Справа № 460/1316/22
Суддя: Обрізко Ігор Михайлович
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 460/1316/22 пров. № А/857/12847/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Обрізко І.М.,

суддів Кухтея Р.В., Онишкевича Т.В.,

за участю секретаря судового засідання Хабазні Ю.Є.,

за участю представника позивача Троянчука Д.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року, прийняте суддею Поліщук О.В. о 12 годині 24 хвилині у місті Рівному, повний текст складено 28.07.2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування картки відмови та рішення,-

встановив:

ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з позовом до Рівненської митниці (надалі - відповідач) про визнання протиправною та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2021/000314 від 24.12.2021 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA204000/2021/000178/2 від 24.12.2021.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 у задоволенні позову відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд виходив з того, що позивач придбав транспортний засіб LAND ROVER, вартість якого становить 24000,00 євро. Вартість транспортування не була включена до ціни автомобіля, тому при здійсненні митного оформлення імпортованого транспортного засобу декларант повинен був подати документи, що підтверджують витрати на транспортування вказаного автомобіля до кордону України, оскільки такі витрати, відповідно до п. 5 ч. 10 ст. 58 МК України є обов`язковою складовою митної вартості товару.

Представником позивача додано до матеріалів справи довідку про транспортні витрати № 23/12-03, проте, будь-яке документальне підтвердження всіх складових транспортних витрат у матеріалах справи відсутнє.

Суд зазначив, що законодавство не дає правового визначення терміну «рахунок-фактура», проте, відповідно до Великого тлумачного словника сучасної української мови, інвойс (рахунок-фактура) - це документ, що його продавець виписує на ім`я покупця для оплати куплених товарів, виконаної роботи чи наданих послуг. Отже, договір купівлі-продажу і рахунок-фактура не є тотожними за своєю природою, що відповідає висновкам Верховного Суду, викладеним у постанові від 15.04.2020 у справі № 520/11331/18.

Судом встановлено, що декларантом не було подано зовнішньоекономічного договору (контракту) або документ, який його замінює, що підтверджує факт купівлі-продажу транспортного засобу та умови оплати до митного оформлення.

Суд зазначив, що рахунок-фактура (інвойс) № 01212211 від 13.12.2021 не містить підпису покупця. Крім того, відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № 01212211 від 13.12.2021 пробіг автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER становить 261000 км, відповідно до акту проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.12.2021 № UA 204020/2021/295862 показник одометра становить 275362 км.

Судом також встановлено, що до митного оформлення декларантом позивача було надано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане 10.12.2021 для ОСОБА_2 . Проте, згідно рахунку-фактури (інвойсу) № 01212211 від 13.12.2021 можливий продаж автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER було здійснено 13.12.2021.

Крім того, на електронне повідомлення митниці декларантом позивача було надано лише копію митної декларації країни відправлення № MRN 21DE18E8 від 13.12.2021.

Суд критично оцінив митну декларацію країни відправлення від 13.12.2021 № MRN 21DE18E8, оскільки вона не містить відомостей про товар, його дійсну вартість, реквізити документів тощо, тому не може підтверджувати інформацію щодо заявленої митної вартості, яка містилася у документах, поданих декларантом разом з митною декларацією.

Не погодившись із зазначеним судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що судом першої інстанції порушені норми матеріального та процесуального права.

В обґрунтування апеляційної скарги звертає увагу на те, що в митній декларації №11А204020/2021/297975, в прийнятті якої відмовлено митницею та в митній декларації №11А204020/2021/299410 від 29.12.2021, на підставі якої (з урахуванням рішення про коригування митної вартості) було здійснено розмитнення, декларантом було відображено в графах 45 та 46 транспортні витрати згідно довідки №23/12-03 від 23.12.2021 в розмірі 200 євро. Про включення 200 євро транспортних витрат до митної вартості товару зазначено також відповідачем в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості, а саме, в графі 28 (Розрахована декларантом митна вартість товару), в якій сума вказана 24200 євро.

Крім того, спірний легковий автомобіль відповідає визначенню товарів, наведеному в пункті 57 частини першої статті 4 МК України, був імпортований позивачем для особистих цілей, тобто не є транспортним засобом комерційного призначення. При цьому легковий автомобіль не ввозився позивачем у вантажному відправленні в розумінні приписів МК України. Як наслідок, для цілей його оподаткування повинна бути використана його фактурна вартість відповідно до частини першої статті 368 МК України.

Підтвердженням митної вартості транспортного засобу є рахунок - фактура (інвойс) №01212211 від 13.12.2021, в якому чітко вказано вартість авто та наявна відмітка, що повну суму отримано готівкою. Суд не врахував, що договір (контракт) купівлі-продажу може бути укладений в усній формі, тому і не може надаватися до митної декларації.

Посилання суду першої інстанції на відсутність підпису позивача у рахунку-фактурі та розбіжності у пробігові авто жодним чином не спростовує факт оплати позивачем 24 000 евро для продавця транспортного засобу та не є розбіжностями, що впливають на числові значення складових митної вартості товару.

Щодо відсутності певних відомостей в копії митної декларації країни відправлення, то цей документ не є документом, що підтверджує митну вартість товару, а носить виключно інформаційний характер. Більше того, позивач не відповідає за зміст цього документа, адже він не заповнюється безпосередньо позивачем, а оформлюється продавцем з урахуванням вимог законодавства Федеративної Республіки Німеччина.

Щодо інших виявлених відповідачем недоліків у документах, наданих позивачем, то такі не належать до документів, які підтверджують митну вартість легкового автомобіля, адже виявлені недоліки не можуть спростовувати заявлений позивачем рівень митної вартості легкового автомобіля.

Просить скасувати рішення суду та ухвалити постанову, якою задовольнити позов.

Рівненська митниця у відзиві на апеляційну скаргу надає оцінку поданим документам для здійснення митного оформлення автомобіля, звертає увагу на їх недоліки та розбіжності. Просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Колегія суддів заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника позивача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що місцевий суд в повній мірі дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 24.12.2021 ТОВ Приватним підприємством «А-2» подано до митного органу митну декларацію № UA204020/2021/297975 щодо митного оформлення товару - легковий автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), двигун дизельний, номер (маркування) двигуна н/в, робочий об`єм циліндрів 4367см3, потужність 250кВт, колісна формула 4х4, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2018, тип кузова легковий універсал вартістю 24000 євро /а.с. 17/.

На підтвердження заявленої у митній декларації митної вартості декларантом позивача надано наступні документи, які посвідчують підстави придбання товару, його кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактура (інвойс) №01212211 від 13.12.2021 /а.с. 18, 19/; акт про проведення огляду товарів №UA205020/2021/414117 вiд 17.12.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 20.07.2021 /а.с. 23, 24/; договір про надання послуг митного брокера № 74 від 10.03.2021; заява № 840/17-37 від 09.02.2017.

Судом встановлено та сторонами не заперечувалося, що з метою підтвердження інформації щодо заявленої митної вартості, яка міститься у документах, поданих разом з митною декларацією, митницею направлено декларанту електронне повідомлення з вимогою надати додаткові документи:

висновок про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу;

документи, що передбачені ст. 368 МК України (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі), що стосуються оцінюваного товару та які можливо кореспондувати із імпортним транспортним засобом;

копію митної декларації країни відправлення (Німеччина);

документи, що містять відомості про суму додаткових витрат, що понесені до митного кордону України.

На електронне повідомлення митниці декларантом позивача було надано лише копію митної декларації країни відправлення № MRN 21DE18E8 від 13.12.2021. Також повідомлено, що інших додаткових документів надаватися не буде /а.с. 29/.

За результатами розгляду поданих декларантом документів митним органом прийнято картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA204000/2021/000314 від 24.12.2021 згідно якої у митному оформленні (випуску) товарів відмовлено у зв`язку з тим, що митна вартість товару не може бути визнана за вартістю, визначеною декларантом оскільки, декларантом не подано жодних додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 Угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994, а подані до митного оформлення документи містять неточності. Прийнято рішення про коригування митної вартості товарів від 24.12.2021 № UA204000/2021/000178/2 /а.с. 13-14/.

Згідно рішення про коригування митної вартості товарів від 24.12.2021 №UA204000/2021/000178/2, позивачу скориговано митну вартість товарів:

легковий автомобіль марки LAND ROVER, модель RANGE ROVER, ідентифікаційний номер (номер кузова) - НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи місце водія - 5, призначений для використання по дорогах загального користування (перевезення пасажирів), двигун - дизельний, номер (маркування) двигуна - н/в, робочий об`єм циліндрів - 4367см3, потужність - 250кВт, колісна формула 4х4, бувший у використанні, календарний рік виготовлення - 2018, тип кузова легковий на рівні 62100,00 євро /а.с. 15-16/ .

У графі 33 рішення № UA204000/2021/000178/2 зазначено, що митна вартість імпортованого товару не може бути визначена за вартістю, визначеною декларантом щодо товарів, які імпортуються, так як:

І. Митна вартість імпортованого транспортного засобу не може бути визнана за рівнем, визначеним декларантом, оскільки:

1) декларантом не подано усіх додаткових документів, витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. 2 - 4 ст. 53 МК України та у відповідності до ч. 5 ст. 54 МК України, де зазначено, що при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів митниця має право упевнюватись в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, що позиціонується з положеннями статті 17 угоди про застосування статті VII ГАТТ/СОТ від 1994;

2) подані до митного оформлення документи, містять розбіжності і неточності:

до митного оформлення заявлено числове значення митної вартості товару не підтверджене документально, a саме декларантом заявлено додаткові витрати транспортування у сумі 200 євро, однак, такі витрати не підтверджені жодним документом, що є порушенням положень статті 52 МК України;

до митного оформлення декларантом подано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, видане компетентними органами Німеччини 10.12.2021 для Rysko Serhiy, що є покупцем товару. Однак, згідно наданого рахунку № 01312211 факт покупки імпортованого транспортного засобу здійснено лише 13.12.2021;

рахунок від 13.12.2021 № 01312211 містить відомості про пробіг транспортного засобу на момент продажу - 261000 км, що суттєво менше встановленого показника одометра при ввезенні транспортного засобу на митну територію України - 275362 км (Акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.12.2021 № UA205020/2021/414117);

рахунок від 13.12.2021 № 01312211 містить відомості про оплату усієї вартості готівкою, однак, всупереч положення статті 368 МК України декларантом не надано документів, що підтверджують факт здійсненої оплати;

декларантом додатково надано копію митної декларації країни відправлення від 13.12.2021 № MRN 21DE18E8, однак така декларація не містить відомостей про товар, його вартісні характеристики, реквізити документів тощо.

II. Рівненська митниця володіє ціновою інформацією про митну вартість аналогічного за технічними характеристиками транспортного засобу, митне оформлення якого здійснено за МД від 23.12.2021 № UA204020/2021/297832 - 62 100 євро.

III. Заявлена декларантом митна вартість може бути визнана митницею, за умови надання додаткових документів, згідно з переліком:

1) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією з урахуванням фактичного технічного стану імпортованого транспортного засобу;

2) документи, передбачені статтею 368 Митного кодексу України (касові або товарні чеки, ярлики, інші документи роздрібної торгівлі), що стосуються оцінюваного товару та які можливо кореспондувати із імпортованим транспортним засобом;

3) копію митної декларації країни відправлення (Німеччина);

4) документи, що містять відомості про суму додаткових витрат, що понесені до митного кордону України;

У відповідності до частини 6 статті 53 Митного кодексу України декларант має право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.

IV. За результатом проведеної відповідно до положень частини 4 статті 57 Митного кодексу України процедури консультації з декларантом та у зв`язку із відсутністю у декларанта та митниці прийнятної до застосування (згідно положень глави 9 Митного кодексу України) інформації щодо вартості операцій щодо ідентичних, подібних (аналогічних) товарів, достовірної та документально підтвердженої інформації щодо ціни одиниці товару для обчислення митної вартості за методом на основі віднімання вартості (стаття 62 Митного кодексу України), інформації щодо складових вартості товарів наданої виробником для обчислення митної вартості за методом на основі додавання вартості (стаття 63 Митного кодексу України), що унеможливлює визначення митної вартості шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58 - 63 Митного кодексу України, митну вартість партії товарів скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно положень статті 64 Митного кодексу України.

Митну вартість транспортного засобу визначено на підставі цінової інформації про митну вартість аналогічного за технічними характеристиками транспортного засобу, митне оформлення якого здійснено за МД від 23.12.2021 № UA204020/2021/297832 - 62 100 євро.

Числове значення митної вартості товару у валюті рахунку становить 62 100 євро, що з урахуванням курсу НБУ на день подання митної декларації до митного оформлення у національній валюті України становить 1 913 201,64 грн.

Приписами частини першої статті 24 Митного кодексу України визначено, що кожна особа має право оскаржити рішення, дії або бездіяльність митних органів, їх посадових осіб та інших працівників, якщо вважає, що цими рішеннями, діями або бездіяльністю порушено її права, свободи чи інтереси.

Частиною першою статті 29 Митного кодексу України передбачено, що рішення, дії або бездіяльність митних органів або їх посадових осіб можуть бути оскаржені безпосередньо до суду в порядку, визначеному законом.

Відповідно до частини 1 статті 49 Митного кодексу України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно частини 1 статті 57 Митного кодексу України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).

Відповідно до частин 3, 4 статті 57 Митного кодексу України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

Згідно з частинами 5, 6 статті 57 Митного кодексу України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статті 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).

Відповідно до частин 1, 2 статті 58 Митного кодексу України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Згідно частин 1, 2 статті 52 Митного кодексу України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Відповідно до частини 1 статті 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Частиною 2 статті 53 Митного кодексу України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Згідно частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частини 1статті 58 цього Кодексу.

Орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частин 2, 3 статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості (ч. 6 ст. 54 МК України).

Приписами частини 7 статті 54 Митного кодексу України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю орган доходів і зборів не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.

Згідно частини 1 статті 55 Митного кодексу України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс - листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Системний аналіз наведених правових норм свідчить, що декларант при митному оформленні імпортованого товару зобов`язаний надати документи за переліком, визначеним частиною другою статті 53 Митного кодексу України. Контролюючий орган вправі витребувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що є обов`язковою обставиною, з якою закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення митної вартості товару. Такі сумніви можуть бути зумовлені, зокрема неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, невідповідністю характеристик товару, зазначених у поданих документах, результату митного огляду цього товару, порівнянням заявленої митної вартості з митною вартістю ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено.

Разом з тим, повноваження контролюючого органу витребувати додаткові документи стосується тільки тих документів, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всіх, передбачених статтею 53 МК України, документів. Ненадання декларантом витребуваних контролюючим органом документів може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують об`єктивних сумнів щодо достовірності наданої декларантом інформації.

Судом встановлено, що для підтвердження заявленої митної вартості товару під час проведення митного контролю та митного оформлення декларантом позивача разом з митною декларацією надано наступні документи: рахунок-фактура (інвойс) № 01212211 від 13.12.2021; акт про проведення огляду товарів № UA205020/2021/414117 вiд 17.12.2021; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_2 від 20.07.2021; договір про надання послуг митного брокера № 74 від 10.03.2021; заяву № 840/17-37 від 09.02.2017.

Однак, наданий позивачем рахунок-фактура (інвойс) № 01212211 від 13.12.2021 не оформлений належними чином оскільки не містить обов`язкового реквізиту підпису

покупця, а також, у рахунку відсутня інформація про посаду та дані особи яка

його оформила від імені продавця.

Крім того, як вірно зазначив суд першої інстанції, рахунок-фактура (інвойс) № 01212211 від 13.12.2021 не може вважатися документом, що замінює зовнішньоекономічний договір, оскільки не містить ні умов оплати, ні умов поставки, ні порядок переходу права власності на товар.

Також колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до рахунку-фактури (інвойсу) № 01212211 від 13.12.2021 пробіг автомобіля LAND ROVER RANGE ROVER становить 261000 км., а згідно з до актом проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу від 17.12.2021 № UA 204020/2021/295862 показник одометра становить 275362 км. Як вірно звернув увагу суд першої інстанції, різниця між показниками протягом чотирьох днів складає 14362 км.

Апеляційний суд зазначає, що згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 , видане компетентними органами Німеччини 10.12.2021 ОСОБА_2 став власником даного автомобіля, до 10.12.2021 року. Однак, згідно наданого рахунку-фактури (інвойсу) № 01212211 факт покупку імпортованого транспортного засобу здійснено лише 13.12.2021 року, що ставить під сумнів достовірність поданого документу на підтвердження вартості операції. Будь-які інші платіжні документи щодо оплати придбаного товару у матеріалах справи відсутні.

Числове значення митної вартості товару не підтверджене документально, оскільки декларантом заявлено додаткові витрати на транспортування у сумі 200 евро, однак, такі витрати не підтверджені жодним документом, що є порушенням положень статті 52 МК України.

Надана декларантом на вимогу митниці 24.12.2021 копія експертної митної декларації від 13.12.2021 №21DE18E8 не містить жодної інформації щодо назви товару, вартості товару та документів на підставі яких вона оформлена.

Відтак, колегія суддів приймає до уваги, що судом першої інстанції установлено, що додатково наданими декларантом документами не було усунуто встановлених розбіжностей, а також надані не всі документи, які були затребувані.

Таким чином, апеляційний суд приходить до висновку про те, що наведені вище обставини у своїй сукупності вказують на наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення декларантом митної вартості товару, оскільки надані митному органу документи: не підтверджували заявлену вартість; містили розбіжності у документах, які мають обов`язковий характер; позивачем на підтвердження заявленої митної вартості не було подано у повному обсязі витребуваних документів, а наявні документи містили неточності.

Враховуючи, що судом першої інстанції з дотриманням норм процесуального права встановлено, що подані до митного оформлення документи у сукупності не дають змогу ідентифікувати транспортний засіб та містять обґрунтовані сумніви щодо заявленої митної вартості транспортного засобу, апеляційний суд дійшов висновку, що зазначені митним органом підстави для сумнівів у правильності визначеної декларантом митної вартості є обґрунтованими.

Зазначений висновок відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 16.08.2022 у справі №240/10401/19.

Ураховуючи встановлення судом першої інстанції відсутність всіх документів, які б підтверджували митну вартість товару, наявність розбіжностей щодо заявленої митної вартості та не надання позивачем будь-яких додаткових документів, які б спростували виявлені розбіжності, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції, що Митницею правомірно не застосовано перший метод визначення митної вартості - за ціною договору.

При визначенні митної вартості товару митницею застосований резервний метод оцінки згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України. При цьому, у рішенні Митниця послідовно довела неможливість застосування попередніх методів.

Митну вартість транспортного засобу визначено на підставі цінової інформації про митну вартість аналогічного за технічними характеристиками транспортного засобу, митне оформлення якого здійснене за МД від 23.12.2021 №UA204020/2021/297832 62100 Євро.

Апеляційний суд при прийнятті даного рішення також застосовує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п.1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії», заява №303-A, п. 29).

Судові витрати розподілу не підлягають з огляду на результат вирішення апеляційної скарги та виходячи з вимог ст. 139 КАС України.

Отже, доводи апеляційної скарги дають підстави для висновку про правильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели до правильного вирішення справи.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

постановив:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, рішення Рівненського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі №460/1316/22 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків встановлених ч.5 ст.328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. М. Обрізко
судді Р. В. Кухтей
Т. В. Онишкевич
Повне судове рішення складено 30.12.2022 року.