Справа № 120/5605/22
Суддя: Бошкова Юлія Миколаївна
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

04 січня 2023 р. Справа № 120/5605/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Бошкової Ю.М., розглянувши у письмовому порядку за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Погребищенської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) з адміністративним позовом до Погребищенської міської ради (далі - відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії.

Обгрунтовуючи позрвні вимоги позивач вказує, що рішенням Погребищенської міської ради від 16.10.2020 №363 йому відмовлено у затвердженні технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 . Підставою для відмови у затвердженні документації зазначено, що між ОСОБА_1 та його сусідом, ОСОБА_2 , не погоджено меж суміжних земельних ділянок, що передбачено ст.152, 198, 286 Земельного кодексу України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій».

На переконання позивача, вищезазначене рішення відповідача є протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки із змісту ст. 198 ЗК України не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж - слід вважати, що погодження меж не відбулося. Погодження полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а із мотивів відмови (якщо вони озвученії).

Відтак, на переконання ОСОБА_1 , непогодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідної сільської ради в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Ухвалою від 27.07.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено строк для усунення недоліків останньої.

09.08.2022 позивач усунув недоліків позовної заяви, визначені ухвалою суду від 27.07.2022.

Ухвалою від 15.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі та вирішено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Цією ухвалою задоволено клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду, поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду.

Крім того, вищезазначеною ухвалою витребувано у Погребищенської міської ради всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення від 16.10.2020 №363 "Про виконання рішення Вінницького адміністративного окружного суду" та встановлено сторонам строки для подання відзиву на позов, відповіді на відзив та заперечень. Зокрема, встановлено відповідачу 15-денний строк з дня отримання даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалу суду про відкриття провадження у справі від 15.08.2022 направлено на електронну адресу відповідача, про що секретарем судового засідання складено довідку від 17.08.2022 та підтвердження отримання ухвали, позовної заяви з додатками. Однак, відповідач відзив на позовну заяву не подав.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Ухвалою від 14.11.2022 повторно витребувано у Погребищенської міської ради та зобов`язано надати суду у 5-денний строк, з моменту отримання ухвали всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення від 16.10.2020 № 363 "Про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду".

21.11.2022, на виконання ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 15.08.2022, на адресу суду від відповідача надійшла копія рішення від 16.10.2020 №363.

28.11.2022 стороною відповідача, на виконання ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 14.11.2022, повторно надано копію рішення від 16.10.2020 №363.

Ухвалою суду від 29.11.2022 повторно витребувано у Погребищенської міської ради та зобов`язано надати суду у 5-денний строк, з моменту отримання цієї ухвали всі належним чином засвідченні копії матеріалів, які стали підставою для прийняття рішення від 16.10.2020 № 363 "Про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду", а саме: копію заяви ОСОБА_1 щодо затвердження технічної документації та всі додані до неї документи, зокрема, Акт приймання-передачі межових знаків на зберігання від 10.01.2020.

16.12.2022 на адресу суду надійшли витребувані ухвалою від 29.11.2022 докази.

Інших заяв по суті справи від сторін не надходило.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд встановив такі обставини.

45 сесією 6 скликання Погребищенської міської ради прийнято рішення від 12.08.2014 №218, яким надано ОСОБА_1 дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) загальною площею 0,14 га, в тому числі для будівництва та обслуговування житлового будинку 0,10 га, для ведення особистого селянського господарства 0,04 га, за адресою: АДРЕСА_1 .

03.03.2020 позивач звернувся до відповідача із заявою про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки розташованої по АДРЕСА_1 . До заяви додано технічну документацію.

За результатом розгляду клопотання від 03.03.2020, міський голова листом від 23.03.2020 №277 повідомив позивача про те, що затвердити технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) АДРЕСА_1 , немає можливості, оскільки між позивачем та сусідом ОСОБА_2 триває спір за спільну межу, що проходить між присадибними земельними ділянками.

Не погоджуючись із діями Погребищенської міської ради та вважаючи, що заява про затвердження технічної документації на земельну ділянку має розглядатись на черговій сесії народних депутатів, позивач звернувся до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 01.09.2020 у справі № 120/2334/20-а адміністративний позов задоволено. Зобов`язано Погребищенську міську раду Погребищенського району Вінницької області розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2020 про затвердження технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки розташованої за адресою: АДРЕСА_1 .

На виконання рішення суду, 16.10.2020, 60 сесією 7 скликання Погребищенської міської ради прийнято рішення № 363, яким відмовлено у задоволенні заяви позивача про затвердження технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки, враховуючи те, що заявником ОСОБА_1 та його сусідом ОСОБА_2 не погоджено меж суміжних земельних ділянок, що передбачено вимогами ст. 152, 198, 286 Земельного кодексу України, ст. 55 Закону України «Про землеустрій» і є обов`язковою вимогою для затвердження технічної документації.

Вважаючи рішення Погребищенської міської ради від 16.10.2020 №363 протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку рішенню, що оскаржується, суд зважає на таке.

Відповідно до статті 14 Конституції України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Згідно із статтею 3 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) земельні відносини регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель (частина друга статті 4 ЗК України).

Відповідно до пункту «б» статті 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Статтею 40 ЗК України визначено, що громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами.

За змістом пункту «б» частини першої статті 81 ЗК України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі, зокрема, безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності.

Громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування (ч.ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України).

Позивач вказує, що він є власником житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 . і ці об`єкти розташовані на земельній ділянці, яку позивач бажає отримати у власність.

Частиною першою статті 79-1 ЗК України встановлено, що формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру.

За змістом частини другої статті 79-1 ЗК України формування земельних ділянок здійснюється, зокрема, у порядку відведення земельних ділянок із земель державної та комунальної власності.

Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі.

Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера.

Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій - сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок.

Пунктом 3 Розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 07.07.2011 №3613-VI «Про Державний земельний кадастр» (далі - Закон №3613-VI) установлено, що у разі якщо на земельній ділянці, право власності (користування) на яку не зареєстровано, розташований житловий будинок, право власності на який зареєстровано, кадастровий номер на таку земельну ділянку присвоюється за заявою власників такого будинку на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Забороняється вимагати для присвоєння земельній ділянці кадастрового номера інші документи. Такий кадастровий номер є чинним з моменту його присвоєння.

Правові та організаційні основи діяльності у сфері землеустрою, а також відносин, які виникають між органами державної влади, органами місцевого самоврядування, юридичними та фізичними особами із забезпечення сталого розвитку землекористування врегульовані Законом України від 22.05.2003 № 858-IV «Про землеустрій» (далі - Закон №858-IV).

Відповідно до статті 25 Закону № 858-IV документація із землеустрою розробляється у вигляді схеми, проекту, робочого проекту або технічної документації. До видів документації із землеустрою належать, зокрема: проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок; технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Види документації із землеустрою та їх склад встановлюються виключно цим Законом.

Статтею 1 Закону № 858-IV визначено, що технічна документація із землеустрою - сукупність текстових та графічних матеріалів, що визначають технічний процес проведення заходів з використання та охорони земель без застосування елементів проектування.

Питання розроблення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) врегульоване нормами статті 55 Закону №858-IV.

Згідно із статтею 55 Закону №858-IV встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка.

Межі земельної ділянки в натурі (на місцевості) закріплюються межовими знаками встановленого зразка. Власники та землекористувачі, у тому числі орендарі, зобов`язані дотримуватися меж земельної ділянки, закріпленої в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка (частини четверта та шоста статті 55 Закону № 858-IV).

За нормами частини восьмої статті 55 Закону № 858-IV у разі якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельних ділянок державної чи комунальної власності у власність чи користування, така технічна документація розробляється на підставі дозволу, наданого Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України (у випадках, передбачених законом).

Водночас частина дев`ята статті 55 Закону № 858-IV передбачає, що якщо на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) передбачається здійснити передачу земельної ділянки державної чи комунальної власності у власність чи користування, на якій розташовано житловий будинок, право власності на який зареєстровано, така технічна документація розробляється на замовлення власника житлового будинку без надання дозволу Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органом виконавчої влади, органом місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 Земельного кодексу України.

Відповідно до частини 10 вказаної статті 55 Закону № 858-IV технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) включає: а) завдання на складання технічної документації із землеустрою; б) пояснювальну записку; в) рішення Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування про надання дозволу на розроблення технічної документації із землеустрою (у випадках, передбачених законом); г) згоду власника земельної ділянки, а для земель державної та комунальної власності - органу, уповноваженого здійснювати розпорядження земельною ділянкою, на відновлення меж земельної ділянки користувачем; ґ) довідку, що містить узагальнену інформацію про землі (території); д) копію документа, що посвідчує фізичну особу, або копію виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; е) копію документа, що посвідчує право на земельну ділянку (у разі проведення робіт щодо відновлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); є) копію правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомого майна, розташовані на земельній ділянці (за умови якщо права власності на такі об`єкти зареєстровані); ж) матеріали польових топографо-геодезичних робіт; з) план меж земельної ділянки, складений за результатами зйомки, на якому відображаються зовнішні межі земельної ділянки із зазначенням власників (користувачів) суміжних земельних ділянок, усі поворотні точки меж земельної ділянки, лінійні проміри між точками на межах земельної ділянки, межі вкраплених земельних ділянок із зазначенням їх власників (користувачів); и) кадастровий план земельної ділянки; і) перелік обмежень у використанні земельної ділянки; ї) у разі необхідності документ, що підтверджує повноваження особи діяти від імені власника (користувача) земельної ділянки при встановленні (відновленні) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); й) акт приймання-передачі межових знаків на зберігання, що включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок являють собою кадастрові зйомки (частина перша статті 198 ЗК України).

Кадастрова зйомка включає: а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки; б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості; г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; ґ) виготовлення кадастрового плану (частина друга статті 198 ЗК України).

Отже, погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, на підставі якої орган місцевого самоврядування, реалізуючи власну компетенцію, приймає рішення про передачу громадянам безоплатно земельних ділянок у власність та затверджує документацію. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками.

Погодження і затвердження документації із землеустрою проводиться в порядку, встановленому Земельним кодексом України, цим Законом (ст. 30 Закону № 858-IV).

Умови погодження і затвердження документації із землеустрою визначені статтею 186 ЗК України.

Відповідно до положень частини чотирнадцятої статті 186 ЗК України технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) погодженню не підлягає і затверджується Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, у разі якщо земельна ділянка перебуває у державній або комунальній власності.

Частиною першою статті 122 ЗК України передбачено, що сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Пунктом 34 частини першої статті 26 Закону України від 21.05.1997 №280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» (далі - Закон №280/97-ВР) визначено, що питання регулювання земельних відносин відповідно до закону вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради.

Відповідно до статті 59 Закону №280/97-ВР рішення місцевої ради приймаються у формі відповідних рішень, прийнятих на сесії місцевої ради та рішень виконавчого комітету.

За приписами частини 17 статті 186 ЗК України підставою для відмови у погодженні документації із землеустрою може бути лише невідповідність її положень вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації.

Як слідує із оскаржуваного рішення Погребищенської міської ради, підставою відмови у погодженні документації вказано на те, що ОСОБА_1 та його сусідом ОСОБА_2 не погоджено меж суміжних земельних ділянок.

Механізм встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками визначено Інструкцією про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженою наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 № 376, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 16.06.2010 за №391/17686, яка була чинна на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Інструкція № 376).

Відповідно до пункту 2.8 Інструкції №376 технічна документація із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) містить, зокрема, акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання, який включається до документації із землеустрою після виконання робіт із встановлення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) та закріплення їх межовими знаками.

Додатком № 2 до Інструкції №376 встановлено форму акта прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Форма вказаного документа передбачає погодження меж із власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок у вигляді заявлення ними про відсутність претензій до існуючих меж, що має стверджуватися їх підписами в кінці акта.

Згідно з пунктом 3.12 Інструкції № 376 закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Нормами вказаного пункту також передбачено, що закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

За даними кадастрового плану земельної ділянки, що міститься в матеріалах технічної документації, поряд із земельною ділянкою позивача знаходяться по межах від А до Б землі Погребищенської міської ради; від Б до В землі гр. ОСОБА_3 ; від В до Г землі гр. ОСОБА_4 ; від Г до Д землі гр. ОСОБА_1 , від Д до Е землі гр. ОСОБА_2 ; від Е до А землі гр. ОСОБА_5 .

Як слідує зі змісту Акту прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.01.2020 виконавець робіт інженер ОСОБА_6 та замовник робіт ОСОБА_1 , у присутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок (голови Погребищенської міської ради ОСОБА_7 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_2 , ОСОБА_8 ) склали цей акт про таке:

1. Межі земельної ділянки за кадастровим номером №:00:010:, яка знаходиться на території АДРЕСА_1 площею 0,1400 га, наданої власнику (землекористувачу) ОСОБА_1 закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками (дерев`яними стовпцями) у кількості 15 шт.

2. Власник земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має.

3. Власниками (користувачами) суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено.

4. Межові знаки пред`явлені та передані на зберігання ОСОБА_1 , який про адміністративну відповідальність за знищення межових знаків згідно з п. «е» ч. 1 ст. 211 Земельного кодексу України та ст. 56 Кодексу України про адміністративні правопорушення ознайомлений.

Судом встановлено, що Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.01.2020 підписаний лише суміжними власниками (користувачами) земельних ділянок, а саме: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Водночас, вищезазначений Акту не містить підписів замовника ОСОБА_1 , виконавця робіт ОСОБА_6 , суміжного власника (користувача) ОСОБА_2 та представником Погребищенської міської ради.

При цьому, такі підписи відсутні як і в Акті, долученого позивачем до позовної заяви так і у наданому Погребищенською міською радою, на виконання вимог ухвали про витребування доказів.

Тобто ОСОБА_1 , 03.03.2020, подано до Погребищенської міської ради на затвердження документацію із землеустрою, яка містить у собі Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.01.2020, який не містить підписів вищезазначених осіб.

Суд враховує, що у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.02.2020 у справі №545/1149/17 висловлено правову позиція про те, що стадія погодження меж земельної ділянки при виготовленні землевпорядної документації є допоміжною. При цьому стаття 198 ЗК України лише вказує, що складовою кадастрових зйомок є погодження меж земельної ділянки із суміжними власниками та землекористувачами. Із цього не слідує, що у випадку відмови суміжного землевласника або землекористувача від підписання відповідного документа - акта погодження меж слід вважати, що погодження меж не відбулося.

Погодження меж полягає у тому, щоб суміжнику було запропоновано підписати відповідний акт. Якщо він відмовляється це робити, орган, уповноважений вирішувати питання про приватизацію ділянки по суті, повинен виходити не із самого факту відмови від підписання акта, а з мотивів відмови. Підписання акта погодження меж самостійного значення не має, воно не призводить до виникнення, зміни або припинення прав на земельну ділянку, як і будь-яких інших прав у процедурі приватизації.

Непогодження меж земельної ділянки, яка знаходиться поза межами населеного пункту, із суміжними власниками та землекористувачами не може слугувати підставою для відмови відповідним територіальним органом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин (територіальним органом Держгеокадастру в районах (містах) в затвердженні технічної документації, за умови правомірних дій кожного із землекористувачів.

Відтак, суд погоджується з доводами позивача про те, що непогодження суміжним землекористувачем меж земельної ділянки не може само по собі бути підставою для прийняття органом місцевого самоврядування рішення про відмову у затвердженні технічної документації та фактично позбавити ОСОБА_1 права передачі земельної ділянки у власність.

Саме у зв`язку з тим, що заявником ОСОБА_1 та його сусідом ОСОБА_2 не погоджено меж суміжних земельних ділянок, відповідачем прийнято рішення про відмову у затвердженні технічної документації. Інших мотивів відмови рішення Погребищенської міської ради від 16.10.2020 №363, не містить.

Відтак, суд вважає обгрунтованою вимогу позивача про визнання протиправним та скасування рішення 60 сесії 7 скликання Погребищенської міської ради від 16.10.2020 № 363 «Про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду», яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви від 03.03.2020 щодо затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Водночас, судом встановлено, що Акт прийому-передачі межових знаків на зберігання від 10.01.2020 не містить підпису ані позивача, який є замовником технічної документації, ані виконавця робіт. Однак, відповідачем не надано оцінку таким обставинам в рішенні від 16.10.2020 № 363.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 245 КАС України, суд може зобов`язати відповідача-суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача лише в тому разі, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом. Інакше суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відтак, Погребищенську міську раду належить зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2020 щодо затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Відповідно до частини 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В силу приписів частини 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів позивача, оцінивши докази наявні в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що за наведених у позовній заяві мотивів і підстав позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відтак, на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Окрім того, суд вважає за необхідне зазначити, що враховуючи положень п.п. 5 п. 27 Розділу Х Земельного кодексу України, із змінами, внесеними згідно із Законом № 2698-IX від 19.10.2022, підстави для відстрочення виконання рішення суду у цьому випадку відсутні.

Керуючись статтями 73-77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295, 382 КАС України,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасування рішення 60 сесії 7 скликання Погребищенської міської ради від 16.10.2020 № 363 «Про виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду», яким ОСОБА_1 відмовлено у задоволенні заяви від 03.03.2020 щодо затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 .

Зобов`язати Погребищенську міську раду повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 03.03.2020 щодо затвердження технічної документації із землеустрою на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням висновків суду, наведених у цьому рішенні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Погребищенської міської ради витрати, пов`язані з оплатою судового збору, в розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Погребищенська міська рада (вул. Б. Хмельницького, 77, м. Погребище, Вінницький район, Вінницька область, 22200, ).

Рішення суду складено: 04.01.2023.

Суддя Бошкова Юлія Миколаївна