Справа № 140/6986/22
Суддя: Ковальчук Володимир Дмитрович
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/6986/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Ковальчука В.Д., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №327308 від 22 серпня 2022 року.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 06.07.2022 головним спеціалістом відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Сидоренком О.Б. та головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Собчуком А.М. складено акт проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом №336146. На підставі даного акту начальником Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті Шендюхом Тарасом винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №327308 від 22.08.2022, якою накладено на позивача штраф у сумі 17000,00 грн.

Позивач вважає оскаржувану постанову протиправною, необґрунтованою та прийнятою без повного та всебічного з`ясування обставин справи, яка підлягає скасуванню на підставі наступного.

Вважає, що акт перевірки від 06.07.2022 №336146 складений та підписаний головним спеціалістом відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Сидоренком О.Б., який не є правомочною особою, оскільки його службові повноваження поширюються на Східне міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, що знаходиться у Донецькій та Луганській області, а перевірка проводилася у м. Рівне. Крім того, його посадова інструкція не підписана безпосереднім керівництвом. Внаслідок цього проведена за його участі перевірка є незаконною та рішення за її наслідками також.

Також зазначає, що здійснює регулярні перевезення пасажирів на міжобласному автобусному маршруті загального користування, рейс №704 "Рівне-Луцьк", згідно дозволу серії ВМ №000251 з 31.03.2019, а транспортні засоби, що використовувались на даному маршруті завжди були укомплектовані необхідними документами і за весь час на маршруті не мали зауважень з боку контролюючих органів.

об липня 2022 року здійснюючи рейс №704 "Рівне-Луцьк" транспортний засіб БАЗ А079.24, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 був забезпечений усіма необхідними документами, в тому числі схемою маршруту, розкладом руху, протоколом перевірки та адаптації тахографа. Дані документи є в наявності та оформлені належним чином, водій надавав їх інспекторам під час здійснення перевірки.

Окрім того, водієм ОСОБА_2 працівникам Укртрансбезпеки було надано два протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а саме від 24 червня 2020 року та від об липня 2022 року.

Також просить звернути увагу на те, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №412 від 05.04.2022 установлено, що позитивні результати періодичної, позачергової повірки та повірки після ремонту законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, засвідчені відбитком повірочного тавра на таких засобах чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлені свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки, строк дії яких закінчився у період воєнного і надзвичайного стану та протягом місяця після його припинення чи скасування, чинні на період воєнного і надзвичайного стану та протягом трьох місяців після його припинення чи скасування на всій території України або в окремих її місцевостях. Відтак, вважає, що протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 24 червня 2020 року був чинним на момент проведення перевірки.

Так само вважає, що оскаржувана постанова містить неправдиву інформацію щодо відсутності схеми маршруту, розкладу руху та протоколу перевірки та адаптації тахографа.

Крім того, в матеріалах справи, зокрема в акті №336146 відсутня інформація про проведення відеозапису під час проведення перевірки транспортного засобу БАЗ А079.24, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 06 липня 2022 року. Саме запис з нагрудної камери міг би підтвердити наявність у водія схеми маршруту, розкладу руху та протоколу перевірки та адаптації тахографа під час виконання маршруту.

Враховуючи вищенаведене, позивач вважає, що відповідачем не доведено належними та допустимими доказами факт порушення ним Закону України "Про автомобільний транспорт", оскаржувана постанова №327308 від 22 серпня 2022 року є протиправною, необґрунтованою та прийнятою без повного та всебічного з`ясування обставин справи, а відтак такою, що підлягає скасуванню, оскільки здійснюючи рейс №704 "Рівне-Луцьк", транспортний засіб БАЗ А079.24, державний номер НОМЕР_1 , під керуванням водія ОСОБА_2 був забезпечений усіма необхідними документами.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 25.10.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання та виклику сторін.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву позовні вимоги не визнала, просила відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, мотивуючи тим, що під час перевірки виявлено, що перевізником ФОП ОСОБА_1 надавались послуги перевезення пасажирів без оформлення документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме на момент перевірки були відсутні схема маршруту, розклад руху, протокол перевірки та адаптації тахографа. Долучені до позову документи не свідчать про надання всіх зазначених вище документів на момент складення акта перевірки. Надання їх згодом жодним чином не спростовує та не змінює встановлених на місці події фактичних обставин, зафіксованих в акті перевірки, не створює для цього акту наслідків юридично дефектного документа та не нівелює зафіксованих в акті обставин. Крім, того, водій підтвердив факт відсутності на момент перевірки вказаних документів, вказавши про згоду із встановленими в акті перевірки порушеннями. Додатково зазначає, що протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу від 06.07.2022 виготовлений уже після проведеної посадовими особами Укртрансбезпеки рейдової перевірки (перевірки на дорозі).

Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України №412 від 05.04.2022 вважає безпідставним, оскільки дана постанова стосується повірки засобів вимірювальної техніки, а не перевірки використання контрольних пристроїв. Повірка та перевірка та адаптація тахографа не є тотожними поняттями.

Щодо повноважень інспектора Сидоренка О.Б. на проведення рейдової перевірки зазначає, що відповідно до наказу Голови Укртрансбезпеки №878-К від 31.05.2022 у зв`язку з воєнними діями та неможливістю виконувати посадові обов`язки у Донецькій області Сидоренку Олегу визначено робочим місцем Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області. Крім того, акт перевірки підписано також іншою посадовою особою Укртрансбезпеки, що виключає можливість визнання такого акту незаконним.

Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що 06.07.2022 відповідачем на підставі направлення на рейдову перевірку №009282 від 30.06.2022 та щотижневого графіку, затвердженого 30.06.2022 головним спеціалістом відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Сидоренком О.Б. та головним спеціалістом відділу державного нагляду (контролю) у Рівненській області Укртрансбезпеки Собчуком А.М.

За результатами перевірки складено акт №336146 від 06.07.2022 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

У вказаному акті міститься інформація, що на момент проведення перевірки відсутні документи, визначені статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме: схема маршруту, розклад руху, протокол перевірки та адаптації тахографа.

За результатами розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт Відділом державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті 22.08.2022 винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №327308, якою постановлено стягнути з перевізника ОСОБА_1 штраф у сумі 17000 грн за порушення законодавства про автомобільний транспорт, а саме за відсутність документів, перелік яких визначений статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за яке передбачена абз. 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

Позивач не погоджуючись з діями відповідача щодо притягнення його до адміністративно-господарської відповідальності на підставі постанови від 22.08.2022 про застосування адміністративно-господарського штрафу №327308, звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає наступне.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту в Україні визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05.04.2001 №2344-III.

Згідно з приписами статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Загальне державне регулювання діяльності автомобільного транспорту здійснює Кабінет Міністрів України відповідно до своїх повноважень.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами (далі - Порядок №1567).

Відповідно до пункту 3 Порядку №1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Згідно з пунктом 21 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Відповідно до п. 4 Порядку №1567 рейдові перевірки (перевірки на дорозі) на автомобільному транспорті проводяться посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) згідно з додатком 1-1, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку.

Як слідує з пункту 10 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 20 травня 2013 року №422, під час звернення до водія посадова особа зобов`язана привітатися, назвати свою посаду і прізвище, пред`явити службове посвідчення, направлення на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) та повідомити про причину зупинення транспортного засобу.

Щодо повноважень головного спеціаліста відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Сидоренка О.Б. на проведення перевірки додержання позивачем вимог законодавства про автомобільний транспорт слід зазначити, що головний спеціаліст Сидоренко О.Б. зазначений у направленні на рейдову перевірку (перевірку на дорозі) №009282 від 30.06.2022.

Суд не бере до уваги посилання позивача на недотримання Посадової інструкції головного спеціаліста відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, затвердженою головою Державної служби України з безпеки на транспорті 12.11.2020, оскільки наказом Державної служби України з безпеки на транспорті від 31.05.2022 №878-К "Про визначення робочого місця Сидоренку Олегу " у зв`язку з воєнними діями та неможливістю виконувати посадові обов`язки у Донецькій області визначено Сидоренку Олегу, головному спеціалісту відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, робочим місцем Відділ державного нагляду (контролю) у Рівненській області з 01 червня 2022 року на період воєнного стану в Україні.

У зв`язку з цим головний спеціаліст відділу державного контролю за безпекою на транспорті у Донецькій області Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Сидоренко О.Б. уповноважений здійснювати посадові функції у Відділі державного нагляду (контролю) у Рівненській області, зокрема на території м. Рівне.

Щодо встановлених під час перевірки порушень суд зазначає наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що підставою для притягнення позивача до відповідальності у вигляді адміністративно-господарського штрафу спірною постановою слугував висновок інспекторів у акті проведення перевірки щодо надання послуг із автомобільних перевезень пасажирів за відсутності документів визначених статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутності схеми маршруту, розкладу руху, протоколу перевірки та адаптації тахографа.

За визначеннями, наведеними у статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами;

пасажирські перевезення - перевезення пасажирів легковими автомобілями або автобусами;

регулярні спеціальні пасажирські перевезення - перевезення певних категорій пасажирів (працівників підприємств, школярів, студентів, туристів, екскурсантів та інших) на автобусному маршруті за умовами, визначеними паспортом маршруту, затвердженим в установленому порядку замовником транспортних послуг або уповноваженими органами Договірних Сторін у разі міжнародних перевезень;

нерегулярні пасажирські перевезення - перевезення пасажирів автобусом, замовленим юридичною або фізичною особою з укладанням письмового договору на кожну послугу, в якому визначають маршрут руху, дату та час перевезень, інші умови перевезень та форму оплати послуги, або перевезення за власний кошт.

Частиною першою статті 29 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено, що автомобільним перевізником та автомобільним самозайнятим перевізником, які здійснюють перевезення пасажирів на договірних умовах, є суб`єкти господарювання, які відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надають послуги за договором перевезення пасажирів транспортним засобом, що використовується ними на законних підставах.

Відповідно до абзацу 10 частини першої статті 34 Закону України "Про автомобільний транспорт" автомобільний перевізник повинен забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" визначено перелік документів, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Документи для регулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування чи їх дозвіл, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, квитково-касовий лист, схема маршруту, розклад руху, таблиця вартості проїзду (крім міських перевезень), інші документи, передбачені законодавством України; для пасажира - квиток на проїзд в автобусі та на перевезення багажу (для пільгового проїзду - посвідчення особи встановленого зразка чи довідка, на підставі якої надається пільга), а в разі запровадження автоматизованої системи обліку оплати проїзду - електронний квиток та документи для пільгового проїзду.

Документи для регулярних спеціальних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, договір із замовником транспортних послуг, паспорт маршруту, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, схема маршруту, розклад руху, інші документи, передбачені законодавством України.

Документи для нерегулярних пасажирських перевезень: для автомобільного перевізника - ліцензія, документ, що засвідчує використання автобуса на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством України; для водія автобуса - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, договір із замовником транспортних послуг, документ, що засвідчує оплату транспортних послуг, інші документи, передбачені законодавством України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.05.2010 №278 затверджено Порядок розроблення та затвердження паспорта автобусного маршруту (далі - Порядок №278).

Цей Порядок встановлює вимоги до паспортів автобусних маршрутів регулярних та регулярних спеціальних перевезень, процедуру розроблення, погодження та затвердження таких паспортів.

У пункті 1.1 цього Порядку наведені терміни вживаються в такому значенні: замовник послуг - юридична або фізична особа, яка замовляє транспортні послуги з перевезення пасажирів автобусами; організатор перевезень - Державна служба України з безпеки на транспорті, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, обласні державні адміністрації, районні державні адміністрації, Київська міська державна адміністрація, виконавчі органи сільських, селищних, міських рад відповідних населених пунктів; перевізник - юридична або фізична особа, яка на підставі одержаної ліцензії надає послуги з перевезення пасажирів автобусами; схема автобусного маршруту - нанесена на карту автомобільних доріг відповідної місцевості або на її фрагмент чи на план міста або на його фрагмент лінія шляху проходження маршруту.

Відповідно до пункту 1.3 Порядку №278 автомобільний перевізник повинен забезпечити: водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних перевезень, - таблицею вартості проїзду (крім міських перевезень), схемою маршруту та копією затвердженого організатором перевезень розкладу руху; водія автобуса, що здійснює перевезення пасажирів за маршрутом регулярних спеціальних перевезень, - примірником паспорта маршруту з позначкою "В".

Схема маршруту та розклад руху регулярних перевезень або відповідний примірник паспорта регулярних спеціальних перевезень пред`являються водієм автобуса під час здійснення перевезень пасажирів та перевізником за його місцезнаходженням для перевірки представникам Державної служби України з безпеки на транспорті під час здійснення ними державного контролю та представникам Державної автомобільної інспекції МВС України (далі - Державтоінспекція) (п. 1.4 Порядку №278).

Відповідно до пункту 2.1 Порядку №278 паспорт маршруту включає:

схему маршруту;

характеристику маршруту, у тому числі відомості щодо усіх залізничних переїздів, через які проходить автобусний маршрут (у разі їх наявності);

копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів;

графік режиму праці та відпочинку водіїв;

таблицю вартості проїзду, затверджену перевізником (для регулярних перевезень);

список пасажирів (для регулярних спеціальних перевезень), перевезення яких передбачено договором про регулярні спеціальні перевезення та які застраховані в установленому законодавством порядку (крім маршрутів регулярних спеціальних перевезень у межах населеного пункту та маршрутів, що виходять за межі території населеного пункту, протяжність яких не більше ніж 50 кілометрів, туристично-екскурсійних перевезень, а також перевезення осіб, що перетинають лінію розмежування в Донецькій і Луганській областях та адміністративний кордон між Автономною Республікою Крим та Херсонською областю);

відомості про зміни на маршруті;

умови здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);

акт відповідності паспорта автобусного маршруту умовам здійснення перевезень на маршруті (для регулярних спеціальних перевезень);

договір про надання послуг (для регулярних спеціальних перевезень);

відомості про виявлені порушення умов здійснення перевезень пасажирів, що розміщуються на зворотному боці титульного аркуша паспорта (для регулярних спеціальних перевезень).

У паспорті маршруту зазначають назву маршруту, яка складається з назв початкового та кінцевого пунктів маршруту (зупинок), а для приміських, міжміських автобусних маршрутів загального користування - з назв автостанцій, у разі їх відсутності - з назв зупинок, передбачених розкладом руху.

Отже, паспорт маршруту включає в себе схему маршруту та копію затвердженого організатором розкладу руху автобусів.

Відповідно до пункту 2.12 Порядку №278 паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) згідно з підпунктом 33 пункту 4 Положення про Державну автомобільну інспекцію Міністерства внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 14.04.97 № 341, погоджується відповідним підрозділом Державтоінспекції:

міського маршруту - підрозділом Державтоінспекції міста;

приміського та міжміського маршруту - підрозділом Державтоінспекції області за місцезнаходженням перевізника.

Як зазначено у пункті 2.13 Порядку №278, затвердження паспорта діючого автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 1) здійснюється перевізником;

затвердження паспорта автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень (додаток 2) здійснюється замовником послуг за погодженням з організатором перевезень на відповідній території (у частині маршруту та графіка руху);

затвердження паспорта нового автобусного маршруту регулярних перевезень (додаток 3) здійснюється організатором перевезень на відповідній території.

У відповідності до пунктів 3.2-3.5 Порядку №278 у разі відкриття нового регулярного автобусного маршруту загального користування розроблення матеріалів для паспорта маршруту забезпечує відповідний організатор перевезень.

Паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень після розроблення надається на погодження до відповідних підрозділів Державтоінспекції МВС України, після чого - до організатора перевезень на відповідній території.

Підрозділи Державтоінспекції розглядають протягом 30 днів та в цей самий строк погоджують паспорти маршрутів (в частині схеми автобусного маршруту та характеристики маршруту) за умови дотримання вимог безпеки перевезень або надають обґрунтовану письмову відповідь із зазначенням причин відмови в погодженні.

Погоджені підрозділами Державтоінспекції паспорти маршрутів регулярних спеціальних перевезень надсилаються на погодження до організатора перевезень, який протягом 30 днів з дня їх надходження приймає відповідне рішення.

Пунктами 4.1 - 4.4 Порядку №278 визначено, що паспорт автобусного маршруту регулярних спеціальних перевезень оформлюється на строк дії договору про перевезення пасажирів між замовником послуг та перевізником.

У разі продовження строку дії договору про перевезення паспорт маршруту регулярних спеціальних перевезень переглядається комісією, зазначеною в пункті 2.9 розділу II цього Порядку, на відповідність умовам перевезень. За результатами перегляду комісія складає акт про можливість подальшого застосування паспорта, який підшивається до паспорта маршруту.

Після складання акта про можливість подальшого застосування паспорта маршруту регулярних спеціальних перевезень він подається організатору перевезень для внесення відповідних змін до журналу обліку погоджених паспортів маршрутів регулярних спеціальних перевезень.

Паспорти маршрутів регулярних спеціальних перевезень з періодичністю не рідше ніж раз на два роки підлягають перегляду відповідними організаторами перевезень та підрозділами Державтоінспекції на предмет відповідності відомостей, внесених до паспорта маршруту, вимогам безпеки та умовам перевезень. За результатами перегляду складається відповідний акт, який підшивається до паспорта маршруту.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 №340 затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - Положення №340).

Відповідно до пунктів 1.2, 1.3 Положення №340, це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку. Вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Відповідно до п. 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Відповідно до п. 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 (далі - Інструкція №385), ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які проводять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Відповідно до п. 3.3 Інструкції №385 водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР (994 016), або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Відповідно до п. 2.6 Інструкції №385 ПСТ (пункти сервісу тахографів) виконують перевірку та адаптацію тахографів до транспортних засобів відповідно до вимог ЄУТР (994_016) періодично кожні два роки, а також у разі: установлення або заміни тахографа; ремонту тахографа; зміни типу розмірів пневматичних шин автомобільного транспортного засобу; якщо під час технічного обслуговування або ремонту автомобільного транспортного засобу відбулося пошкодження таблички тахографа або пломб, накладених на його складові, під час установлення або адаптації або у разі зміни конструкції автотранспортного засобу, що може вплинути на роботу тахографа.

Пунктом 2.7 Інструкції №385 визначено, що за результатами перевірки та адаптування тахографа до транспортного засобу ПСТ оформлює у двох примірниках протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу за формою, наведеною в додатку 1.

В акті перевірки зазначено про відсутність на момент перевірки протоколу перевірки та адаптації тахографа. Разом з тим, як слідує із доданого до відзиву відеозапису з нагрудної камери інспектора, водій надав під час перевірки посадовим особам Укртрансбезпеки протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний номер № НОМЕР_2 від 24.06.2020, однак з часу його складення на момент проведення перевірки (06.07.2022) минуло два роки, а тому перевізник забезпечив водія недійсним протоколом перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу. Дійсний протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу ідентифікаційний номер № НОМЕР_3 від 06.07.2022 позивач надав лише суду, однак такий протокол був відсутній під час проведення перевірки, що не заперечувалося водієм транспортного засобу, який в акті перевірки в поясненнях про причини порушень зазначив, що згідний з актом. Доказів того, що водій надав посадовим особам Укртрансбезпеки під час проведення перевірки дійсний протокол перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу суду не надано.

Посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412 "Деякі питання повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану" є безпідставними, оскільки цією постановою врегульовані питання щодо повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки в умовах воєнного стану, а не перевірки таких засобів.

Відповідно до статті 1 Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність" повірка засобів вимірювальної техніки - сукупність операцій, що включає перевірку та маркування та/або видачу документа про повірку засобу вимірювальної техніки, які встановлюють і підтверджують, що зазначений засіб відповідає встановленим вимогам.

Відповідно до п. 2.5 Інструкції №385 повірку тахографів здійснюють повірочні лабораторії, які уповноважені на проведення повірки тахографів відповідно до Закону України "Про метрологію та метрологічну діяльність".

Відповідно до п. 3 розділу 4 Порядку проведення повірки законодавчо регульованих засобів вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, та оформлення її результатів, затвердженого наказом Міністерства економічного розвитку і торгівлі України 08.02.2016 №193, оформлення результатів періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту здійснюється таким чином: позитивні результати періодичної, позачергової повірок та повірки після ремонту ЗВТ засвідчують відбитком повірочного тавра на ЗВТ чи записом з відбитком повірочного тавра у відповідному розділі експлуатаційних документів та/або оформлюють свідоцтво про повірку ЗВТ за формою згідно з додатком 2 до цього Порядку.

Водночас відповідно до п. 1.4 Інструкції №385 адаптація тахографа до транспортного засобу - оновлення або підтвердження параметрів автомобільного транспортного засобу, що зберігаються у пам`яті тахографа, до яких залежно від типу тахографа належать: ідентифікаційний номер (VIN-код) та номерний знак (цифри та літери, нанесені на номерному знаку, - VRN) автомобільного транспортного засобу, розмір застосованих пневматичних шин, результати визначення константи тахографа "к", характеристичного коефіцієнта автомобільного транспортного засобу "w", ефективного кола шини "1", а також показники часу, пробігу, граничного значення швидкості, на яке налаштований обмежувач швидкості транспортного засобу (за наявності). Термін "адаптація тахографа до транспортного засобу", за визначенням ЄУТР ( 994 016 ), - "калібрування".

Таким чином, повірка та перевірка та адаптація тахографа - не є тотожними поняттями, а тому посилання позивача на постанову Кабінету Міністрів України від 05.04.2022 №412 є безпідставним, оскільки не стосуються перевірки та адаптації тахографа, та не спростовують наявність допущеного порушення перевізником.

Верховний Суд у постанові від 29.01.2020 у справі №814/1460/16 зазначив, що адміністративний суд перевіряє рішення, дії чи бездіяльність суб`єктів владних повноважень ретроспективно, тобто зважаючи на ті обставини, які існували у минулому на момент прийняття оспорюваного рішення (вчинення дії, допущення бездіяльності).

Отже, саме під час перевірки водій зобов`язаний надати перевіряючим належні та дійсні документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Не надано також під час перевірки дійсних схеми маршруту та розкладу руху. Надані під час перевірки та долучені до позовної заяви схема маршруту та розкладу руху, які затверджені головою Укртрансінспекції 19.03.2014. Водночас до позову також долучено Витяг з дозволу на перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування серії ВМ № 000251, виданого Державною службою України з безпеки на транспорті 01.04.2019, а саме на рейс прямий №703 та зворотній №704 "Рівне-Луцьк". Як зазначено у цьому дозволі, термін його дії становить: 31.03.2019 - 30.03.2024. Тобто, станом на момент перевірки не надано дійсних погоджених та затверджених в установленому порядку організатором перевезень або замовником транспортних послуг схеми маршруту та розкладу руху автобусів на маршруті "Рівне-Луцьк" з урахуванням вищенаведеного дозволу, який виданий 01.04.2019.

Згідно з абзацом 3 частини першої статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з вимогами статей 73, 75, 76 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

У цій справі, суд звертає увагу на те, що позивачем наданими доказами не спростовано допущення ним порушень, документально встановлених інспекторами Укртрансбезпеки.

Так, надані до позовної заяви документи не можуть підтверджувати виконання позивачем вимог статті 39 Закону України "Про автомобільний транспорт" саме на момент здійснення перевірки.

За викладених обставин, беручи до уваги, що позивач в спірному випадку виступає як перевізник, який здійснював надання послуг з перевезення пасажирів на міжміському міжобласному автобусному маршруті загального користування "Рівне - Луцьк", не забезпечивши водія документами, передбаченими статтею 39 Закону України "Про автомобільний транспорт", а тому, на переконання суду, у відповідача були правові підстави для застосування відповідного адміністративно-господарського штрафу спірною постановою.

Статтею 19 Конституції України закріплено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Згідно зі статтею 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Отже, виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, діяв у межах повноважень, наданих йому законодавством та довів правомірність прийнятого рішення, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

З огляду на те, що позивачу відмовлено у задоволенні позову, відсутні підстави для вирішення питання розподілу судових витрат відповідно до статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України.

Керуючись статтями 2, 72-77, 243-246, 255, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Відділу державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №327308 від 22 серпня 2022 року відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ).

Відповідач: Відділ державного нагляду (контролю) у Волинській області Державної служби України з безпеки на транспорті (43020, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Підгаєцька, будинок 3).

Суддя В.Д. Ковальчук