Справа № 560/8708/22
Суддя: Божук Д.А.
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8708/22
УХВАЛА
іменем України

03 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Божук Д.А. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , військової частини НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 про визнання припису та наказу протиправним,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд з позовом, в якому просить:

- визнати припис ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вибуття ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для прийняття на військову службу протиправним;

- визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №2 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання обов`язків.

Ухвалою суду від 16.09.2022 відкрито провадження у справі.

Дослідивши матеріали справи, доводи сторін у заявах по суті справи, суд дійшов висновку про закриття провадження у справі у частині позовних вимог з таких мотивів та підстав.

Відповідно до пунктів 1, 2, 7 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - це переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; публічно-правовий спір - це спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій. Суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ необхідно виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Предметом позову у цій справі є дві позовні вимоги, заявлені до різних відповідачів:

1) визнати припис ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вибуття ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для прийняття на військову службу протиправним;

2) визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.02.2022 №2 про зарахування ОСОБА_1 до списків особового складу Військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання обов`язків.

Позов обґрунтований тим, що позивач відповідно до статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Жодної згоди на мобілізацію не давав.

Визначаючись щодо суті правовідносин, які склалися між сторонами, суд зазначає, що правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначає Закон України від 25 березня 1992 року №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232-XII).

Частиною третьою статті 1 Закону №2232-XII передбачено, що військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

При цьому за приписами частини сьомої статті 1 Закону №2232-XII виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки).

Відповідно до пункту 1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23 лютого 2022 року №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

З 24 лютого 2022 року відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено режим воєнного стану.

Зміст спірних правовідносин, які склались у цій справі, зводиться фактично до оскарження припису ІНФОРМАЦІЯ_2 , яким запропоновано позивачу вибути у розпорядження командира ВЧ НОМЕР_1 для прийняття на військову службу.

Згідно з пунктом 8 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №65/2022 «Про загальну мобілізацію», затвердженого Законом України від 03 березня 2022 року №2105-IX) місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців доручено, зокрема організувати та забезпечити у встановленому порядку своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу.

Як встановлено частиною третьою статті 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію", під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Згідно п.117 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008, військовослужбовці, призвані та прийняті на військову службу із запасу, призначаються на посади не пізніше ніж через два тижні з дня вибуття до місця служби, зазначеного у приписі районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Отже, мобілізаційні розпорядження (приписи) та повістки є лише засобом оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття на вказану дату до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Мобілізаційні розпорядження (приписи) та повістки, які складаються на виконання законодавства з питань військового обов`язку, не є рішенням чи дією суб`єкта владних повноважень у розумінні КАС України.

Наведене свідчить про відсутність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду, що є обов`язковою умовою надання правового захисту судом.

У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року у справі №300/1263/22 (у справі щодо визнання протиправним та недійсним наказу про зобов`язання прибути до територіального центру комплектування та соціальної підтримки шляхом вручення повістки на відправку) вказано, що для набуття спором ознак публічно-правового в контексті статті 19 КАС України спірні правовідносини мають безпосередньо випливати з перебування особи на посаді, яка віднесена до публічної служби, та здійснення нею службової діяльності.

У наведеній справі Верховний Суд зробив висновок, що обов`язок військовозобов`язаної особи з`явитись за викликом до відповідного територіального центру комплектування встановлений не оскаржуваною позивачем повісткою, а Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу». Наведене свідчить про відсутність порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів позивача на момент його звернення до суду, що є обов`язковою умовою надання правового захисту судом. За такого правового врегулювання та обставин справи Верховний Суд погодився із висновками судів першої та апеляційної інстанції про відмову у відкритті провадження у справі з підстав пункту 1 частини першої статті 170 КАС України - позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства. При цьому наголосив, що поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства» слід тлумачити в більш ширшому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Таким чином, суд враховує правові висновки Верховного Суду, викладені у постанові №300/1263/22 від 08 вересня 2022 року, де у подібних правовідносинах зазначено, що при оскарженні оповіщення військовозобов`язаної особи для її прибуття до територіального центру комплектування та соціальної підтримки відсутній публічно-правовий спір.

Положення пункту 1 частини першої статті 170 КАС України застосовується, якщо провадження у справі не було відкрито. Після відкриття провадження у справі застосовуються положення статті 238 КАС України.

Так відповідно до пункту 1 частини першої статті 238 КАС України встановлено, що суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Отже, враховуючи наведене, наявні підстави для закриття провадження в адміністративній справі на підставі пункту 1 частини першої статті 238 КАС України в частині позовних вимог про визнання протиправним припису ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вибуття ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для прийняття на військову службу.

Керуючись статтями 238, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

провадження у справі в частині позовних вимог про визнання протиправним припису ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо вибуття ОСОБА_1 в розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 для прийняття на військову службу протиправним закрити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня її підписання.

Головуючий суддя Д.А. Божук