Справа № 560/8186/22
Суддя: Козачок І.С.
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 560/8186/22
РІШЕННЯ

іменем України

03 січня 2023 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Козачок І.С. розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, у якому просить зобов`язати відповідача виплатити середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що під час його звільнення з військової служби військовою частиною не було виплачено грошову компенсацію вартості недоотриманого речового майна (виплачена 15.07.2022 в сумі 66852,52 грн. ), індексацію грошового забезпечення (виплачена 26.04.2022 в сумі 39 930,20 грн.) та індексацію грошового забезпечення із встановленням базового місяця січня 2008 (виплачена 01.08.2022 в сумі 42 440,66 грн.). Отже, загальний розмір невиплачених Військовою частиною НОМЕР_1 у день звільнення коштів складає 149 223,38 грн. Оскільки фактично остаточний розрахунок по грошовому забезпеченню проведений лише 01 серпня 2022, позивач має право на виплату йому середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні.

У відзиві відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що оскільки при виплаті позивачу коштів, належних при звільненні, був відсутній спір щодо видів виплат та їх розміру, підстави для застосування до спірних правовідносин положень статті 117 КЗпП України відсутні.

Справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши обставини справи суд встановив таке.

ОСОБА_1 проходив військову службу за контрактом у Військовій частині НОМЕР_1 . Наказом командира Військової частини позивача звільнено з військової служби з 19.02.2022.

Грошова компенсація вартості за недоотримане речове майно була виплачена позивачу Військовою частиною 15.07.2022 в сумі 66 852,52 грн. за його заявою.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 15 квітня 2022 по справі №560/4192/22 позов ОСОБА_1 задоволено, визнано протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 , що полягає у невиплаті індексації грошового забезпечення, зобов`язано нарахувати і виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018. На виконання рішення суду відповідач 26.04.2022 виплатив 39 930,20 грн. індексації, що підтверджується випискою по картковому рахунку.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 24 червня 2022 по справі № 560/5530/22 позов ОСОБА_1 задоволено. Зобов`язано Військову частину НОМЕР_1 перерахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018 із застосуванням січня 2008 як базового місяця для розрахунку індексації, з урахуванням раніше виплачених коштів. На виконання цього рішення суду відповідачем донараховано та 01.08.2022 виплачено позивачу другу частину індексації грошового забезпечення (індексації) в сумі 42 440,66 грн.

Таким чином, фактичний розрахунок по грошовому забезпеченню було проведено з ОСОБА_1 01.08.2022 на загальну суму 149 223,38 грн.

В червні 2022 позивач звернувся до відповідача із заявою про нарахування та виплату середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 19.02.2022 по день фактичного розрахунку 01.08.2022 року, на що відповідач листом від 03.08.2022 № 350/184/5/149 надав відмову.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує таке.

Відповідно до статті 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116цього Кодексу. Згідно зі ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з ч. 2 ст. 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору. При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під «належними звільненому працівникові сумами» необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Таким чином, не проведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності.

Отже, частина перша статті 117 КЗпП України переважно стосується випадків, коли роботодавець за відсутності спору свідомо та умисно не проводить остаточний розрахунок з колишнім працівником. Водночас, частина друга статті 117 КЗпП України стосується тих випадків, коли наявний спір між роботодавцем та колишнім працівником про належні до виплати суми та фактично охоплює два випадки вирішення такого спору.

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальності роботодавця протягом усього періоду прострочення. Зазначені правові висновки щодо застосування статті 117 КЗпП України викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 по справі №821/1083/17.

Отже, непроведення своєчасного повного розрахунку при звільненні позивача є протиправним.

День звільнення є останнім робочим днем, який відповідним чином обліковується та оплачується на рівні звичайного робочого дня (вказана правова позиція викладена, зокрема, у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 по справі №821/1226/16). Саме в цей день ( день звільнення або день виключення зі списків частини для військовослужбовців) на підставі ст. 116 КЗпП України роботодавець повинен був виплатити звільненому працівнику всі суми, що належать йому від підприємства.

Згідно із витягом із наказу позивач виключений зі списків особового складу ВЧ та всіх видів забезпечення з 19.02.2022, отже у цей день з ним повинен був бути проведений остаточний розрахунок, тоді як 20.02.2022 є днем початку періоду невиплати.

Обчислення середнього заробітку за період затримки розрахунку проводиться із застосуванням Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100.

Абзацом 3 п.2 Порядку №100 передбачено, що у всіх інших випадках (крім випадків обчислення середньої заробітної плати для оплати щорічної відпустки) збереження середньої заробітної плати і середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. За правилами п. 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Отже, згідно з чинним законодавством нарахування середнього грошового забезпечення за весь час затримки розрахунку при звільненні військовослужбовцям проводиться шляхом множення середньоденного грошового забезпечення на число календарних днів, які мають бути оплачені за середнім грошовим забезпеченням.

Згідно з виписками по карткових рахунках позивача, відповідач виплатив йому заборгованість в сумі 149 223,38 грн.

Відповідно до наданої відповідачем довідки про заробітну плату ( №350/184/5, травень 2022) позивачу нараховано за грудень 2021 - січень 2022 33424,2 грн. Сукупна кількість календарних днів за цей період складає 62 день. Таким чином середньоденне грошове забезпечення позивача складає 539,10 грн. (33424,2 грн. : 62 календарний день)

Затримка розрахунку при звільненні позивача становить 162 календарних дні (період з 20.02.2022 по 31.07.2022 )

Відповідно, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, обчислений згідно з Порядком №100, становить 87334,2 грн. (середньоденне грошове забезпечення 539,10 грн. х 162 календарних дні)

За висновками Великої Палати Верховного Суду, які викладені в постанові від 26.06.2019 у справі №761/9584/15-ц, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи з середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до ст. 117 КЗпП України, необхідно враховувати:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Отже, з урахуванням конкретних обставин справи, які мають значення та, зокрема, визначених критеріїв, суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. При вирішенні цього питання суд враховує такі обставини, як розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Вказаний підхід застосований Верховним Судом під час вирішення справи №806/2473/18 і наведений в постанові від 30.10.2019.

У даному випадку суд вважає необхідним застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, з огляду на таке.

З матеріалів справи видно, що загальний розмір належних позивачу при звільненні виплат складав 228621,57 грн., з яких: грошова допомога при звільненні - 79398,19 грн. (34,73%); компенсація вартості недотриманого речового майна - 66852,52 грн. та індексація грошового забезпечення (за рішеннями суду) 82370,86 грн., що в сумі становить 149223,38 грн. (65,27%).

Як уже зазначалось, відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати №100 сума середнього заробітку за несвоєчасну виплату коштів становить 87334,20 грн. З огляду на це, виходячи з принципу пропорційності, позивачу необхідно виплатити 57003,03 грн., які становлять 65,27% від суми 87334,20 грн.

Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду ( постанова від 30.11.2020 у справі №480/3105/19) За приписами частини 5 статті 242 КАС України при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, оскільки відповідач не спростував право позивача на отримання коштів за час затримки розрахунку при звільненні, позов підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 6, 72-77, 139, 244, 246, 250, 255, 295, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

адміністративний позов - задоволити.

Визнати протиправною відмову Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 Міністерства оборони України виплатити ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення/середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 20.02.2022 по 31.07.2022 в розмірі 57003,03 грн. з вирішенням питання утримання податків, зборів, обов`язкових платежів відповідно до вимог законодавства.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення складене 03 січня 2023 року

Позивач:ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_2 )
Відповідач:Військова частина НОМЕР_1 Міністерства оборони України ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ - НОМЕР_3 )

Головуючий суддя І.С. Козачок