядок (далі - Порядок №1567), який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

За змістом п.п. 2-4 Порядку №1567, державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Відповідно до статті 6 Закону №2344-III, у разі проведення рейдових перевірок автомобільний перевізник, що буде перевірятися, про час проведення перевірки не інформується.

Відповідно до п.п. 12-15 Порядку №1567, рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Графік проведення рейдових перевірок складається та затверджується керівником Укртрансбезпеки або її територіального органу з урахуванням стану аварійності, періоду, що пройшов від попередньої перевірки, забезпечення належного рівня транспортного обслуговування в окремих регіонах, інформації про діяльність осіб, що незаконно надають послуги з перевезень, перевірки дотримання умов перевезень, визначених дозволом (договором) на перевезення, та інших обставин.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно пункту 16 Порядку №1567, рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи.

Під час проведення рейдової перевірки можливе, серед іншого, здійснення габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Згідно статті 48 Закону №2344-III, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

- для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

- для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

Пунктом 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі - Правила №30) передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

Відповідно до пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 (далі - ПДР), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м (для сільськогосподарської техніки, яка рухається за межами населених пунктів, дорогами сіл, селищ, міст районного значення, - 3,75 м), за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

Відповідно до пункту 4 Правил №30 рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Видача (відмова у видачі, переоформлення, видача дубліката, анулювання) дозволу здійснюється відповідно до Закону України "Про дозвільну систему у сфері господарської діяльності" через центри надання адміністративних послуг.

Дозвіл оформлюється уповноваженим підрозділом Національної поліції на підставі погоджувальних документів з власниками вулично-дорожньої мережі, залізничних переїздів, мостового господарства, служб міського електротранспорту, електромереж, електрифікації, електрозв`язку, в яких визначаються умови і режим проїзду зазначених транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

Згідно пунктів 5, 6, 7 Правил №30 передбачено, що рух транспортних засобів та їх составів загальною масою до 40 тонн включно, якщо вони не є великогабаритними і контейнеровозів загальною масою до 46 тонн включно та заввишки від поверхні дороги до 4,35 метра включно (на встановлених Укравтодором, Укртрансбезпекою і Національною поліцією маршрутах, які погоджено з організаціями, зазначеними в пунктах 9-13 цих Правил), здійснюється без дозволу.

Дозвіл видається: уповноваженим підрозділом Національної поліції - у разі виїзду за межі України або в`їзду на територію України виключно великогабаритними транспортними засобами; уповноваженими підрозділами Національної поліції в областях, м. Києві, а також Автономній Республіці Крим та м. Севастополі, - якщо маршрут пролягає в межах Автономної Республіки Крим, області, між областями або між Автономною Республікою Крим, мм. Києвом і Севастополем та іншими адміністративно-територіальними одиницями.

Дозвіл видається на одноразовий проїзд великогабаритного та великовагового транспортного засобу. У разі здійснення постійних проїздів по одному маршруту тим самим транспортним засобом дозвіл може видаватися на кілька проїздів, але не більше ніж на три місяці.

Відповідно до пункту 25 Правил №30 забороняється проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів без дозволу, зазначеного у пункті 4 цих Правил, або документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, що повинні знаходитися у водія і пред`являтися на вимогу уповноважених осіб.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - Порядок №879), відповідно до п.п.3-5-1 п.2 якого, великовагові та великогабаритні транспортні засоби - транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 р. №1306. При цьому транспортний засіб не може вважатися великоваговим та/або великогабаритним, якщо його параметри не перевищують нормативи більш як на 2 відсотки;

Габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Дозвіл на рух - єдиний уніфікований документ, що видається уповноваженим органом відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30 "Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами", після внесення в установлених порядку і розмірі плати за проїзд таких транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, в якому визначаються умови експлуатації транспортних засобів протягом певного часу за встановленим маршрутом і який дає право на проїзд за таких умов.

Відповідно до пунктів 15,16,18, 20 Порядку №879, контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють уповноважені підрозділи Національної поліції та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль включає документальний та/або точний контроль.

За результатами габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка про здійснення габаритно-вагового контролю із зазначенням часу і місця його здійснення.

За результатами габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

Згідно пункту 6 Порядку №879, габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

З аналізу вказаних положень Порядку №879 вбачається, що при здійсненні габаритно-вагового контролю здійснюється перевірка відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Пунктами 12, 13 Порядку №879 визначено, що вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинне утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.

Відповідно до пунктів 20,21 Порядку №1567, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму.

У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до абзацу 14 частини першої статті 60 Закону №2344-III (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як встановлено судом, за наслідками рейдової перевірки транспортного засобу марки марки МАН реєстраційний номер НОМЕР_1 , складено акт №237812 від 02 липня 2020 року яким зафіксовано перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно при перевезенні вантажу без відповідного дозволу.

З огляду на те, що вагові параметри транспортного засобу перевищили нормативно допустимі параметри більш ніж на 2 %, розмір застосованого до позивача штрафу в сумі 8500,00 грн відповідає вимогам абзацу 14 частини першої статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Суд зазначає, що позивач як автомобільний перевізник несе відповідальність за дотримання габаритно-вагових параметрів при перевезенні вантажів, а тому, завантажуючи вантажний автомобіль в межах дозволеної фактичної маси, зобов`язаний враховувати дозволені нормативні навантаження на осі транспортного засобу, нерівномірний розподіл маси вантажу на осі, зміну маси транспортного засобу та можливе перевищення вагових параметрів після здійснення заправки автомобіля пальним, а тому повинен використовувати в таких випадках транспортний засіб з відповідними технічними параметрами, з урахуванням специфіки вантажу.

Судом враховано, що відповідно до пункту 4 абзацу 2 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року №30, допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2%.

На переконання суду, законодавцем передбачено критичну похибку в розмірі 2%, що дозволяє враховувати специфіку вантажу, в тому числі й подільного, який під час транспортування здатний зсуватися.

Як зазначалось вище, за результатами габаритно-вагового контролю (зважування) транспортного засобу з вантажем встановлено перевищення дозволеного навантаження на строєну вісь - 9,87 % , що перевищило допустиму похибку у 2%, передбачену для можливого збільшення осьового навантаження, зумовленого нерівномірним розподілом подільного (сипучого) вантажу у вантажній платформі (причепі) під час руху транспортного засобу.

Щодо посилання позивача на те, що видача дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, які перевозять подільні вантажі з перевищенням габаритно-вагових параметрів, не передбачена, то на особу не може бути накладений штраф відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону №2344-IIІ за відсутність такого дозволу, суд зазначає наступне.

Правилами № 1306 передбачено, що рух транспортних засобів, зокрема, з навантаженням на здвоєні осі - понад 16 т, у разі перевезення подільних вантажів автомобільними дорогами забороняється. У інших передбачених законодавством випадках перевізник отримує відповідний дозвіл.

Метою такої заборони є збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття. Відповідно, дозвіл на рух такого транспортного засобу не видається.

Різниця нормативного регулювання (щодо подільних та неподільних вантажів) пояснюється тим, що подільний вантаж - це вантаж, який під час навантаження (розвантаження) та перевезення, має конструктивну можливість розподіляти його на складові частини; для сипучих та інших матеріалів - регулювати їх кількість (масу) на транспортній одиниці, що, у свою чергу, надає можливість перевізнику забезпечити перевезення подільних вантажів без перевищення вищезазначених параметрів.

Водночас норма абзацу шістнадцятого статті 60 Закону № 2344 (у редакції, чинній на момент спірних правовідносин) передбачала накладення штрафу саме за фактом правопорушення перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20% при перевезенні вантажу за відсутності відповідного дозволу безвідносно типу вантажу подільний/неподільний.

Причини ж відсутності такого дозволу, як-то неможливість його отримати у зв`язку із прямою забороною на рух, не можуть слугувати підставою для звільнення перевізника від відповідальності.

Інше розуміння й застосування статей 48, 60 Закону № 2344 створює дискримінаційні умови для учасників дорожнього руху.

З 01 жовтня 2021 року набули чинності зміни до Закону України «Про автомобільний транспорт», зокрема, до його статті 60 (Закон України від 03.06.2021 № 1534-ІХ).

Так, абзаци чотирнадцять-шістнадцять частини першої викладені в такій редакції:

«перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5 відсотків до 10 відсотків включно при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу, або подільного вантажу тягнуть накладення штрафу у розмірі п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян»;

«перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 10 відсотків, але не більше 20 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу, або подільного вантажу тягнуть накладення штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян»;

«перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу, або подільного вантажу тягнуть накладення штрафу у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян».

На переконання суду, це не є свідченням того, що новою редакцією вказаної норми законодавець уперше встановив відповідальність автомобільних перевізників при перевезенні подільного вантажу з перевищенням вагових обмежень. Метою законодавця у даному випадку було усунення неоднозначного тлумачення попередньої редакції означеної норми.

З урахуванням зазначеного, доводи позивача щодо відсутності необхідності отримання дозволу при перевезенні сипучого вантажу з перевищенням дозволеного навантаження, суд вважає необгрунтованими.

До того ж, суд зауважує, що в контексті пункту 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка водночас не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019.

Що стосується доводів позивача про те, що вантаж, який перевозився (ячмінь) є сипучим і його маса не є сталою у різних точках автомобіля під час поосьового заїзду тягача і причепа на платформу ваг, без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого (подільного) вантажу, що не може дати однозначних та достовірних результатів навантаження на одну вісь транспортного засобу суд вважає безпідставними, оскільки автомобіль на ваги (під час зважування) заїжджає повільно - зі швидкістю не більше 5-6 км на годину, а така швидкість руху не може призвести до значного зміщення вантажу.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного суду у складі Касаційного адміністративного суду №803/1540/16 від 24.07.2019 року.

Стосовно посилання позивача на відсутність Методики зважування транспортного засобу для підтвердження неможливості встановлення точного показника навантаження на кожну з осей транспортного засобу з відповідним вантажем (сипучим, подільним), суд враховує таке.

В розумінні пп.2 п.2 Порядку №879 вимірювання (зважування) - процес визначення за допомогою вимірювального (зважувального) обладнання габаритно-вагових параметрів фактичної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, що проводяться згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Пунктом 19 Порядку №879, у редакції чинній на час прийняття такого Порядку, встановлювалося, що регламент проведення вимірювання і зважування та технічні параметри вимірювального і зважувального обладнання визначаються Укравтодором згідно з методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2013 №385 "Про внесення змін до постанов Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 р. №30 і від 27 червня 2007 р. №879" пункт 19 Порядку №879 викладено в такій редакції: "Під час проведення габаритно-вагового контролю Укртрансінспекція або її територіальні органи керуються методикою, затвердженою Мінекономрозвитку". При цьому змін до п.п.2 п.2 Порядку №879 внесено не було.

Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 "Про внесення змін до Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні" виключено пункт 19 Порядку №879.

З огляду на виключення пункту 19 Порядку №879, наявність у терміні "вимірювання" посилання на методику, затверджену спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології, не розцінюється судом як наявність у відповідача обов`язку під час здійснення габаритно-вагового контролю керуватися методикою, затвердженою спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології.

Викладене за своєю суттю узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 02.08.2018 року у справі №820/1420/17, від 21.09.2018 у справі №804/5296/17.

Отже, враховуючи встановлений під час перевірки факт перевищення транспортним засобом позивача габаритно-вагових норм та відсутність дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України, суд вважає, що постанова відповідача про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу є правомірною і достатніх підстав для визнання її протиправною під час розгляду справи судом не встановлено.

Щодо доводів позивача, що посадовими особами відповідача на вимогу водія не були надані документи, які б підтверджували повірку і сертифікацію вагового пункту, а у складених відповідачем за результатами габаритно-вагового контролю документах взагалі відсутня будь-яка інформація, якими саме вагами проводилося зважування транспортних засобів позивача, який відсоток похибки таких ваг, чи проходили вони періодичну повірку (метрологічну атестацію) тощо; довідка про результати здійснений габаритно-вагового контролю від 02.07.2020 року не може за відсутності відомостей про справність вагів та їх повірку вказувати па факт перевищення вагових параметрів; зі змісту оскаржуваної постанови №207163 від 25 серпня 2020 року, довідки та розрахунку взагалі неможливо встановити будь-яких характеристик звужувального обладнання, яке було використане відповідачем при проведенні габаритно-вагового контролю; при цьому сертифікат відповідності па ваги було отримано позивачем вже під час розгляду справи відповідачем.

Для зважування транспортного засобу застосовувалося вагове обладнання, яке знаходиться на балансі ДП "Кіровоградський облавтодор" - ваги пересувні автомобільні типу CHEKLODE FREEWEIGH, заводський №008212, виробник "СENTRAL WEIGТHING",. За результатами повірки встановлено, що засіб вимірювальної техніки (далі - ЗВТ) відповідає вимогам ГОСТ 29329-92, що підтверджено свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/1216, виданим 17.06.2020 року Державним підприємством "Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захист прав споживачів", яке було чинним до 17.06.2021 року.

Вказані документи підтверджують той факт, що габаритно-ваговий контроль транспортного составу було здійснено на обладнанні, яке відповідає метрологічним та технічним вимогам, та спростовують доводи позивача щодо незаконності застосування засобу вимірювальної техніки та недостовірності результатів зважування.

Щодо затримання транспортного засобу суд зазначає наступне.

Пунктом 21 Порядку № 879 передбачено, що у разі виявлення факту перевищення хоча б одного вагового та/або габаритного нормативною параметра більш як на 2 відсотки подальший рух транспортного засобу забороняється до внесення плати за його проїзд автомобільними дорогами загального користування (далі - плата за проїзд). Плата за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, що рухався без відповідного дозволу, здійснюється у подвійному розмірі за пройдену частину маршруту по території України.

У разі здійснення руху з порушенням умов, визначених у дозволі на рух, подвійний розмір застосовується в частині перевищення фактичних показників над показниками, визначеними у дозволі, за пройдену частину маршруту.

Довідка про здійснення габаритно-вагового контролю та/або сертифікат зважування, або документ щодо внесення плати за проїзд є чинними протягом усього маршруту.

Згідно пункту 31-1 Порядку № 879 якщо рух здійснюється без відповідного дозволу або внесення плати за проїзд великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу, така плата визначається за пройдену частину маршруту по території України або за частину, яку перевізник має намір проїхати, у разі перевищення нормативу хоча б одного вагового або габаритного параметру.

Перевізник зобов`язаний протягом 30 календарних днів з моменту визначення плати внести її та повідомити про це відповідний територіальний орган Укртрансбезпеки.

Із аналізу вказаних норм, суд приходить до висновку, що цим нормативним документом передбачена можливість руху транспортного засобу після визначення плати та можливість внести таку плату протягом 30 днів.

Щодо доводів позивача про те, що довідка про результати здійснення габаритно-вагового контролю та акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів не містять характеристик зважувального обладнання, яке використовувалося при проведенні габаритно-вагового контролю, суд зазначає, що необхідність зазначення такої інформації у цих документах чинним законодавством, зокрема Порядком №879, Порядком №422, Порядком №1007/1207 не передбачена.

Перевіряючи доводи позивача про те, що справа розглянута неуповноваженою особою, суд виходить з того, що відповідно до частини 5 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

За правилами пункту 25, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення, а винесення постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів належить до повноважень керівника органу державного контролю або його заступника. Згідно з пунктом 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 року №103 затверджено Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, відповідно до якого Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 цього Положення Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті" погоджено пропозицію Міністерства інфраструктури і Державної служби з безпеки на транспорті щодо утворення територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті як структурних підрозділів апарату Служби, реорганізувавши шляхом злиття відповідні територіальні органи зазначеної Служби. Зокрема управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області реорганізовано шляхом злиття з управлінням Укртрансбезпеки у Черкаській області в Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки. Установлено, що територіальні органи Державної служби з безпеки на транспорті, які реорганізуються, продовжують здійснювати свої повноваження до передачі таких повноважень територіальним органам, що утворюються.

На виконання цього розпорядження Державною службою України з безпеки на транспорті видано наказ №340 від 09.09.2020 року "Про упорядкування структури Укртрансбезпеки", а наказом Державної служби України з безпеки на транспорті №390 від 13.10.2020 року з 15 жовтня 2020 року введено в дію нову структуру Укртрансбезпеки та штатний розпис з урахуванням новоутворених міжрегіональних управлінь. Цим же наказом затверджено Положення про територіальні органи Державної служби України з безпеки на транспорті, яке визначає організаційно-правовий статус, основні завдання, функції, повноваження та організаційні засади діяльності територіальних органів Укртрансбезпеки, утворених відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті".

Цим Положенням передбачено, що територіальний орган є структурним підрозділом апарату Укртрансбезпеки і забезпечує виконання покладених на Укртрансбезпеку завдань на території Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя, а такий, що утворений як міжрегіональний територіальний орган, - на території декількох адміністративно-територіальних одиниць, на які поширюються його повноваження.

Зокрема повноваження Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки поширюються на територію Кіровоградської і Черкаської областей.

Згідно з пунктом 3.35 Положення територіальний орган відповідно до покладених на нього завдань у випадках, передбачених законодавством, виносить в установленому порядку постанови про застосування адміністративно-господарських штрафів.

Відповідно до пунктів 5.1, 5.2 Положення територіальний орган очолює начальник, який призначається на посаду та звільняється з посади в установленому законодавством порядку Головою Укртрансбезпеки або особою, яка виконує його обов`язки. Начальник територіального органу має заступників, яких призначає на посади і звільняє з посади у встановленому законодавством порядку Голова Укртрансбезпеки або особа, яка виконує його обов`язки.

Судом встановлено, що Центральне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки, утворене відповідно до розпорядженням Кабінету Міністрів України №196-р від 03.03.2020 року "Про оптимізацію діяльності територіальних органів Державної служби з безпеки на транспорті", є міжрегіональним територіальним органом Укртрансбезпеки, з 15.10.2020 року діє як структурний підрозділ апарату Служби, а його повноваження поширюються на Кіровоградську область.

Спірна постанова №207163 від 25 серпня 2020 року про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу за порушення законодавства про автомобільний транспорт винесена в.о. заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки В.Мнекою, на якого наказом голови Укртрансбезпеки №1680-к від 26.10.2020 року покладено виконання обов`язків заступника начальника Центрального міжрегіонального управління Укртрансбезпеки.

Тож спірна постанова винесена уповноваженою особою - заступником керівника органу державного контролю на автомобільному транспорті, як це передбачено пунктом 27 Порядку №1567, та оформлена згідно з додатком 5 до Порядку №1567.

Що стосується інших доводів та зауважень сторін, то такі не спростовують наведених вище висновків суду.

Згідно з частинами 1-3 статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вище викладене, а також беручи до уваги те, що позивачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень, суд приходить до висновку, що постанова №27163 про застосування адміністративно-господарських штрафів, є обґрунтованою.

Відтак, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову фермерського господарства «Стожари» належить відмовити.

Судові витрати, які з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог підлягали б розподілу на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 157, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Фермерського господарства "Стожари" (код ЄДРПОУ - 32840871; адреса: вул. Горького, будинок, 7А, смт. Єлизаветградка, Олександрівський район, Кіровоградська область, 27341) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі управління Укртрансбезпеки у Кіровоградській області Державної служби України з безпеки на транспорті (; адреса: вул. Автолюбителів, 2, м. Кропивницький, Кіровоградської області, 25031) про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук