Справа № 600/4497/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про відмову у відкритті провадження

03 січня 2023 р. м. Чернівці Справа №600/4497/22-а

Суддя Чернівецького окружного адміністративного суду Григораш В.О., розглянув матеріали за позовом Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, приватного нотаріуса Хоменко Марини Олександрівни, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації, скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

28.12.2022 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області (позивач) до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни (відповідач -1), приватного нотаріуса Хоменко Марини Олександрівни (відповідач -2), ОСОБА_1 (відповідач -3), з такими позовними вимогами:

скасувати державну реєстрацію об`єкту нерухомого майна 28.01.2019 15:10:04 за адресою: АДРЕСА_1 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 210);

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна: гідротехнічні споруди (дамба і монах), №1 підпірна гребля, №2 водоскид-водовипуск за адресою: АДРЕСА_1 (з закриттям розділу), індексний номер: 45274145 від 30.01.2019 09:01:55, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради - Карвацькою Галиною Федорівною;

скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо об`єкту нерухомого майна: гідротехнічні споруди - (дамба і монах), №1 підпірна гребля, №2 водоскид-водовипуск за адресою: Чернівецька область, Глибоцький район, с. Опришени, вулиця Сучавсько-Чернівецька, будинок 49-А, індексний номер: 46007111 від 18.03.2019 15:35:46, прийняте приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального кругу Хоменко Мариною Олександрівною.

Відповідно ч.1 ст. 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі (ч. 2 ст.171 КАС України).

Перевіривши наявність передумов та існування правових підстав для відкриття провадження в адміністративній справі, визначених статті 171 КАС України, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Аналіз зазначеної норми міжнародного права свідчить, що обов`язково суд повинен бути встановлений законом, тобто кожен має право на розгляд справи компетентним судом, компетентність якого встановлюється тільки законом.

Згідно з п. 14 ч. 1 ст. 92 Конституції України виключно законами України визначаються: судоустрій, судочинство, статус суддів, засади судової експертизи, організація і діяльність прокуратури, органів дізнання і слідства, нотаріату, органів і установ виконання покарань; основи організації та діяльності адвокатури.

Розглянувши вказану позовну заяву суд зазначає наступне.

Згідно із частиною першою статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до визначення термінів, наведених у пунктах 1 та 2 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа - переданий на вирішення адміністративного суду публічно-правовий спір; а публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; або хоча б одна сторона надає адміністративні послуги на підставі законодавства, яке уповноважує або зобов`язує надавати такі послуги виключно суб`єкта владних повноважень, і спір виник у зв`язку із наданням або ненаданням такою стороною зазначених послуг; або хоча б одна сторона є суб`єктом виборчого процесу або процесу референдуму і спір виник у зв`язку із порушенням її прав у такому процесі з боку суб`єкта владних повноважень або іншої особи.

У пункті 7 частини першої статті 4 КАС України визначено, що суб`єкт владних повноважень - орган державної влади, орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України встановлено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, до адміністративної юрисдикції відноситься справа, яка виникає зі спору в публічно-правових відносинах, що стосується цих відносин, коли один з його учасників є суб`єктом владних повноважень, здійснює владні управлінські функції, у цьому процесі або за його результатами владно впливає на фізичну чи юридичну особу та порушує їх права, свободи чи інтереси в межах публічно-правових відносин.

При цьому визначальними ознаками приватноправових відносин є юридична рівність та майнова самостійність їх учасників, наявність майнового чи немайнового особистого інтересу суб`єкта. Спір буде мати приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням наявного приватного права певного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права призвели владні управлінські дії суб`єкта владних повноважень.

Публічно-правовий спір має свою особливість суб`єктного складу - участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сам по собі факт участі у спорі органу державної влади, органу місцевого самоврядування не дає підстав ототожнювати спір з публічно-правовим та відносити його до справи адміністративної юрисдикції.

Отже, під час визначення предметної юрисдикції справ суд повинен виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, обставин у справі.

Згідно із частинами першою та четвертою статті 11 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. У випадках, установлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов`язки виникають безпосередньо з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування.

Таким чином, рішення суб`єктів владних повноважень, до яких належать, зокрема, відповідачі, в тому числі на виконання делегованих державою повноважень, можуть бути підставами виникнення цивільних прав та обов`язків. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Цивільні права та інтереси суд може захистити в спосіб визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (пункт 10 частини другої статті 16 ЦК України).

Рішення суб`єкта владних повноважень, яке має ознаки ненормативного акта та вичерпує свою дію після його реалізації, може оспорюватися з точки зору його законності, а вимоги про визнання рішення незаконним - розглядатися в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо за результатами реалізації рішення відповідної особи виникло право цивільне й спірні правовідносини, на яких ґрунтується позов, мають приватноправовий характер. У такому випадку вимога про визнання рішення незаконним може розглядатися як спосіб захисту порушеного цивільного права за статтею 16 ЦК України та пред`являтися до суду для розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства, якщо фактично підґрунтям і метою пред`явлення позовної вимоги про визнання рішення незаконним є оспорювання цивільного речового права (наприклад, права власності на об`єкт нерухомості), що виникло у певного суб`єкта в результаті та після реалізації рішення суб`єкта владних повноважень.

Отож, розгляду адміністративними судами підлягають спори, що мають в основі публічно-правовий характер, тобто випливають із владно-розпорядчих функцій або виконавчо-розпорядчої діяльності публічних органів. Якщо в результаті прийняття рішення особа набуває речове права, то спір стосується приватноправових відносин і підлягає розгляду в порядку цивільного чи господарського судочинства залежно від суб`єктного складу сторін спору.

Судом встановлено, що предметом спору у даній справі є рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради - Карвацькою Галиною Федорівною та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, прийняте приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального кругу Хоменко Мариною Олександрівною.

Так, згідно рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер №45274145 від 30.01.2019, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради - Карвацькою Галиною Федорівною здійснено державну реєстрацію права приватної власності на об`єкт нерухомого майна: гідротехнічні споруди (дамба і монах), №1 підпірна гребля, №2 водоскит-водовипуск за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_2 (батьком ОСОБА_1 ), який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

18.03.2019 року приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального кругу Хоменко Мариною Олександрівною прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер 46007111, згідно якого об`єкт нерухомого майна: гідротехнічні споруди (дамба і монах), №1 підпірна гребля, №2 водоскит-водовипуск за адресою: АДРЕСА_1 успадкувала ОСОБА_1 .

Як вбачається із матеріалів позовної заяви, 16.07.2021 Глибоцькою селищною радою прийнято рішення "Про прийняття земель державної власності у комунальну" №685-9/21, серед яких земельна ділянка з кадастровим номером::02:001:0026.

Отже, з зазначеного вбачається, що поданий позивачем позов спрямований на захист та відновлення його цивільного права, оскільки ним фактично оспорюється правомірність набуття та реєстрації речових прав на нерухоме майно за ОСОБА_1 .

У зв'язку із цим, суд зазначає, що приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового особистого інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення, як правило, майнового приватного права чи інтересу.

В даному випадку, визнання протиправними та скасування рішень державного реєстратора в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та приватного нотаріуса є захистом цивільних прав позивача на нерухоме майно від їх порушення іншою особою, за якою зареєстровано право власності щодо того ж самого нерухомого майна.

Отже, даний спір не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки відповідачі - державний реєстратор відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацька Галина Федорівна та приватний нотаріус Хоменко Марина Олександрівна, приймаючи оскаржувані рішення про державну реєстрацію прав на нерухоме майно, не мали публічно-правових відносин саме з позивачем.

Так, прийняте державним реєстратором відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацькою Галиною Федорівною оскаржуване позивачем рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав іншої особи - ОСОБА_2 , а прийняте приватним нотаріусом Хоменко Мариною Олександрівною рішення також стосувалось реєстрації прав іншої особи - ОСОБА_1 , а не позивача.

Отже, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач фактично оспорює набуття іншими особами права власності на об`єкт нерухомого майна.

Відтак, правовідносини, які виникли між сторонами, випливають виключно з правовідносин, пов`язаних з правом власності на об`єкти нерухомого майна, тобто спір між ними виник не у зв`язку із виконанням або невиконанням суб`єктом владних повноважень публічно - владних управлінських функцій, в тому числі, делегованих.

У зв`язку із цим, слід зазначити, що спір про скасування рішення державної реєстрації права має розглядатися як спір, що пов`язаний з порушенням цивільних прав позивача щодо вільного володіння, користування та розпорядження спірним майном.

Оскільки позивач не був заявником стосовно реєстраційних дій щодо реєстрації права власності на нерухоме майно за іншими фізичними особами, тобто останні були вчинені за заявами інших осіб, тому такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на рухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства.

Вказана вище правова позиція відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постановах від 04.04.2018 у справі № 817/1048/16, від 18.04.2018 у справі №804/1001/16 під час розгляду спорів у подібних правовідносинах щодо державної реєстрації прав.

Крім того, відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно з частиною другою статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі "Занд проти Австрії" від 12 жовтня 1978 року вказав, що словосполучення "встановлений законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й на дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність. Поняття "суд, встановлений законом" у частині першій статті 6 Конвенції передбачає "усю організаційну структуру судів, включно з (…) питаннями, що належать до юрисдикції певних категорій судів (…)". З огляду на це не вважається "судом, встановленим законом" орган, котрий, не маючи юрисдикції, судить осіб на підставі практики, яка не передбачена законом.

З аналізу наведених вище норм слідує, що визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі і обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень, на відміну від основного принципу цивільного судочинства, який полягає у змагальності сторін, а суд, який розглянув справу, не віднесену до його юрисдикції, не може вважатися "судом, встановленим законом" у розумінні частини 1 статті 6 вищезгаданої Конвенції.

У відповідності до пункту 1 частини 1 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо позов не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Частиною 6 статті 170 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що у разі відмови у відкритті провадження в адміністративній справі з підстави, встановленої пунктом 1 частини першої цієї статті, суд повинен роз`яснити заявнику, до юрисдикції якого суду віднесено розгляд такої справи.

З урахуванням встановлених вище обставин суд приходить до висновку, що вказана справа не підлягають розгляду в порядку адміністративного судочинства, а отже наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі.

Керуючись статтями 170, 241-243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

УХВАЛИВ:

1. У відкритті провадження у справі за позовом Глибоцької селищної ради Чернівецького району Чернівецької області до державного реєстратора відділу державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного управління Чернівецької міської ради Карвацької Галини Федорівни, приватного нотаріуса Хоменко Марини Олександрівни, ОСОБА_1 про скасування державної реєстрації, скасування рішень, - відмовити.

2. Роз`яснити Глибоцькій селищній раді Чернівецького району Чернівецької області право на звернення з вказаними позовними вимогами в порядку цивільного судочинства до місцевого загального суду, з урахуванням територіальної юрисдикції (підсудності).

Ухвала набирає законної сили згідно статті 256 Кодексу адміністративного судочинства України з моменту її підписання.

Ухвала може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України, протягом п`ятнадцяти днів, з дня складання повного тексту ухвали.

Суддя В.О. Григораш