Справа № 361/1503/22
Суддя: Безименна Наталія Вікторівна
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 361/1503/22 Суддя (судді) першої інстанції: Василишин В.О.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

головуючого судді Безименної Н.В.

суддів Аліменка В.О. та Кучми А.Ю.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП ВП № 5 Підволочиського ТРУП ГУНП в Тернопільській області Веселовського Павла, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі,

В С Т А Н О В И Л А

Позивач звернувся до Броварського міськрайонного суду Київської області з позовом до інспектора СРПП ВП № 5 Підволочиського ТРУП ГУНП в Тернопільській області Веселовського Павла, Головного управління Національної поліції в Тернопільській області, в якому просив скасувати постанову серії БАБ №676444 від 16.04.2022 у справі про адміністративне правопорушення та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення і скасувати стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510,00 грн.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2022 року позов задоволено.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ГУ НП в Тернопільській області подало апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позову. Вимоги апеляційної скарги обґрунтовані тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності та він не заперечував щодо порушення ним Правил дорожнього руху та притягнення його до адміністративної відповідальності. Управління просило здійснювати розгляд справи без їх участі.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що будь-яких доказів відсутності заперечень з боку позивача щодо вчинення адміністративного правопорушення матеріали справи не містять, а сам бланк спірної постанови не містить графи, в якому особа може висловити свої заперечення. При цьому позивач звертався до поліції із клопотанням про скасування постанови серії БАБ №676444 від 16.04.2022, в якому висловив свою незгоду з її правомірністю.

Інспектор СРПП ВП № 5 Підволочиського ТРУП ГУНП в Тернопільській області Веселовський Павло відзив на апеляційну скаргу не подавав. Будь-які його письмові пояснення в матеріалах справи відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі: 1) відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю; 2) неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання; 3) подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Беручи до уваги відсутність клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, враховуючи, що за наявними у справі матеріалами її може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів та з огляду на відсутність необхідності розглядати справу у судовому засіданні, беручи до уваги встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» карантину на всій території України, керуючись приписами ст.311 КАС України, справу призначено до розгляду в порядку письмового провадження.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та вбачається з матеріалів справи, 16 квітня 2022 року інспектором роти СРПП ВП № 5 Підволочиського ТРУП ГУНП в Тернопільській області Веселовським Павлом складено постанову серії БАБ №676444 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, в якій зазначено, що 16 квітня 2022 року, о 08 год. 50 хв. на 151 км а/д М30 ОСОБА_1 , керуючи автомобілем марки «BMW 328 І», д.н.з. НОМЕР_1 , здійснив обгін на повороті з обмеженою оглядовістю, при цьому перетнув суцільну лінію розмітки 1.1, чим порушив п.14.6.«г», п.34 ПДР та вчинив правопорушення, відповідальність за які передбачена ч.1, 2 ст.122 КУпАП, внаслідок чого на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 510,00 грн (а.с.7).

Вважаючи вказану постанову протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, дійшов висновку, що стороною відповідача у даному випадку не доведено жодними доказами правомірність притягнення до адміністративної відповідальності позивача за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною другою ст.122 КУпАП.

За наслідком перегляду рішення суду першої інстанції в апеляційному порядку, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Спірні правовідносини, що склались між сторонами, регулюються Конституцією України, Кодексом України про адміністративні правопорушення, Правилами дорожнього руху, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306 (далі - ПДР України).

Відповідно до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ч.2 наведеної статті порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1.10 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306, терміни, що наведені у цих Правилах, мають таке значення, зокрема, дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Відповідно до пп.«б» п.2.3 Правил дорожнього руху для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний, в тому числі, бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Згідно з підрозділом 1 «Горизонтальна розмітка» р.34 «Дорожня розмітка» Правил дорожнього руху горизонтальна розмітка має таке значення, зокрема, 1.1 (вузька суцільна лінія) - поділяє транспортні потоки протилежних напрямків (осьова розмітка) на дорогах з двома чи трьома (2 + 1) смугами руху в обох напрямках, позначає межі смуг руху у попутному напрямку (розділювальна розмітка), позначає межі проїзної частини, на які в`їзд заборонено (напрямні острівці та острівці безпеки); розділяє пішохідний і велосипедний рух на суміжних пішохідних та велосипедних доріжках, позначених знаком 4.18; розділяє смуги на велосипедних доріжках з двостороннім рухом у разі наближення до велосипедного переїзду, позначеного розміткою 1.15.

Лінії 1.1 і 1.3 перетинати забороняється.

Як виняток, за умови забезпечення безпеки дорожнього руху, дозволяється перетинати лінію 1.1 для об`їзду нерухомої перешкоди, розміри якої не дають змоги здійснити її безпечний об`їзд, не перетинаючи цю лінію, а також обгону поодиноких транспортних засобів, що рухаються із швидкістю менше 30 км/год.

З наведених норм чинного законодавства вбачається, що водіям заборонено перетинати лінію горизонтальної розмітки 1.1 (вузька суцільна лінія), за виключенням окремих випадків, які визначені у Правилах дорожнього руху.

Відповідно до п.14.6.«г» Правил дорожнього руху у кінці підйому, на мостах, естакадах, шляхопроводах, крутих поворотах та інших ділянках доріг з обмеженою оглядовістю чи в умовах недостатньої видимості, здійснення маневр обгону заборонено. На розділювальну розмітку вузьку суцільну лінію 1.1. відповідно до пункту 34 ПДР в`їзд заборонено.

Як вбачається з матеріалів справи, позивача було притягнуто до адміністративної відповідальності у зв`язку з порушенням ним п.14.6.«г», п.34 ПДР, а саме, здійснення обгону на повороті з обмеженою оглядовістю та перетин суцільної лінії розмітки 1.1.

Відповідно до ч. 1 ст.72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Нормами ч.1-3 ст.73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Частинами 1, 2 ст.77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи із закріпленого в ч.4 ст.129 Конституції України принципу змагальності та рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову

Таким чином, суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести правомірність своїх рішень, дій чи бездіяльності, а позивач повинен заперечувати проти доводів суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст.251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Отже, фактичні дані, на основі яких встановлюється наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи у його вчиненні та інші обставини, встановлюються, зокрема, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, свідків, іншими визначеними законодавством доказами.

Згідно з ч.1 ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Колегія суддів зазначає, що хоча ст.258 КУпАП і передбачає винесення постанови на місці вчинення правопорушення без складення протоколу про адміністративне правопорушення, але не забороняє скласти такий протокол, який в розумінні КУпАП є доказом в справі про адміністративне правопорушення та має підтверджувати або спростовувати наявність складу адміністративного правопорушення та винність особи, якщо вона заперечує та оспорює факт вчинення такого правопорушення.

Позивач заперечує порушення ним ПДР України та зазначає, що постанова про притягнення його до адміністративної відповідальності була винесена за відсутності будь-яких доказів і без дослідження всіх обставин справи.

Колегія суддів зазначає, що жодних доказів вчинення позивачем правопорушення, за яке передбачена відповідальність за ч.1, 2 ст.122 КУпАП відповідачами, як суб`єктами владних повноважень, всупереч ч.2 ст.77 КАС України надано не було, а тому правомірність винесення оскаржуваної постанови відповідачами не доведено.

Твердження апелянта щодо не висловлення позивачем скарг на винесену постанову відхиляються судом, оскільки законодавством чітко визначено порядок оскарження постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, яким скористався позивач, а саме, шляхом подання скарги від 25.04.2022 до УПП м.Києва та оскарження спірної постанови в судовому порядку.

Частиною 3 ст.286 КАС України передбачено, що за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема, скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

З огляду на викладені обставини, за результатами розгляду апеляційної скарги, з урахуванням наведених норм права, суд апеляційної інстанції доходить висновку щодо недоведеності відповідачами, всупереч ч.2 ст.77 КАС України, вчинення позивачем адміністративних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч.1, 2 ст.122 КУпАП, що свідчить про наявність підстав для скасування постанови серії БАБ №676444 від 16.04.2022 у справі про адміністративне правопорушення та закриття справи про адміністративне правопорушення щодо позивача.

На підставі вищенаведеного, приймаючи до уваги, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, рішення суду ґрунтується на засадах верховенства права, є законним і обґрунтованим, висновки суду першої інстанції доводами апелянта не спростовані, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для його зміни або скасування.

Керуючись ст.286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів

П О С Т А Н О В И Л А

Апеляційну скаргу Головного управління Національної поліції в Тернопільській області - залишити без задоволення.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 15 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення і не може бути оскаржена.

Текст постанови виготовлено 05 січня 2023 року.

Головуючий суддя Н.В.Безименна

Судді В.О.Аліменко

А.Ю.Кучма