Справа № 580/5113/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2023 року справа № 580/5113/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області про визнання протиправним рішення та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Лучинович І.В. в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) звернулася до Черкаського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16), Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Смілянська, 23) в якому просить:

-визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління пенсійного фонду України в м. Києві від 21 вересня 2022 року "Про пенсійне забезпечення гр. ОСОБА_1 ", яким відмовлено у переведенні ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах;

-визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області щодо не зарахування до пільгового стажу за Списком №1 ОСОБА_1 періодів роботи 17.02.1996 до 27.02.1996, з 27.02.1996 до 19.07.1996, з 19.07.1996 до 01.07.2002, 01.07.2002 до 31.10.2005 у ВАТ "Черкаське Хімволокно";

-зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області з 14 вересня 2022 року перевести ОСОБА_1 на пенсію за віком на пільгових умовах, згідно зі ст. 13 ЗУ "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 № 1788-ХІІ, ст. 114 ЗУ "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", зарахувавши до пільгового стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 наступні періоди роботи: з 17.02.1996 до 27.02.1996 на посаді апаратника обезповітрювання та фільтрації 3 розряду прядильного цеху №1 ВАТ "Черкаське Хімволокно"; з 27.02.1996 до 19.07.1996 на посаді учня апаратника формування хімічного волокна прядильного цеху №1 ВАТ "Черкаське Хімволокно"; з 19.07.1996 до 01.07.2002 на посаді апаратника формування хімічного волокна 5 розряду прядильного цеху №1 ВАТ "Черкаське Хімволокно"; 01.07.2002 до 31.10.2005 на посаді помічника майстра 6 розряду прядильного цеху №1 ВАТ "Черкаське Хімволокно"; та виплатити різницю між належною до сплати та фактично сплаченою пенсію з 14.09.2022 до моменту здійснення переведення;

-стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач всупереч вимог законодавства України не врахував до пільгового стажу позивача, що надає її право на отримання пільгової пенсії за віком на пільгових умовах за списком №1, періоди її роботи зі шкідливими умовами праці на ВАТ "Черкаське хімволокно".

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві позовні вимоги не визнало, просило у задоволенні позову відмовити повністю з підстав викладених у відзивах. Зазначено, що в наслідок ненадання належної уточнюючої довідки підстав для призначення пенсії позивачу за віком на пільгових умовах немає.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

ОСОБА_1 у відповідності до паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 та перебуває на обліку у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Черкаській області і отримує пенсію по інвалідності.

14.09.2022 позивач звернувся до відповідача із заявою в якій просив перевести його з пенсії по інвалідності на пенсію за віком на пільгових умовах (за Списком №1).

21.09.2022 рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовлено позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, оскільки для переведення на пенсію за віком по Списку №1 ОСОБА_1 надав довідку №36 від 02.03.2010 видану ВАТ «Черкаське хімволокно» за підписом ліквідатора, головного бухгалтера та менеджера з персоналу. Проте, відсутній акт перевірки достовірності видачі вищевказаної довідки та відсутні первинні документи, що підтверджують характер виконуваних робіт, підстави для переведення на пенсію за віком на пільгових умовах по Списку №1, відповідно до Закону відсутні.

Листом від 27.09.2022 №2300-0205-8/44517 Головне управління Пенсійного фонду України у Черкаській області повідомило позивача, що за результатами розгляду поданих позивачем документів встановлено, що загальний страховий стаж становить 36 років 01 місяць 19 днів, в тому числі 1 рік 11 місяців 03 дні за Списком № 1. Також зазначено, що до пільгового стажу за Списком №1 не враховано період роботи згідно з довідкою від 02.03.2010 №36, оскільки ця довідка не відповідає вимогам додатку №5 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Не погоджуючись із вказаною відмовою, позивач звернувся до суду.

Судом встановлено, що згідно трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 в період з 17.02.1996 по 23.11.2005 останній працював на ВАТ "Черкаське хімволокно", а саме:

-з 17.02.1996 до 27.02.1996 на посаді апаратника обезповітрювання та фільтрації 3 розряду прядильного цеху №1 ВАТ «Черкаське Хімволокно»;

-з 27.02.1996 до 19.07.1996 на посаді учня апаратника формування хімічного волокна прядильного цеху №1 ВАТ «Черкаське Хімволокно»;

-з 19.07.1996 до 01.07.2002 на посаді апаратника формування хімічного волокна 5 розряду прядильного цеху №1 ВАТ «Черкаське Хімволокно»;

-з 01.07.2002 до 23.11.2005 на посаді помічника майстра 6 розряду прядильного цеху №1 ВАТ «Черкаське Хімволокно».

Також, позивач з 29.11.2005 до 01.11.2007 працював на посаді слюсаря-ремонтника 5 розряду служби механіка бригади №1 цеху К-2 ВАТ «Азот».

Згідно з довідкою ЗАТ "Хімпобутсервіс" (правонаступнака ВАТ "Черкаське хімволокно") про особливий характер роботи чи умови праці необхідних для призначення пільгової пенсії від 02.03.2010 №36 підтверджено, що вказані періоди роботи позивача з 17.02.1996 до 31.10.2005 (дати зупинки діяльності прядильного цеху) відносяться до виробництва віскозного волокна, що передбачено п. 541 розділу XVI (виробництво штучного і синтетичного волокна) Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162, розділом XVI, код 16-1, Списку №1 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Згідно з виписки з наказу №376 від 25.07.1994, №376 від 25.07.1994, №275 від 27.03.2000 , №1098 від 16.11.2000, №275 від 27.03.2000, №562 від 15.06.2005 «Про результати атестації робочих місць за умовами праці для визнання права працівника на пільгове пенсійне забезпечення» підтверджено право позивача на пенсію за Списком №1 за посадою апаратника знеповітрювання та фільтрації прядильного цеху №1, апаратника формування хімічного волокна прядильного цеху № 1, помічник майстра прядильного цеху № 1.

Крім того, згідно з довідкою ПАТ «Азот» від 08.04.2019 №74-ВК підтверджено, що вказані періоди роботи позивача з 29.11.2005 до 01.11.2007 тривалістю 01 рік 11 місяців 03 дні відносяться до робіт з ремонту та обслуговування технологічного устаткування в цеху з виробництва капролактаму, що передбачено п. розділом VIII, підрозділом А, п. 1 позн. 8А. 1 Списку № 1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.01.2003 №36.

Вирішуючи спір по суті, суд враховує, що згідно зі статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення. Відповідно до п. 2 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" до запровадження пенсійного забезпечення через професійні та корпоративні фонди призначення пільгових пенсій провадиться за нормами зазначеного закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбаченого Законом "Про пенсійне забезпечення".

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону. На пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 50 років і за наявності страхового стажу не менше 25 років у чоловіків, з них не менше 10 років на зазначених роботах, і не менше 20 років у жінок, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Крім того, 03 жовтня 2017 року Верховною Радою України було ухвалено Закон №2148, що доповнив Закон №1058 розділом XIV-1, який містить п. 1, 2 ч. 2 ст. 114 такого змісту: "До досягнення віку, встановленого абзацом першим цього пункту, право на пенсію за віком на пільгових умовах мають жінки 1975 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 48 років 6 місяців - з 1 квітня 1973 року по 30 вересня 1973 року".

За приписами ст. 12 Закону №1788 право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років і при стажі роботи не менше 25 років, жінки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 20 років.

Натомість згідно з п. "а" ст. 13 Закону №1788 в редакції, чинній до внесення змін Законом №213, на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком N 1 (36-2003-п) виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць:

- чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах;

- жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Законом №213, який набрав чинності з 1 квітня 2015 року, збільшено раніше передбачений п. "а" ст. 13 Закону №1788 вік набуття права на пенсію на пільгових умовах.

Відповідно до п. 1 резолютивної частини Рішення КСУ № 1-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), стаття 13, частина друга статті 14 пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788 зі змінами, внесеними Законом № 213.

Згідно з п. 3 резолютивної частини Рішення КСУ №1-р/2020 застосуванню підлягають стаття 13, частина друга статті 14, пункти "б" - "г" статті 54 Закону № 1788 в редакції до внесення змін Законом №213 для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах, а саме: на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: а) працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах; жінки - після досягнення 45 років і при стажі роботи не менше 15 років, з них не менше 7 років 6 місяців на зазначених роботах.

Таким чином, Рішенням №1-р/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційними окремі положення Закону №1788, у зв`язку із чим вони втратили чинність з дня ухвалення Рішення (п. 2 резолютивної частини Рішення). Одночасно Конституційний Суд України встановив, що підлягають застосуванню відповідні норми в редакції до внесення змін Законом №213.

У зв`язку із цим на час виникнення спірних правовідносин Закон №1788 з урахуванням Рішення КСУ №1-р/2020 встановлював право на пенсію за віком на пільгових умовах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, для жінок після досягнення 50 років (за наявності стажу роботи та інших умов, визначених в рішенні Конституційного Суду України).

Враховуючи викладене, позивачем досягнуто відповідного пенсійного віку та набуття права на пенсію відповідно до вищевикладених норм станом на час звернення за пенсією за віком.

При цьому, стаття 62 Закону №1788-XII визначає, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).

У пунктах 1, 3 Порядку №637 зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку № 637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Крім того, при вирішенні даного спору по суті, суд зазначає наступне.

Як встановлено судом, позивачу відмовлено в підтвердженні пільгового стажу за списком №1 за періоди роботи з 17.02.1996 по 31.10.2005 на ВАТ "Черкаське хімволокно" з підстав відсутності первинних документів, які підтверджують роботу в особливо, шкідливих умовах (зазначено, що довідка ЗАТ "Хімпобутсервіс" правонаступника ВАТ "Черкаське хімволокно") від 02.03.2010 №36 не відповідає вимогам форми довідки - підписана ліквідатором, головним бухгалтером та менеджером з персоналу за відсутності акту перевірки достовірності видачі вищевказаної довідки.

Суд звернув увагу, що довідка видана правонаступником ВАТ "Черкаське хімволокно" та врахував, що жодних доводів, щодо неможливості зарахування до пільгового стажу періоду роботи позивача за вказаний період рішення не містить.

Таким чином, при перевірці правомірності дій відповідача, в ході розгляду даної справи належить встановити чи підлягає включенню до пільгового стажу позивача період його роботи за Списком №1.

Суд зазначає, що відповідно до статті 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Зазначене кореспондується із Пунктом 1 Порядку №637, відповідно до якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Як вже встановлено судом, згідно відомостей записів трудової книжки, позивач у період з 17.02.1996 по 23.11.2005 працювала на ВАТ "Черкаське хімволокно" апаратником знеповітрювання та фільтрації прядильного цеху №1, апаратником формування хімічного волокна прядильного цеху № 1, помічником майстра прядильного цеху № 1. При цьому, 31.10.2005 (зупинено діяльність прядильного цеху) - довідка ЗАТ "Хімпобутсервіс" від 02.03.2010 №36.

Суд зазначає, що трудова книжка позивача містить належні записи, що засвідчують вказані вище періоди роботи позивача.

Відповідно до висновків Верховного Суду у постановах від 13.06.2019р. в справі №195/443/17 та від 22.05.2018р. в справі №683/977/17, право на зарахування до стажу для призначення особі пільгової пенсії підтверджується зокрема відомостями трудової книжки.

Суд враховує правові висновки Верховного Суду у постановах від 20.02.2018р. у справі №234/13910/17 та від 07.03.2018р. у справі №233/2084/17 відповідно до яких надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про наявність підстав для зарахування періодів роботи з 17.02.1996 по 31.10.2005 (зупинено діяльність прядильного цеху) до пільгового стажу за списком №1 у відповідності до довідки ЗАТ "Хімпобутсервіс" від 02.03.2010 №36.

Суд звертає увагу, що з огляду на подання позивачем до відповідача трудової книжки, із належними записами у ній, а також вказану уточнюючу довідку, яка підтверджує пільговий характер роботи позивача, відповідач мав надати оцінку її відомостям за зазначений період в контексті наявності права на зарахування зазначеного періоду до пільгового стажу позивача.

Посилання відповідача на непідтвердженість первинними документами періоду роботи на пільгових умовах, суд вважає необгрунтованими, оскільки пільговий характер роботи позивача підтвердужується відомостями трудової книжки та відомостями уточнюючої довідки, тобто у відповідності до вимог пункту 20 Порядку №637.

Оскільки пільговий стаж позивача підтверджений належно оформленим записом у трудовій книжці, а період його роботи на відкритому акціонерному товаристві "Черкаське хімволокно" підлягає зарахуванню до пільгового стажу, тому рішення відповідача від 21.09.2022 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування є протиправним та підлягає до скасування.

Відповідно до ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Крім того, порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку), поновлення пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затверджений постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 27 грудня 2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок №22-1).

Відповідно до пункту 4.1 Порядку №22-1 орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3). Заяви осіб про призначення, перерахунок, поновлення, переведення з одного виду пенсії на інший реєструються в журналі реєстрації рішень органу, що призначає пенсію. Особі або посадовій особі органом, що призначає пенсію, видається розписка із зазначенням дати прийняття заяви, а також переліку одержаних і відсутніх документів, які необхідно подати у тримісячний строк з дня прийняття заяви. Копія розписки зберігається в пенсійній справі.

Пунктом 4.3 Порядку №22-1 визначено, що не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Статтею 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії (переводить ) та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд України має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

За таких обставин суд не може підміняти Пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з призначення пенсій громадянам, а належним способом захисту порушеного права позивача буде зобов`язання відповідача повторно розглянути його заяву про переведення на інший вид пенсії.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом у постанові від 10 квітня 2018 року по справі №348/2160/15-а.

Таким чином, суд, керуючись частиною другою статті 9 КАС України, з метою ефективного захисту прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень дійшов висновку зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пільгової пенсії за віком за Списком №1 відповідно до ст. 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" і ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги частково обґрунтованими та такими, що підлягають до часткового задоволення.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України "Про судовий збір" з відповідача останній у відповідності до ст. 139 КАС України не стягується.

Щодо відшкодування витрат на правову допомогу в розмірі 7000 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Положеннями ч. 4 ст. 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивачем до матеріалів справи надано договір про надання правової допомоги від 17.10.2022 №17/10/2022, додаткову угоду до договору, якою встановлено гонорар адвоката в розмірі 7000грн., акту приймання - передачі послуг №1 від 24.10.2022 та меморального ордеру від 18.10.2022 про перерахунок коштів.

Суд зазначає, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи витрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України», заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Відтак, належним та допустимим доказом надання правової допомоги є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом/розрахунок погодинної вартості правової допомоги, наданої у справі, який має бути передбачений договором про надання правової допомоги, та може міститися у акті приймання-передачі послуг за договором. Розрахунок платної правової допомоги повинен відображати вартість години за певний вид послуги та час витрачений на: участь у судових засіданнях; вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням; ознайомлення з матеріалами справи в суді тощо.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2018 року у справі № 569/17904/17.

Крім того, у справі East/West Alliance Limited проти України Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі Ботацці проти Італії, заява №34884/97, п.30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.

Дослідивши вищевказані документи, враховуючи складність адміністративної справи, обсяг та зміст позовної заяви з доданими до неї документами, суд вважає, що позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на користь позивача підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00грн.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 21.09.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах ОСОБА_1 .

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві у зарахуванні періоду роботи ОСОБА_1 на ВАТ "Черкаське Хімволокно" в період з 17.02.1996 по 31.10.2005 роки до пільгового стажу за списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) до пільгового стажу за списком №1 періоди роботи з 17.02.1996 по 31.10.2005 на ВАТ "Черкаське Хімволокно".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) від 14.09.2022 про призначення пільгової пенсії за віком за списком №1 відповідно до ст. 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", та прийняти відповідне рішення з урахуванням висновків суду, зазначених у цьому рішенні.

У задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) витрати на правничу допомогу в розмірі 3000 (три тисячі) грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Петро ПАЛАМАР