Справа № 600/6923/21-а
Суддя: Сушко О.О.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/6923/21-а Головуючий суддя 1-ої інстанції - Лелюк Олександр Петрович

Суддя-доповідач - Сушко О.О.

02 січня 2023 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сушка О.О.

суддів: Залімського І. Г. Мацького Є.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

позивач звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язати відповідача зарахувати до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах та у пільгових розмірах відповідно до положень пункту б частини першої статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення" період роботи з 16 липня 1987 року по 16 жовтня 1988 року, з 20 вересня 1989 року по 20 грудня 1989 року, а також з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року на посадах слюсаря-ремонтника; зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком на пільгових умовах і у пільгових розмірах за Списком №2 виробництв, робіт професій, посад і показників та відповідно до положень пункту б частини першої статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення.

Відповідно до рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року позов задоволено частково: визнано протиправним та скасовано рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 21 липня 2021 року №24 в частині не зарахування позивачу до його стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", період роботи з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року на посадах слюсаря-ремонтника; зобов`язано відповідача зарахувати вказані вище періоди роботи позивача до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування"; визнано протиправною відмову відповідача щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язано відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування з 27 квітня 2021 року. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нове, яким відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши матеріали справи, колегія суддів апеляційної інстанції, дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивач працював на Чернівецькому заводі резинового взуття, який в подальшому було перетворено у Відкрите акціонерне товариство "Розма". Зокрема, з 16 липня 1987 року по 16 жовтня 1987 року слюсарем-ремонтником по другому розряду на Чернівецькому заводі резинового взуття в ремонтно-механічному цеху, а з 17 жовтня 1987 року по 19 грудня 1995 року працював на цьому ж заводі слюсарем-ремонтником по третьому розряду шкідливих робіт у цеху гумового взуття. З 20 грудня 1995 року по 04 травня 2003 року переведений слюсарем-ремонтником 4 розряду з шкідливими умовами праці цього ж цеху.

15 серпня 1996 року виробництво клеєного гумового взуття перейменовано у виробництво полімерного взуття.

З 05 травня 2003 року по 30 квітня 2004 року позивач працював слюсарем-ремонтником по обслуговуванню вулканізаційних котлів по 4 розряду шкідливих робіт, а з 01 березня 2004 року по 30 вересня 2006 року - слюсарем-ремонтником з обслуговування дільниці збирання взуття по 4 розряду.

30 вересня 2006 року позивач був звільнений за пунктом 5 статті 36 Кодексу законів про працю України у зв`язку з переведенням у ТОВ "Розма".

Вказані обставини підтверджуються записами трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 .

Окрім цього, зі змісту поданого відзиву вбачається, що в трудовій книжці позивача неправильно зазначено дату переведення позивача на посаду слюсаря-ремонтника в цеху гумового взуття, оскільки відповідно до наказу Чернівецького гумовзуттєвого заводу від 18 жовтня 1988 року №372 позивача переведено на таку посаду з 17 жовтня 1988 року.

Вказане в ході судового розгляду справи не заперечувалося позивачем.

Згідно довідок Державного архіву Чернівецької області №1/700, №1/701 та №1/702 від 07 квітня 2021 року, в документах архівного фонду ВАТ "Розма" містяться відомості про те, що позивач у період з 1987 року по 1991 рік працював слюсарем-ремонтником виробництва клеєного гумового взуття Чернівецького гумовзуттєвого заводу, у період з 1992 року по 1996 рік працював слюсарем-ремонтником Чернівецького гумовзуттєвого заводу та у період з 1997 року по 2000 рік працював слюсарем-ремонтником ВАТ "Розма".

В указаних довідках також міститься інформація про заробітну плату позивача за вказані періоди.

З наказу Чернівецького ВАТ "Розма" про атестацію умов праці від 26 грудня 1996 року №337 видно, що на вказаному товаристві проведено повторну атестацію робочих місць за умовами праці, внаслідок якої підтверджено право на пільгову пенсію згідно Списку №2, зокрема, слюсарям-ремонтникам, які зайняті на дільниці лиття та КЗК.

Як вбачається зі змісту наказу ВАТ "Розма" по результатах атестації робочих місць за умовами праці від 24 грудня 2001 року №218, на ньому підтверджено право на пільгову пенсію згідно Списку №2, зокрема, слюсарю-ремонтнику (литтєвої та вулканізаційної дільниці).

27 квітня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, в якій просив призначити йому пенсію за віком на пільгових умовах.

Однак відповідач за результатами розгляду вказаної заяви прийняв рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки пенсійний вік, визначений статтею 26 Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, становить 60 років, а вік позивача 55 років. Необхідний страховий стаж згідно статті 26 вказаного Закону становить 33 роки, а страховий стаж позивача 34 роки 9 місяців 9 днів. При цьому у рішенні зазначено, що документами, доданими до заяви про призначення пенсії, не підтверджується право позивача на зниження пенсійного віку. Крім цього, вказано, що для зарахування пільгового стажу необхідно надати уточнюючу довідку про пільговий стаж згідно з Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки та відповідний записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637. З огляду на викладене, відповідач у рішенні зазначив, що право на пенсію позивач матиме з 16 квітня 2026 року.

Листом від 05 травня 2021 року №2400-1707-8/15381 відповідач повідомив позивача про те, що у результаті вивчення документів позивача підтверджено 34 роки 09 місяців 09 днів загального страхового стажу, однак не підтверджено право на зниження пенсійного віку. Окрім цього, відповідач вказав, що відповідно до статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування особи, які працювали на роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць мають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 28 років 6 місяців в період з 01 квітня 2021 року по 31 березня 2022 року, із них 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

31 травня 2021 року позивач звернувся до відповідача із заявою про підтвердження стажу роботи, за результатами розгляду якої Комісія при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області прийняла рішення про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи від 21 липня 2021 року №24, яким:

- підтверджено період роботи з 17 жовтня 1988 року по 19 вересня 1989 року, з 21 грудня 1989 року по 21 серпня 1992 року до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 16 липня 1987 року по 16 жовтня 1988 року, оскільки робота в ремонтно-механічному цеху не дає право на пільгове пенсійне забезпечення;

- відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 20 вересня 1989 року по 20 грудня 1989 року, оскільки позивач був направлений у робочий загін з охорони порядку;

- відмовлено у підтвердженні періоду роботи з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року, оскільки не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць за умовами праці.

Таким чином, з урахуванням підтвердження періодів роботи з 17 жовтня 1988 року по 19 вересня 1989 року, з 21 грудня 1989 року по 21 серпня 1992 року, пільговий стаж позивача за Списком №2 становить 3 роки 7 місяців 4 дні.

Суд першої інстанції при ухваленні оскарженого рішення виходив з обґрунтованості та доведеності позовних вимог, а відтак наявності підстав для часткового задоволення адміністративного позову.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з огляду на наступне.

Так, згідно з матеріалами справи оскаржувані дії щодо призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", що оформлені рішенням та листом від 05 травня 2021 року №2400-1707-8/15381, мотивовані відсутністю відповідного пільгового стажу роботи. При цьому до такого стажу не зараховано періоди роботи позивача з 16 липня 1987 року по 16 жовтня 1988 року, з 20 вересня 1989 року по 20 грудня 1989 року, а також з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року на посадах слюсаря-ремонтника.

Тобто, спірним є питання зарахування указаних періодів роботи до стажу, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Порядок призначення пенсії, у тому числі на пільгових умовах, встановлений Законами України Про пенсійне забезпечення від 05 листопада 1991 року №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) та Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування від 09 липня 2003 року №1058-ІV (далі -Закон №1058-ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Статтею 13 Закону №1788-XII (на підставі Рішення Конституційного Суду №1-р/2020 від 23 січня 2020 року вказана стаття підлягає застосуванню в редакції до внесення змін Законом України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення від 2 березня 2015 року №213-VIII для осіб, які працювали до 1 квітня 2015 року на посадах, визначених у вказаних нормах) визначені категорії працівників, які мають право на пенсію за віком на пільгових умовах.

За змістом пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-XII на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

В силу положень статті 13 Закону №1788-XII порядок пенсійного забезпечення осіб, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених законодавством, що діяло раніше, визначається статтею 100 цього Закону.

У відповідності до статті 100 Закону №1788-XII особам, які працювали до введення в дію цього Закону на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, передбачених раніше діючим законодавством, пенсії за віком призначаються на таких умовах: а) особам, які мають на день введення в дію цього Закону повний стаж на зазначених роботах, що давав право на пенсію на пільгових умовах, пенсії в розмірах, передбачених цим Законом, призначаються відповідно до вимог за віком і стажем, встановлених раніше діючим законодавством; б) особам, які не мають повного стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, вік, необхідний для призначення пенсії відповідно до статті 12, знижується пропорційно наявному стажу в порядку, передбаченому статтями 13-14 цього Закону, виходячи з вимог цього стажу, встановлених раніше діючим законодавством.

Згідно пункту 2 частини другої статті 114 Закону №1058-ІV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637 в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Вимогами пунктів 3, 20 Порядку №637 встановлено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Отже, основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Наведене узгоджується з правовими висновками, викладеними у постановах Верховного Суду від 11 вересня 2019 року у справі №686/10117/16-а та Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року №520/15025/16-а, які суд враховує при вирішенні справи у відповідності до вимог частини п`ятої статті 242 КАС України.

Згідно записів трудової книжки позивача, встановлено, що позивач у період з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року працював на Чернівецькому заводі резинового взуття, який в подальшому було перетворено у Відкрите акціонерне товариство Розма: слюсарем-ремонтником 3 розряду шкідливих робіт у цеху гумового взуття, слюсарем-ремонтником 4 розряду з шкідливим умовами праці того ж цеху, слюсарем-ремонтником по обслуговуванню вулканізаційних котлів по 4 розряду шкідливих робіт та слюсарем-ремонтником з обслуговування дільниці збирання взуття по 4 розряду.

Крім цього, факт роботи позивача за вказаний період підтверджується довідками Державного архіву Чернівецької області №1/700, №1/701 та №1/702 від 07 квітня 2021 року, які містяться в матеріалах справи.

На зазначених посадах позивач працював на умовах повного робочого дня і такі посади передбачені Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, що не заперечувалось відповідачем.

До того ж, і у трудовій книжці позивача щодо займаних ним посад слюсаря-ремонтника зазначено про шкідливість умов праці.

Таким чином, виконувана позивачем робота на Чернівецькому заводі резинового взуття, який в подальшому було перетворено у Відкрите акціонерне товариство Розма, на посадах слюсаря-ремонтника зараховується до стажу роботи за Списком №2, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Вказане свідчить про безпідставність доводів відповідача щодо відсутності підстав для зарахування періоду роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року до стажу роботи за Списком №2.

Крім цього, стосовно доводів відповідача про те, що за результатами проведених атестаційних робочих місць за умовами праці на ВАТ Розма, що затверджені наказами від 26 грудня 1996 року №337 та від 24 грудня 2001 року №218, не підтверджено право на пільгове пенсійне забезпечення слюсарям-ремонтникам, які зайняті на дільниці по обслуговуванню вулканізаційних котлів та з обслуговування дільниці збирання взуття, суд зазначає наступне.

За змістом пункту 3 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики від 18 листопада 2005 року №383 (далі - Порядок №383) при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.92 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.92 (приклади у додатках 1, 2).

Як зазначено у пункті 4 Порядку №383, згідно з пунктом 4 Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.92 №442 (442-92-п) (далі - Порядок проведення атестації робочих місць), атестація робочих місць за умовами праці (далі - атестація) проводиться в строки, передбачені колективним договором, але не рідше одного разу на 5 років.

Пунктом 4.1 Порядку №383 передбачено, що зазначена постанова (442-92-п) набула чинності з 21.08.92. Це означає, що при призначенні пенсії за віком на пільгових умовах для зарахування до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, певного 5-річного періоду роботи зі шкідливими і важкими умовами праці після 21.08.92, відповідне право впродовж цього періоду повинне бути підтверджене за результатами атестації.

Результати атестації (як вперше проведеної, так і чергової) застосовуються при обчисленні стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, впродовж 5 років після затвердження її результатів, за умови, якщо впродовж цього часу на даному підприємстві не змінювались докорінно умов і характер праці (виробництво, робота, робоче місце), що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах. У разі докорінної зміни умови і характеру праці для підтвердження права на пенсію за віком на пільгових умовах має бути проведена позачергова атестація. Такий же порядок застосовується у разі припинення діяльності підприємства, установи, організації із визначенням правонаступника (пункт 4.2 Порядку №383).

В силу пункту 4.3 Порядку №383 у разі підтвердження цього права за результатами атестації, вперше проведеної до 21.08.97 (впродовж 5 років після введення в дію Порядку проведення атестації робочих місць (442-92-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховується весь період роботи на даному підприємстві у виробництвах, передбачених Списками (36-2003-п), тобто період роботи із шкідливими умовами праці, до дати видання наказу на підприємстві про результати проведення атестації та період роботи впродовж наступних 5 років з урахуванням пункту 4.2 цього Порядку.

У відповідності до пункту 6 Порядку №383 працівникам спеціалізованих підприємств і організацій (ремонтних, ремонтно-будівельних, монтажних та ін.), зайнятим повний робочий день на роботах із шкідливими умовами праці безпосередньо у виробничих структурних підрозділах інших підприємств та організацій за професіями та на посадах, передбачених Списками (36-2003-п), до стажу, який дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, зараховуються періоди роботи, відпрацьовані на цих підприємствах або в організаціях, за результатами атестації відповідних робочих місць.

Пунктом 10 Порядку №383 передбачено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 №637.

01 серпня 1992 року постановою Кабінету Міністрів України №442 затверджено Порядок проведення атестації робочих місць за умовами праці (далі - Порядок №442).

Пунктом 1 Порядку №442 визначено, що атестація робочих місць за умовами праці (надалі - атестація) проводиться на підприємствах і організаціях незалежно від форм власності й господарювання, де технологічний процес, використовуване обладнання, сировина та матеріали є потенційними джерелами шкідливих і небезпечних виробничих факторів, що можуть несприятливо впливати на стан здоров`я працюючих, а також на їхніх нащадків як тепер, так і в майбутньому.

Згідно з пунктом 2 Порядку №442 основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між роботодавцем і працівниками у галузі реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Відповідно до пункту 3 Порядку №442 атестація проводиться згідно з цим Порядком та методичними рекомендаціями щодо проведення атестації робочих місць за умовами праці, що затверджуються Мінсоцполітики і МОЗ.

Атестація проводиться атестаційною комісією, склад і повноваження якої визначаються наказом по підприємству, організації, в строки, передбачені колективним договором, але не рідше ніж один раз на п`ять років. До складу комісії включається уповноважений представник виборного органу первинної профспілкової організації, а в разі відсутності профспілкової організації - уповноважена найманими працівниками особа. Відповідальність за своєчасне та якісне проведення атестації покладається на керівника підприємства, організації (пункт 4 Порядку №442).

Надаючи оцінку доводам відповідача в указаній вище частині, слід виходити з того, що згідно з правовою позицією Верховного Суду та Великої Палати Верховного Суду у постановах від 11 вересня 2019 року у справі №686/10117/16-а та від 19 лютого 2020 року №520/15025/16-а своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільгове пенсійне забезпечення, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах.

Не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за не проведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Отже, наявність атестації робочого місця, не може бути визначальною обставиною, яка обумовлює право особи на пільгову пенсію, оскільки працівник не несе відповідальності за не проведення атестації керівником підприємства, організації.

Основна мета атестації полягає у регулюванні відносин між власником або уповноваженим ним органом і працівниками у галузі реалізації права на здорові й безпечні умови праці, пільгове забезпечення, пільги та компенсації за роботу в несприятливих умовах. Визначальною ознакою є факт роботи особи на посадах із особливо шкідливими і важкими умовами праці, що передбачені в Списку №2 та характер роботи, які дають підстави для призначення пільгової пенсії.

Разом з тим зі змісту наказів від 26 грудня 1996 року №337 та від 24 грудня 2001 року №218 про результати проведених атестаційних робочих місць за умовами праці на АТ Розма вбачається, що слюсарям-ремонтникам у всіх цехам підприємства, в тому числі і в цеху гумового взуття, у якому працював позивач, підтверджено право на пільгову пенсію згідно Списку №2.

Тобто, і за результатами проведених атестаційних робочих місць на підприємстві було підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2 особам, які займали посади слюсаря-ремонтника.

Слід також звернути увагу на те, що згідно рішення Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про результати розгляду заяви про підтвердження стажу роботи позивача від 21 липня 2021 року №24, позивачу підтверджено періоди роботи за Списком №2 на пільгових умовах з 17 жовтня 1988 року по 19 вересня 1989 року та з 21 грудня 1989 року по 21 серпня 1992 року на посаді слюсаря-ремонтника в цеху гумового взуття.

В свою чергу, як вбачається з трудової книжки позивача, з 22 серпня 1992 року позивач також перебував на тій же посаді слюсаря-ремонтника в цеху гумового взуття, проте, пенсійний орган період роботи позивача з 22 серпня 1992 року безпідставно не зарахував до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2.

Беручи до уваги викладене, безпідставними є доводи відповідача про відсутність підстав для зарахування (підтвердження) періоду роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року на посадах слюсаря-ремонтника, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2.

Таким чином, рішення відповідача в частині не зарахування (підтвердження) періоду роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року, який дає йому право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є протиправним.

А тому, суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача зарахувати період роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року на посадах слюсаря-ремонтника до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Враховуючи досягнення позивачем станом на день звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком на пільгових умовах 55-ти років та за наявності у нього страхового стажу 34-х років 9 місяців 9 днів, що визнається відповідачем, з огляду на наявність підстав для зарахування до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, періодів роботи позивача з 22 серпня 1992 року по 30 вересня 2006 року на посадах слюсаря-ремонтника, та зважаючи на зарахування відповідачем 3-х років 7 місяців 4 днів до стажу роботи позивача за Списком №2, що в сукупності складатиме більше 12 років 6 місяців пільгового стажу, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про наявність підстав для призначення позивачу пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За приписами статті 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією.

Оскільки позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії 27 квітня 2021 року, у призначенні якої йому протиправно було відмовлено, то слід зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з 27 квітня 2021 року.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сушко О.О.

Судді Залімський І. Г. Мацький Є.М.