Справа № 824/553/20-а
Суддя: Левицький Василь Костянтинович
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 р. м. Чернівці Справа № 824/553/20-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Левицького В.К., розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) справу за позовом Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.

В С Т А Н О В И В:

Головне управління ДПС у Чернівецькій області (далі - позивач) звернулося до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 (далі - відповідач) податковий борг на загальну суму 139920,75 грн з податку на нерухоме майно.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що за відповідачем рахується борг на загальну суму 139920,75 грн з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки, який виник на підставі податкових повідомлень - рішень від 27.06.2018 № 0-2654 та від 27.05.2019 № 0-2654.

Оскільки борг у добровільному порядку відповідачем не сплачений, позивач звернувся до суду з вимогою про стягнення вказаного боргу в судовому порядку.

Ухвалою суду від 25.05.2020 відкрито провадження у справі № 824/553/20-а за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач правом, передбаченим ст. 162 КАС України, не скористався, відзив до суду не надав.

За клопотанням відповідача, ухвалою суду від 19.06.2020 зупинено провадження у справі № 824/553/20-а до набрання законної сили рішенням у адміністративній справі № 824/601/20-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби у м. Києві, Головного управління Державної податкової служби у Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 04.01.2022 прийнято справу № 824/553/20-а до провадження суддею Левицьким В.К.

Ухвалою суду від 07.09.2022 поновлено провадження у справі № 824/553/20-а.

Розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідач є власником нежитлових виробничих приміщень загальною площею 2021,10 кв., що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 , відносяться до класу "Будівлі промисловості", згідно Державного класифікатора будівель і споруд.

ОСОБА_1 є фізичною особою підприємцем з 29.12.2008, основний вид діяльності - роздрібна торгівля іншими невживаними товарами в спеціалізованих магазинах, а також - виробництво меблів для офісів і підприємств торгівлі - код КВЕД 31.01, виробництво інших меблів - код КВЕД 31.09, виробництво кухонних меблів - код КВЕД 31.02, що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

На підставі договору купівлі-продажу від 10.19.2005 позивачем придбано нежитлову будівлю, загальною площею 2021,10 кв.м., зокрема будівля складу літ. Ф, за адресою: АДРЕСА_1 .

Статтями 67 та 68 Конституції України передбачено, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом, неухильно додержуватися Конституції України та законів України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України від 02.12.2010 № 2755- IV (далі - ПК України, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Підпункт 16.1.4. п. 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 14.1.175 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до п.п. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14 ПК України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Згідно п.п. 14.1.156 п. 14.1 ст. 14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Підпункт 16.1.4. пункту 16.1 ст. 16 ПК України передбачає, що платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пункт 31.1 ст. 31 ПК України визначає, що строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно.

Як зазначав позивач в позовній заяві та підтверджується матеріалами справи, відповідач перебував на обліку в ГУ ДПС в м. Києві, а пізніше перейшов на облік до ГУ ДПС у Чернівецькій області.

Судом встановлено, що ГУ ДФС в м. Києві винесено наступні податкові повідомлення - рішення:

- № 0-2654 від 26.07.2018, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на не рухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2017 рік на суму 64675,20 грн;

- № 0-2654 від 27.05.2019, яким визначено суму грошового зобов`язання за платежем Податок на не рухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості за 2018 рік на суму 75245,55 грн.

Як видно з матеріалів справи, вказані податкові повідомлення-рішення направлені контролюючим органом за місцезнаходженням відповідача, що підтверджується матеріалами справи.

Не погоджуючись з податковими повідомленнями-рішеннями, позивач оскаржив їх до суду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.10.2020 у справі № 600/601/20-а, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021, адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у м. Києві про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС в м. Києві від 27.06.2018 (форма "Ф") № 0108832 -1310-2654, про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 64675,20 грн, за майно (нежитлову будівлю), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення - рішення ГУ ДФС в м. Києві від 27.05.2019 року (форма "Ф") № 0-2654, про нарахування ОСОБА_1 податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки у розмірі 75245,55 грн, за майно (нежитлову будівлю), що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Матеріалами справи також підтверджується, що ухвалою Верховного Суду від 18.11.2022 у справі № 600/601/20-а відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління ДПС у місті Києві, як відокремленого підрозділу ДПС, на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 21.10.2020 та постанову Сьомого апеляційного адміністративного суду від 30.03.2021.

Отже, судовим рішенням у справі № 600/601/20-а, яке набрало законної сили, скасовано податкові повідомлення - рішення від 27.06.2018 № 0-2654 та від 27.05.2019 № 0-2654 на загальну суму 139920,75 грн (64675,20 грн + 75245,55 грн).

Статтею 78 КАС України врегульовано підстави звільнення від доказування. Так, ч. 4 ст. 78 КАС України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Преюдиція - це обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набуло законної сили, в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиційно встановлені факти не підлягають доказуванню.

Звільнення від доказування з підстав установлення преюдиційних обставин в іншому судовому рішенні, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України, варто розуміти так, що учасники адміністративного процесу не зобов`язані повторно доказувати ті обставини, які були встановлені чинним судовим рішенням в іншій адміністративній, цивільній або господарській справі, якщо в цій справі брали участь особи, щодо яких відповідні обставини встановлені.

Тобто, за змістом ч. 4 ст. 78 КАС України учасники адміністративного процесу звільнені від надання доказів на підтвердження обставин, які встановлені судом при розгляді іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи. Натомість такі учасники мають право посилатися на зміст судового рішення у відповідних справах, що набрало законної сили, в якому відповідні обставини зазначені як установлені.

Водночас, передбачене ч. 4 ст. 78 КАС України звільнення від доказування не має абсолютного характеру і не може сприйматися судами як неможливість спростування під час судового розгляду обставин, які зазначені в іншому судовому рішенні. Адміністративні суди не повинні сприймати як обов`язкові висновки щодо фактичних обставин справи, наведені у чинних судових рішеннях за інших адміністративних, цивільних чи господарських справ.

Для спростування преюдиційних обставин учасник адміністративного процесу, який ці обставини заперечує, повинен подати суду належні та допустимі докази. Ці докази повинні бути оцінені судом, що розглядає справу, у загальному порядку за правилами ст. 90 КАС України.

Якщо суд дійде висновку про те, що обставини у справі, що розглядається, є інакшими, ніж установлені під час розгляду іншої адміністративної, цивільної чи господарської справи, то справу належить вирішити відповідно до тих обставин, які встановлені безпосередньо судом, який розглядає справу.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постанові від 23.12.2015 № 6-327цс15, а також у постановах Верховного Суду від 28.04.2018 у справі № 825/705/17, від 06.03.2019 у справі № 813/4924/13-а, від 05.09.2019 у справі № 2340/3396/18 та від 06.09.2019.

Беручи до уваги наведену норму процесуального права та встановлені по справі обставини, суд вважає, що рішення від 21.10.2020 у справі № 600/601/20-а, яке набрало законної сили 30.03.2021, є преюдиційним для справи, яка розглядається.

Водночас, суд звертає увагу, що позивач під час розгляду даної справи не заперечував щодо встановлення преюдиційних обставин по справі № 824/553/20-а та не надав до суду належних та допустимих доказів на їх спростування.

Рішенням від 21.10.2020 у справі № 600/601/20-а, яке набрало законної сили 30.03.2021, та є преюдиційним, встановлено, що позивачем, як контролюючим органом, протиправно винесено податкові повідомлення-рішення на загальну суму 139920,75 грн, тому, на думку суду, відсутні підстави для стягнення податкового боргу.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є не обґрунтованими, не відповідають обставинам справи і наявним матеріалам, у зв`язку із цим в позові необхідно відмовити.

Стосовно розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Частиною 5 ст. 139 КАС України встановлено, що у разі відмови у задоволенні вимог позивача, звільненого від сплати судових витрат, або залишення позовної заяви без розгляду чи закриття провадження у справі, судові витрати, понесені відповідачем, компенсуються за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від сплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Оскільки, у задоволенні позову позивачу відмовлено повністю, та за відсутності понесення відповідачем судових витрат, судом розподіл судових витрат не проводиться.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст. ст. 72, 73, 77, 90, 241-243, 246 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову Головного управління ДПС у Чернівецькій області до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, - відмовити повністю.

Згідно ст. 255 КАС України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до ст. ст. 293, 295 КАС України рішення суду першої інстанції може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

позивач Головне управління ДПС у Чернівецькій області (вул. Героїв Майдану, 200-А, місто Чернівці, );

відповідач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Суддя В.К. Левицький