Справа № 400/8134/21
Суддя: Лісовська Н. В.
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 січня 2023 р. № 400/8134/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Лісовської Н.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами загального позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,

до відповідача:Миколаївської міської ради, вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправним та скасування рішення від 08.07.2021 № 6/89; зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до Миколаївської міської ради про скасування рішення від 08.07.2021 р. № 6/89 про відмову в затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 ; зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 площею 816 м2 за кадастровим номером :09:072:0015.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що оскаржуване рішення прийнято з порушенням Конституції України та Земельного кодексу України (далі ЗК України). Так, власники суміжних земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_3 підписали акт прийомки-передачі межових знаків на зберігання. ОСОБА_4 також не має претензій по суміжній межі свого домоволодіння та домоволодіння позивача. Обмеження на використання земельної ділянки відсутні. Розроблений проект землеустрою відповідає положенням та вимогам законів та прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, документації із землеустрою або містобудівної документації, що підтверджується висновком про погодження проекту землеустрою від 19.07.2018 р. № 7552 та висновком Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради від 26.07.2018 р. № 15-1576. В оскаржуваному рішенні зазначено про невідповідність проекту землеустрою вимогам ст. 198 ЗК України та п. 3.12 Інструкції про встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) та їх закріплення межовими знаками, затвердженої наказом Державного комітету України із земельних ресурсів від 18.05.2010 р. № 376 (далі Інструкція № 376), та невиконання умов. Проте жодним компетентним органом на стадії погодження проекту землеустрою цього не встановлено. У житловому будинку АДРЕСА_3 розташовані приватизовані квартири, будівлі та приміщення комерційного призначення, а також виділені окремі житлові будинки в окрему адресу власника ОСОБА_1 . Власники перелічених об`єктів нерухомості не є співвласниками єдиного домоволодіння, відсутня спільна сумісна власність. Закріплення меж земельної ділянки в натурі відбувалось у присутності позивача та власників суміжних земельних ділянок ОСОБА_2 та ОСОБА_5 . Відтак, проект землеустрою повністю відповідає вимогам ЗК України та Інструкції № 376, погоджений усіма компетентними органами. Законодавством не передбачено для затвердження проекту землеустрою виконання позивачем умов, передбачених п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 14.06.2018 р. № 39/25 в частині відшкодування ОСОБА_6 , а отже вимога щодо виконання цих умов як підстава для відмови в затвердженні проекту незаконна. Наразі позивачем відшкодовано ОСОБА_6 і на момент ухвалення оскаржуваного рішення у відповідача не було доказів невиконання цих умов.

Відповідачем 26.11.2021 р. подано відзив на позов, відповідно до якого підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою було порушення вимог ст. 198 ЗК України, п. 3.12 Інструкції № 376 та невиконання умов, зазначених у п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 14.06.2018 р. № 39/25. Так, рішенням від 14.06.2018 р. № 39/25 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою за умови отримання погодження всіх співвласників домоволодіння по АДРЕСА_3 , а також відшкодувати ОСОБА_4 дах (фронтон), виконати роботи по заміні пошкодженого шиферу та двох вікон. Позивач не оскаржив рішення від 14.06.2018 р. № 39/25 та був обізнаний з рекомендаціями, не виконав їх, що стало однією з підстав прийняття рішення про відмову в затвердженні проекту землеустрою. У кадастровому плані відсутнє погодження ОСОБА_4 як суміжного землекористувача, що стало ще однією з підстав для прийняття оскаржуваного рішення. Крім того, затвердження проекту землеустрою є дискреційними повноваженнями відповідача. Враховуючи викладене, відповідач просив у задоволенні позову відмовити.

За клопотанням позивача справу розглянуто в письмовому провадженні.

Заслухавши пояснення сторін, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є власником житлового будинку по АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 17-18).

Рішенням Миколаївської міської ради від 14.06.2018 р. № 39/25 позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтовною загальною площею 816 м2 за рахунок земель комунальної власності, за умови отримання погодження всіх співвласників домоволодіння по АДРЕСА_2 . Крім того, рішенням рекомендовано позивачу відшкодувати ОСОБА_4 дах (фронтон), виконати роботи по заміні пошкодженого шиферу та двох вікон (т. 1 а. с. 27).

На замовлення позивача ФОП ОСОБА_7 виготовлено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за адресою АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 60-131).

26.07.2018 р. Управління містобудування та архітектури Миколаївської міської ради надало висновок, яким погодило проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 51).

29.10.2018 р. позивач подав відповідачу заяву про затвердження проекту землеустрою.

Листом від 07.12.2018 р. відповідач повернув позивачу проект землеустрою та повідомив, що питання щодо погодження проекту розглянуто на засіданні постійної комісії з питань містобудування, архітектури і будівництва, регулювання земельних відносин та екології від 13.12.2018 р., протокол № 98. За результатами розгляду, враховуючи невиконання умов, зазначених у п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 14.06.2018 р. № 39/25. зазначена постійна комісія рекомендує позивачу звернутись до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.02.2019 р. по справі № 400/3273/18, яке набрало законної сили 21.05.2019 р., визнано протиправними дії заступника міського голови Миколаївської міської ради Андрієнка Ю.Г. щодо повернення листом від 07.12.2018 р. проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 . Визнано протиправною бездіяльність Миколаївської міської ради, що полягає у неприйнятті рішення за заявою ОСОБА_1 від 29.10.2018 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв. м. у власність ОСОБА_1 для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 . Зобов`язано Миколаївську міську раду розглянути на черговій сесії заяву ОСОБА_1 від 29.10.2018 р. про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 816 кв.м. у власність ОСОБА_1 , для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 та прийняти відповідне рішення відповідно до ст. 118, 186-1 ЗК України (т. 1 а. с. 41-43).

Рішенням від 08.07.2021 р. № 6/89 позивачу відмовлено в затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 (т. 1 а. с. 52). Підставою для відмови в затвердженні проекту землеустрою вказано: порушення вимог ст. 198 ЗК України, п. 3.12 Інструкції № 376 та невиконання умов, зазначених у п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 14.06.2018 р. № 39/25.

Стаття 14 Конституції України гарантує право власності на землю. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Законом, який регулює земельні правовідносини, є Земельний кодекс України (далі ЗК України), а також прийняті відповідно до Конституції України та цього Кодексу нормативно-правові акти.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно з ч. 5 ст. 50 Закону України "Про землеустрій" проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок погоджуються та затверджуються в порядку, встановленому Земельним кодексом України.

За приписами ст. 12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із п. 34 ст. 26 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" питання регулювання земельних відносин вирішуються виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради. Тобто, способом волевиявлення ради, яка здійснює право власності від імені відповідної територіальної громади з регулювання земельних відносин, є прийняття рішення сесією.

Відповідно до ч. 6, 7 ст. 118 ЗК України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства). У разі якщо земельна ділянка державної власності розташована за межами населених пунктів і не входить до складу певного району, заява подається до Ради міністрів Автономної Республіки Крим, Верховній Раді Автономної Республіки Крим, Раді міністрів Автономної Республіки Крим, органам виконавчої влади або органам місцевого самоврядування, які передають земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, забороняється вимагати додаткові матеріали та документи, не передбачені цією статтею.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, обов`язковим є прийняття відповідним органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування за наслідками розгляду поданого клопотання про надання дозволу на розробку проекту землеустрою вмотивованого рішення про надання дозволу або відмову у його наданні із наведенням усіх підстав такої відмови. При цьому, чинним законодавством не передбачено право суб`єкта владних повноважень відступати від положень ст. 118 ЗК України.

Відповідно до ст. 118 ЗК України порядок безоплатної передачі земельних ділянок у власність громадянами передбачає реалізацію таких послідовних етапів:

- звернення громадян з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- надання дозволу відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування;

- розробка суб`єктами господарювання за замовленням громадян проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки;

- погодження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в порядку, передбаченому статтею 186-1 Земельного кодексу України;

- затвердження відповідним органом виконавчої влади або місцевого самоврядування проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання її у власність.

Частиною 2 ст. 198 ЗК України встановлено, що Кадастрова зйомка включає:

а) геодезичне встановлення меж земельної ділянки;

б) погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами;

в) відновлення меж земельної ділянки на місцевості;

г) встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі;

ґ) виготовлення кадастрового плану.

Згідно з п. 3.12 Інструкції № 376 (яка була чинною на дату прийняття оскаржуваного наказу) закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем у присутності власника (користувача) земельної ділянки, власників (користувачів) суміжних земельних ділянок або уповноваженою ним (ними) особою.

Повідомлення власників (користувачів) суміжних земельних ділянок про дату і час проведення робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється виконавцем завчасно, не пізніше ніж за п`ять робочих днів до початку робіт із закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості).

Повідомлення надсилається рекомендованим листом, кур`єрською поштою, телеграмою чи за допомогою інших засобів зв`язку, які забезпечують фіксацію повідомлення.

Власники (користувачі) суміжних земельних ділянок, місце проживання або місцезнаходження яких невідоме, повідомляються про час проведення робіт із закріплення межовими знаками поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) через оголошення у пресі за місцезнаходженням земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, про що зазначається у акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання.

Надаючи позивачу дозвіл на виготовлення проекту землеустрою, відповідач встановив, певні умови, від виконання яких прямо залежить затвердження проекту землеустрою. Такими умовами були: 1) отримання погодження всіх співвласників домоволодіння по АДРЕСА_2 ; 2) відшкодування ОСОБА_4 даху (фронтон), виконання робіт по заміні пошкодженого шиферу та двох вікон.

Щодо першої умови, то згідно з погодження отримано від суміжних землекористувачів ОСОБА_8 та ОСОБА_5 (т. 1 а. с. 105, 237). ОСОБА_4 не погодив межі спірної земельної ділянки.

Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) може здійснюватися за відсутності власників (користувачів) суміжних земельних ділянок виключно у випадку їх нез`явлення якщо вони були належним чином повідомлені про час проведення вищезазначених робіт, однак в акті прийомки-передачі межових знаків на зберігання не зазначено про нез`явлення ОСОБА_4 та доказів його належного повідомлення про час проведення відповідних робіт.

Посилання позивача на заяви ОСОБА_4 про відсутність претензій по суміжній межі (т. 1 а. с. 33-35)судом відхиляються, оскільки такі заяви датовані 2012-2013 роками. Натомість у 2018 році між позивачем та ОСОБА_4 виник новий конфлікт щодо суміжної межі, який неодноразово розглядався на засіданні робочої групи (т. 1 а. с. 28-32). Отже, на момент погодження меж земельної ділянки із суміжними землекористувачами ОСОБА_4 не погодив спільні межі та не поставив свій підпис у відповідному акті.

Щодо виконання другої умови суд виходить з того, що позивач доказів відшкодування ОСОБА_4 не надав ані відповідачу разом із проектом землеустрою, ані суду під час розгляду справи.

Відтак, позивачем не виконано повністю дві умови проекту землеустрою, передбачені п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 14.06.2018 р. № 39/25, наслідком чого й стала відмова в затвердженні проекту землеустрою.

Висновок експерта від 06.10.2021 р. № 21-560 (т. 1 а. с. 205-209), на який посилається позивач, не спростовує невиконання умов проекту землеустрою, передбачених п. 1 рішення Миколаївської міської ради від 14.06.2018 р. № 39/25.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач довів правомірність оскаржуваного рішення, що є підставою для відмови в задоволенні позову.

Керуючись ст. 2, 19, 241, 244, 242-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

УХВАЛИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_4 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Миколаївської міської ради (вул. Адміральська, 20, м. Миколаїв, 54001, ідентифікаційний код 26565573) про скасування рішення від 08.07.2021 р. № 6/89 про відмову в затвердженні проекту землеустрою та наданні у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 ; зобов`язання затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки та надання у власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд по АДРЕСА_2 площею 816 м2 за кадастровим номером :09:072:0015 відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дата складення повного судового рішення 05.01.2023 р.

Суддя Н. В. Лісовська