Справа № 460/48295/22
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

03 січня 2023 року м. Рівне №460/48295/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доВійськової частини НОМЕР_1
про скасування наказу, зобов`язання вчинення певних дій, -
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач, В/ч НОМЕР_1 ), в якому просить:

- скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування», яким притягнули до дисциплінарної відповідальності та оголосили дисциплінарне стягнення - сувору догану командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 ;

-зобов`язати військову частину НОМЕР_1 анулювати в службовій картці капітана ОСОБА_1 запис про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що він проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді командира 2 стрілецької роти у званні капітана. 26 жовтня 2022 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 за №197-АГД «Про результати службового розслідування» його було притягнено до дисциплінарної відповідальності та оголошено дисциплінарне стягнення - сувора догана. Вважає наказ протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки службове розслідування та притягнення його до дисциплінарної відповідальності проведено з порушенням вимог Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 року №608, Закону України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 №551-ХIV, Закону України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 №548- ХIV. В оскаржуваному наказі не зазначено які саме дії (бездіяльність) чи неналежне виконання функціональних обов`язків стали причиною вчинення порушення статей 11, 16, 28, 30, 37, 59 Статуту внутрішньої служби, статей 4, 6 Дисциплінарного статуту. По факту вчинення дисциплінарного проступку пояснення від нього не отримували, з актом службового розслідування від 26.10.2022 року не ознайомили, пояснення від інших осіб зібрані вибірково, розслідування здійснено неповно та необ`єктивно, при застосуванні дисциплінарного стягнення не враховані роки його військової служби та характеризуючі дані. Зазначає, що в супереч вимогам законодавства службове розслідування проводилося підлеглим начальника штабу - заступника командира батальйону.

Суд ухвалою від 25.11.2022 відкрив провадження у справі та відповідно до ст.262 КАС України вирішив здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи. У задоволені клопотання ОСОБА_1 про розгляд справи за правилами загального позовного провадження відмовлено. Цією ж ухвалою відповідачу встановлено 15-ти денний строк з дня вручення ухвали для подання відзиву на позовну заяву в порядку, передбаченому ст.162 КАС України, встановлено позивачу 5-ти денний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, встановлено відповідачу 5-ти денний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечень.

16.12.2022 року відповідач подав відзив на позову заяву. У відзиві відповідач зазначає, що наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АДГ «Про результати службового розслідування» є законним, службове розслідування призначено та проведено відповідно до вимог чинного законодавства України, без порушення строків та уповноваженою на те особою, а тому вважає, що підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Просить у їх задоволенні відмовити повністю.

19.12.2022 представником позивача подано відповідь на відзив відповідача. Відповідач не скористався правом подання заперечень на відповідь на відзив.

22.12.2022 представником позивача подано заяву про приєднання доказів в підтвердження розміру понесених витрат, просить здійснити розподіл судових витрат, стягнувши з відповідача на користь позивача понесені витрати на правову допомогу.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає таке.

Судом встановлено, що позивач проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 Міністерства оборони України на посаді командира 2 стрілецької роти у званні капітана.

21.10.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 прийнято наказ №192-АГД «Про призначення службового розслідування», яким наказано: провести службове розслідування стосовно майора ОСОБА_2 ; проведення службового розслідування доручити офіцеру-психологу старшому лейтенанту ОСОБА_3 ; старшому лейтенанту ОСОБА_3 службове розслідування провести та подати акт службового розслідування встановленим порядком для прийняття рішення в термін до 19 листопада 2022 року (а.с.13).

Згідно Акту службового розслідування від 26.10.2022 року офіцером-психологом військової частини НОМЕР_1 старшим лейтенантом В.Вавулічем запропоновано: завершити службове розслідування; в порядку дотримання статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення - сувора догана командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 ; роз`яснити зацікавленим особам порядок оскарження прийнятого рішення (а.с.17-19).

До акту службового розслідування додані: копія наказу командира військової частини НОМЕР_1 №192-АГД від 21.10.2022 року, копія рапорту командира 2 роти капітана Каленюка Р.М. від 21.10.2022 року; пояснення помічника начальника штабу з кадрів і стройової частини лейтенанта ОСОБА_4 від 26.10.2022 року; пояснення начальника штабу-заступника командира батальйону ОСОБА_2 від 26.10.2022 року; пояснення головного сержанта військової частини молодшого сержанта ОСОБА_5 від 26.10.2022 року; копія рапорту заступника командира батальйону з морально-психологічного забезпечення майора ОСОБА_6 від 25.10.2022 року.

26.10.2022 командиром військової частини НОМЕР_1 (з адміністративно-господарської діяльності) Шевчуком О. прийнято наказ №197-АГД «Про результати службового розслідування», яким вирішено: службове розслідування вважати закінченим; до дисциплінарної відповідальності майора ОСОБА_2 , начальника штабу - заступника командира батальйону не притягувати; в порядку статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити дисциплінарне стягнення - сувора догана командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 (а.с.14-15). В наказі зазначено, що встановлено факт неналежної поведінки командира 23 роти капітана ОСОБА_1 , що призвело до введення в оману керівництва батальйону, порушення військової дисципліни та необхідності проведення службового розслідування. В діях капітана ОСОБА_1 встановлено ознаки порушення статей 11, 16, 28, 30, 37, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 4, 6 Дисциплінарного статуту.

Судом досліджені посвідчення офіцера НОМЕР_2 , посвідчення учасника бойових дій серії НОМЕР_3 та посвідчення про нагороди, відзнаки, ордени, пам`ятні медалі, знаки, якими нагороджувався ОСОБА_1 за період військової служби, що свідчить про мужність та дисциплінованість військовослужбовця (а.с.25-35).

Судом також досліджено функціональні обов`язки офіцера-психолога військової частини НОМЕР_1 , затверджені командиром військової частини НОМЕР_1 О ОСОБА_7 06.06.2022 року, за поданням начальника штабу - заступника командира військової частини НОМЕР_1 І ОСОБА_8 . Згідно функціональних обов`язків офіцер-психолог батальйону підпорядковується заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення.

Встановивши обставини справи та оцінивши всі докази в сукупності, при вирішенні спору суд керується таким.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 551-XIV (далі - Дисциплінарний статут), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг та Законом України «Про статут внутрішньої служби Збройних Сил України» від 24.03.1999 № 548- XIV (далі - Статут внутрішньої служби), який визначає загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах.

Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України від 21.11.2017 №608.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів; бути пильним, зберігати державну та військову таємницю; додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Відповідно до статті 5 Дисциплінарного статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".

Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.

Статтею 45 Дисциплінарного статуту встановлено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Порядок накладення дисциплінарних стягнень визначений статтями 83-95 Дисциплінарного статуту.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 84 Дисциплінарного статуту, прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 85 Дисциплінарного статуту визначено, що службове розслідування призначається письмовим наказом командира, який вирішив притягнути військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності, воно може бути проведено особисто командиром, доручено офіцерові чи прапорщикові (мічманові), а у разі вчинення правопорушення рядовим (матросом) чи сержантом (старшиною) - також сержантові (старшині). Порядок проведення службового розслідування у Збройних Силах України встановлюється наказом Міністра оборони України.

Згідно зі статтею 86 Дисциплінарного статуту після розгляду письмової доповіді про проведення службового розслідування командир проводить бесіду з військовослужбовцем, який вчинив правопорушення. Якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 21.11.2017 №608 (далі - Порядок №608), службове розслідування призначається письмовим наказом командира (начальника), у якому зазначаються підстава, обґрунтування або мета призначення службового розслідування, особа, стосовно якої воно проводиться, строк проведення службового розслідування, а також визначаються посадова (службова) особа, якій доручено його проведення, або голова та члени комісії з проведення службового розслідування (далі - особи, які проводять службове розслідування).

Згідно з п. 5 Розділу ІІІ Порядок №608 службове розслідування може бути проведено особисто командиром (начальником), доручено комісії або військовослужбовцю офіцерського складу, а в разі вчинення правопорушення військовослужбовцем рядового, сержантського (старшинського) складу - також військовослужбовцю сержантського (старшинського) складу.

Згідно з п. 1 Розділу ІV Порядку №608 особи, які проводять службове розслідування, зобов`язані: дотримуватися вимог законодавства України, вживати всіх передбачених законодавством заходів для всебічного, повного, своєчасного і об`єктивного розслідування обставин вчиненого правопорушення; виявляти (з`ясовувати) обставини, які підтверджують або спростовують інформацію щодо скоєння правопорушення, а також встановлювати обставини, які пом`якшують або обтяжують відповідальність правопорушника; розглядати заяви і клопотання військовослужбовця, правопорушення якого підлягає службовому розслідуванню, що були подані під час проведення службового розслідування та стосуються його проведення.

У разі відмови військовослужбовця надати письмові пояснення по суті службового розслідування особа, яка проводить службове розслідування, складає акт про відмову, який засвідчується підписами не менше двох присутніх осіб.

Як визначено п. 3 Розділу ІV Порядку №608 військовослужбовець, стосовно якого проводиться службове розслідування, має право: знати підстави проведення службового розслідування; бути ознайомленим про свої права та обов`язки під час проведення службового розслідування; відмовитися давати будь-які пояснення щодо себе, членів своєї сім`ї чи близьких родичів, коло яких визначається законом;

давати усні, письмові або за допомогою технічних засобів пояснення, подавати документи, які стосуються службового розслідування, вимагати опитування (додаткового опитування) осіб, які були присутні під час вчинення правопорушення або яким відомі обставини, що стосуються правопорушення; з дозволу командира (начальника) отримувати копії документів, які стосуються службового розслідування, та долучати їх до власних пояснень; порушувати клопотання про витребування та долучення нових документів, видань, інших матеріальних носіїв інформації; висловлювати письмові зауваження та пропозиції щодо проведення службового розслідування, дій або бездіяльності посадових (службових) осіб, які його проводять; ознайомлюватися з актом службового розслідування (у частині, що його стосується) після розгляду командиром (начальником); оскаржувати рішення, прийняте за результатами службового розслідування, у строки та у порядку, визначені законодавством України.

Судом встановлено, що службове розслідування призначено стосовно майора ОСОБА_2 , за результатами проведеного службового розслідування до дисциплінарної відповідальності притягнуто ОСОБА_1 , при цьому в порушення п.1 та п. 3 Розділу ІV Порядку №608 позивачу не було запропоновано надати пояснення, подати документи, клопотання про витребування та залучення нових документів для обґрунтування своєї позиції, не було встановлено фактичні обставини, що свідчить про неповноту та необ`єктивність проведення службового розслідування, а відтак і про протиправність оскаржуваного наказу в частині, що стосується позивача.

Крім того, судом враховано, що відповідно до п. 12 Розділу ІІІ Порядку №608 до участі у проведенні службового розслідування заборонено залучати осіб, які є підлеглими військовослужбовця, стосовно якого проводиться службове розслідування, осіб, які брали участь у правопорушенні або особисто зацікавлені у результатах розслідування. Розслідування проводиться за участю безпосереднього начальника військовослужбовця, який вчинив дисциплінарне правопорушення.

Начальником (керівником) є особа, яка має всю повноту розпорядчої влади стосовно підлеглих, повноваження втручатися в законну діяльність підлеглих, одноособово приймати рішення, віддавати (видавати) накази та розпорядження, забезпечувати їх виконання та скасовувати їх, застосовувати заохочення і накладати дисциплінарні стягнення або порушувати клопотання про це перед старшим прямим начальником (керівником), усувати підлеглого від виконання службових обов`язків у разі вчинення грубого порушення ним службової дисципліни, контролювати стан службової дисципліни серед підлеглих та вживати заходів із запобігання вчиненню дисциплінарних правопорушень.

При цьому будь-який начальник (керівник), якому працівник (службовець, військовослужбовець та ін.) підпорядкований по службі (роботі) хоча б тимчасово, якщо про це оголошено наказом, вважається прямим начальником (керівником); прямі начальники (керівники) поділяються на безпосередніх начальників (керівників) та начальників (керівників) вищого рівня; найближчий за посадою до підлеглого прямий начальник (керівник) є безпосереднім начальником (керівником).

Тому поняття «пряме підпорядкування» слід відрізняти від поняття «підпорядкування»: пряме підпорядкування передбачає відносини прямої залежності підлеглої особи від її керівника, тоді як підпорядкування - відносини як прямої, так і непрямої залежності (організаційної чи правової).

Згідно із ст. 31 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником.

Відповідно до ст. 103 Статуту внутрішньої служби ЗСУ начальник штабу батальйону підпорядковується командирові батальйону, є його першим заступником і прямим начальником усього особового складу батальйону.

З вищевикладеного слідує, що офіцер-психолог старший лейтенант ОСОБА_3 , який проводив службове розслідування, прямо підпорядковується начальнику штабу-заступнику командира батальйону майору ОСОБА_2 , відносно якого проводилося службове розслідування, у зв`язку з чим службове розслідування проведення з порушення встановленого порядку.

Суд критично оцінює доводи відповідача про відсутність підпорядкування між начальником штабу - заступником командира батальйону майором ОСОБА_2 , відносно якого був виданий наказ від 21.10.2022 №192-АГД про проведення службового розслідування, та офіцером-психологом старшим лейтенантом ОСОБА_3 , якому було доручено провести службове розслідування.

Подані відповідачем функціональні обов`язки офіцера-психолога ВЧ НОМЕР_1 , в яких зазначено, що офіцер-психолог батальйону підпорядковується заступнику командира батальйону з морально-психологічного забезпечення, не спростовують пряме підпорядкування офіцера-психолога начальнику штабу- заступнику командиру батальйону.

На цих підставах оскаржуваний наказ від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування» є протиправним та підлягає скасуванню в частині, що стосується позивача.

При вирішенні спору судом враховані висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 07.05.2020 у справі №815/3383/17 (про обов`язковість отримання пояснень (скарг, пропозицій) в особи, стосовно якого проводиться службове розслідування), в постанові від 25 липня 2018 у справі № 813/1953/17 та в постанові від 07 липня 2020 року у справі № 120/915/19-а (в наказі про результати службового розслідування повинно бути зазначено, які саме дії (бездіяльність) військовослужбовця стали підставою для притягнення його до дисциплінарної відповідальності), в постанові від 25 березня 2020 року у справі № 825/1000/18 (обставини вчиненого правопорушення повинні бути підтверджені належними доказами).

Відповідно до ст.з106 Дисциплінарного статуту усі заохочення та дисциплінарні стягнення, передбачені цим Статутом, у тому числі і заохочення, оголошені командиром усьому особовому складу підрозділу (команди), військової частини, заносяться у тижневий строк до службової картки військовослужбовця (додаток 3 до цього Статуту).

Вимога про анулювання в службовій картці позивача запису про притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення є похідною від вимоги про скасування наказу, яким застосовано дисциплінарне стягнення, а тому також підлягає задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень в ході розгляду справи не довів правомірність своєї поведінки в спірних правовідносинах.

Натомість, доводи та аргументи позивача, якими він обґрунтовував позовні вимоги, знайшли своє підтвердження за наслідками розгляду справи по суті, а тому позовну заяву належить задовольнити повністю.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди незалежно від підстав, наведених у позовній заяві, повинні перевіряти їх відповідність усім зазначеним вимогам (пункт 1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ" від 6 березня 2008 року № 2).

Судом встановлено невідповідність дій та наказу відповідача визначеним критеріям, що є підставою для задоволення адміністративного позову.

З приводу розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до положень ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав Відповідачем у справі, або якщо Відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.

Відповідно до ч.3 ст.132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати:

1) на професійну правничу допомогу;

2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду;

3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз;

4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів;

5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до положень п. 1 ч. 3 ст. 132 КАС України до витрат, пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Зазначені положення кореспондуються із пунктом 14 Рекомендацій Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам щодо шляхів полегшення доступу до правосуддя № R (81) 7, яким передбачено, що за винятком особливих обставин, сторона, що виграла справу, повинна в принципі отримувати від сторони, що програла відшкодування зборів і витрат, включаючи гонорари адвокатів, які вона обґрунтовано понесла у зв`язку з розглядом.

За змістом пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Частиною 4 статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Згідно з частиною 5 статті 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до статті 30 Закону України "Про адвокатуру і адвокатську діяльність" гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Таким чином, суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, якість підготовленого документу, витрачений адвокатом час тощо є неспівмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У рішенні ЄСПЛ від 23 січня 2014 року у справі "East/West Alliance Limited" проти України" (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268).

У зазначеному рішенні ЄСПЛ також підкреслено, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певну суму, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (269).

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

При визначенні суми відшкодування судових витрат суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені договором про надання правничої допомоги, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документами про оплату таких послуг, розрахунками таких витрат тощо.

Водночас, при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди мають досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категорії складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Зазначена позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 19 вересня 2019 року по справі № 810/2760/17.

22.12.2022 стороною позивача за правилами частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, подано заяву про присудження судових витрат, понесених на професійну правничу допомогу.

В матеріалах справи міститься Договір про надання правової допомоги від 11.11.2022, укладений між ОСОБА_1 (клієнт) та Адвокатським об`єднанням «Припешнюк і партнери», відповідно до умов п. 4.2 якого за надання правової допомоги за цим договором клієнт зобов`язується виплатити адвокатському об`єднанню гонорар (винагороду) в сумі 10000,00 (десять тисяч) грн. Згідно з п. 4.3 договору розмір гонорару формується з розрахунку 800,00 грн. за 1 годину праці адвоката-засновника адвокатського об`єднання, адвоката, працівника, але не більше суми, зазначеній в п.4.2 договору. Факт надання адвокатським об`єднанням правової допомоги може підтверджуватися будь-якими усними чи письмовими доказами, в т.ч. і підписаним сторонами актом про надання послуг (п.3.3).

У матеріалах справи містяться акти приймання-передачі наданих адвокатським об`єднанням послуг №1 та №2 від 19.12.2022 року, відповідно до яких адвокатським об`єднанням на виконання умов договору здійснено правовий аналіз документів для підготовки позовної заяви, складена, оформлена та подана позовна заява, підготовлені додатки до позовної заяви; здійснено правовий аналіз відзиву на позовну заяву, підготовлена, оформлена та подана відповідь на відзив. Всього актами підтверджується надання послуг на суму 9600,00 грн. Оплата послуг підтверджується меморіальним ордером №@2PL145682 від 11.11.2022 на суму 10000,00 грн.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої прийнято рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, зважаючи на складність справи, ціну позову, якість підготовлених документів, витрачений адвокатом час, тощо - є неспівмірним.

Суд зазначає, що послуги з здійснення правового аналізу документів для підготовки позовної заяви, складання, оформлення та подання позовної заяви, підготовка додатків до позовної заяви, правовий аналіз відзиву на позовну заяву, оформлення та подання відповіді на відзив правомірно включені до вартості наданих послуг. Час, витрачений адвокатом (8 годин на позовну заяву та 4 години на відповідь на відзив) є обґрунтованим.

При цьому в актах приймання-передачі наданих послуг вказано, що загальна вартість послуг формується з розрахунку 800 грн. за одну годину праці адвоката.

Однак, суд вважає, що з врахуванням обставин, які існують в країні на даний час (воєнний стан), оплата однієї години праці адвоката з розрахунку 800 грн., на переконання суду, є завищеною. Керуючись принципом справедливості як одного з основних елементів принципу верховенства права, суд дійшов висновку про стягнення 4800 грн. (з розрахунку 400 грн. за годину праці адвоката) на користь позивача, оскільки такий розмір гонорару є співмірним, зважаючи на складність справи, якість та кількість підготовлених документів, витрачений адвокатом час.

Суд також враховує, що метою стягнення витрат на правничу допомогу є не тільки компенсація стороні, на користь якої прийняте рішення, витрачених коштів, але і в певному сенсі спонукання суб`єкта владних повноважень утримуватися від подачі безпідставних заяв, скарг і своєчасно вчиняти дії, необхідні для поновлення порушених прав та інтересів фізичних і юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин, про що зазначив Верховний Суд у постанові від 05.09.2019 по справі № 826/841/17.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД «Про результати службового розслідування», в частині притягнення до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення - сувора догана командиру 2 роти капітану ОСОБА_1 .

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 анулювати в службовій картці капітана ОСОБА_1 запис про притягнення його до дисциплінарної відповідальності та оголошення дисциплінарного стягнення на підставі наказу військової частини НОМЕР_1 від 26.10.2022 №197-АГД.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань військової частини НОМЕР_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4800 грн. (чотири тисячі вісімсот гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 03 січня 2023 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_4 )

Відповідач - Військова частина НОМЕР_1 ( АДРЕСА_2 (через АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_5 )

Суддя С.М. Дуляницька