Справа № 360/1820/22
Суддя: А.Г. Секірська
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

Іменем України

05 січня 2023 року Справа № 360/1820/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Секірська А.Г., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом адвоката Рудої Олени Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Луганській області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби, поновлення на посаді,

ВСТАНОВИВ:

04.10.2022 через підсистему «Електронний суд» до Луганського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява адвоката Рудої Олени Олексіївни (далі представник позивача) в інтересах ОСОБА_1 (далі - позивач) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (далі відповідач, ГУНП в Луганській області) з такими позовними вимогами:

визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області № 323 о/с від 29.08.2022 «По особовому складу» про звільнення ОСОБА_1 , підполковника поліції, з посади заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області та призначення інспектором взводу №2 роти №4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області;

поновити ОСОБА_1 , підполковника поліції, на посаді заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь позивача середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 02.09.2022 по дату прийняття судового рішення у справі;

стягнути з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь позивача понесені судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що ОСОБА_1 , підполковник поліції, до 02.09.2022 займав посаду заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області. 22.07.2022 та 26.07.2022 ОСОБА_1 був попереджений про наступне вивільнення відповідно до наказу НПУ від 14.07.2022 №500 «Про втрату чинності штатів підрозділів поліції» та йому було запропоновано ознайомитися з вакантними посадами ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях. Ознайомитися з даними вакантними посадами позивач відмовився. Натомість 27.07.2022 позивач надав рапорт про звільнення його зі служби в Національній поліції за п.4 ст.77 ЗУ «Про національну поліцію» у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та наявності вислуги років з призначенням пенсії. Наказом № 323 о/с від 29.08.2022 позивача було звільнено з займаної посади та призначено з 02.09.2022 інспектором взводу №2 роти №4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області.

З посиланням на норми статей 17, 59, 60, 65,68 Закону України «Про Національну поліцію», Порядку підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції та Переліку документів з питань проходження служби, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України від 23 листопада 2016 року №1235, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 20 грудня 2016 року №1668/29798 (далі - Порядок №1235, Перелік), статті 32 КЗпП України, представник позивача зазначила, що у спірних правовідносинах позивач займав посаду заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області та з 02.09.2022 його призначено інспектором взводу №2 роти №4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області. Однак згоди на таке переведення позивач не давав. Окрім того, відповідачем була порушена процедура скорочення, оскільки позивача призначено на посаду без його згоди, двомісячний строк з дня його попередження (26.07.2022) про можливе подальше звільнення зі служби в поліції не минув, що позбавило позивача скористатися своїм правом подати рапорт на переведення.

Так, для цілей застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття "переміщення" та "переведення" є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби. Подібний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2019 року в справі №420/5192/18. Переміщення (переведення) поліцейського може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Суд зазначає, що переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

Законом №580-VIII встановлені підстави переміщення поліцейського та осіб, які можуть ініціювати переміщення, проте Законом №580-VIII не встановлено, чи вимагається згода поліцейського на таке переміщення.

У постанові від 17.02.2015 №21-8а15 Верховний Суд України висловив правову позицію, що у відносинах публічної служби пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство треба застосовувати у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться в спеціальному законі. Беручи до уваги, що Законом №580-VIII не врегульоване питання щодо порядку переміщення поліцейського на рівнозначну, вищу або нищу посаду в іншій місцевості, у цій частині до спірних правовідносин підлягають застосуванню загальні положення трудового законодавства. Водночас статтею 32 КЗпП України встановлено можливість переведення в іншу місцевість тільки за згодою працівника, за винятком тимчасового переведення та в інших випадках, передбачених законодавством.

Отже, переміщення поліцейського на рівнозначні посади для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби в іншу місцевість, можливо за умови надання поліцейським згоди на таке переміщення. Для цілей застосування статті 32 КЗпП України, в контексті спірних правовідносин, іншою місцевістю є інший населений пункт, у тому числі в межах однієї області.

Така правова позиція в тотожних за змістом правовідносинах була викладена Верховним Судом у постановах від 17.10.2019 в справі № 420/5192/18, від 11.08.2020 в справі №620/2624/19, а також Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 12 травня 2022 року справа №400/2741/19, адміністративне провадження № К/9901/12901/20 не знайшов підстав для відступу від попередніх правових позицій. Згідно з частиною першою статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Керуючись висновками Верховного Суду, викладених у постановах від 17.10.2019 в справі № 420/5192/18, від 11.08.2020 в справі №620/2624/19, від 12 травня 2022 року у справі №400/2741/19, адміністративне провадження № К/9901/12901/20 представник позивача зазначає, що наказ № 323 о/с від 29.08.2022 «По особовому складу», яким позивача звільнено з займаної посади та призначено з 02.09.2022 інспектором взводу №2 роти №4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області, є протиправним і підлягає скасуванню, а позивач підлягає поновленню на попередній посаді.

Попередній (орієнтований) розрахунок суми судових витрат: 20 000,00 грн, які складаються з витрат на правничу допомогу

Ухвалою суду від 06.10.2022 відкрито провадження у справі, визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано від ГУНП в Луганській області докази.

Ухвалою суду 28.10.2022 клопотання адвоката Рудої Олени Олексіївни про витребування доказів у справі № 360/1820/22 задоволено, витребувано від Головного управління Національної поліції в Луганській області довідку про середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 , підполковника поліції, перед звільненням його з посади заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області; довідку про середньомісячне грошове забезпечення ОСОБА_1 , підполковника поліції, з моменту призначення інспектором взводу №2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Ухвалою суду від 07.12.2022 запропоновано ОСОБА_1 надати суду належні докази подання рапортів про звільнення від 27.07.2022 та від 09.08.2022 (поштові відправлення, копії з відмітками про отримання, тощо), витребувано від Головного управління Національної поліції в Луганській області належним чином засвідчений витяг з журналу реєстрації вхідної кореспонденції (зокрема, рапортів) за період з 27.07.2022 по 26.08.2022.

Ухвалою суду від 28.12.2022 витребувано від Головного управління Національної поліції в Луганській області перелік вакантних посад по ГУНП в Луганській області станом на 29.08.2022, з зазначенням рівня цих посад (нижча, вища, рівнозначна) відносно посади заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, звання - підполковник поліції; підтверджені належними доказами відомості щодо суб`єкта призначення, переведення, звільнення з посади заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області (штатний розклад, посадова інструкція, тощо).

Ухвалою суду від 03.01.2022 повторно витребувано від Головного управління Національної поліції в Луганській області перелік вакантних посад по ГУНП в Луганській області станом на дату видання оскаржуваного наказу - 29.08.2022, з зазначенням рівня цих посад (нижча, вища, рівнозначна) відносно посади заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, звання - підполковник поліції.Вказані документи надати суду в триденний строк з дати отримання ухвали.

20.10.2022 відповідачем надано відзив на позовну заяву, в якому зазначено таке.

Позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані тим, що позивач вважає спірний наказ протиправним та таким, що порушує його права, з огляду на те, що у спірних правовідносинах позивач займав посаду заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області та з 02.09.2022 без його згоди було призначено інспектором взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» ГУНП в Луганській області. Однак згоди на таке переведення позивач не давав. Окрім того, відповідачем була порушена процедура скорочення, оскільки позивача призначено на посаду, без його згоди, двомісячний строк з дня його попередження (26.07.2022) про можливе подальше звільнення зі служби в поліції не минув, що позбавило позивача скористатися своїм правом подати рапорт на переведення.

ГУНП в Луганській області позовні вимоги ОСОБА_1 не визнає та вважає їх необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають, з наступних підстав.

Правові позиції, викладені у постановах Верховного Суду від 17.10.2019 у справі № 420/5192/18, від 11.08.2020 у справі № 620/2624/19, від 12.05.2022 у справі № 400/2741/19, на які посилається позивач, є нерелевантними та не можуть бути застосовані у цій справі, оскільки на час виникнення спірних правовідносин, які є предметом розгляду у зазначеній справі, законодавчо відбулися зміни у Законі № 580- VIII щодо порядку призначення поліцейських на посади, та обов`язку проходити службу там, де це викликано інтересами служби, зокрема, Законом України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набув чинності 01.05.2022, відповідно до якого частину восьму статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», доповнено абзацом другим такого змісту: "Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади".

Вказана норма доповнена на час саме дії воєнного стану, тобто законодавець, усвідомлюючи необхідність зміцнення правоохоронної інституції, зобов`язує поліцейського зокрема проходити службу саме там, де це викликано інтересами служби. Необхідно зауважити, що відповідно до статті 17 Конституції України, захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про оборону України» участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи. В свою чергу Національна поліція України та її територіальні підрозділи в умовах воєнного стану разом із Збройними силами України здійснюють відсіч збройної агресії, виконуючи при цьому Присягу на вірність Українському народові, яку позивач зокрема складав при вступі до лав Національної поліції.

Разом з тим, позивач, погодившись проходити службу в поліції, добровільно погодився на усі ризики, пов`язані з проходженням такої служби, як і взяв на себе зобов`язання мужньо і вправно служити народу України.

Переміщення позивача відбулось на підставі частини восьмої статті 65 та з урахуванням пункту 3 частини першої статті 65 Закону №580-VIII, про що зазначено в наказі ГУНП в Луганській області № 323 о/с від 29.08.2022.

Тобто посилання позивача на порушення відповідачем вимог частини другої статті 68 Закону №580-VIII є необґрунтованими, так як згода в даному випадку від позивача не потрібна.

Так, згідно із наказом НПУ від 14.07.2022 № 500 скасовано увесь штат Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області та скорочено посаду заступника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, на якій перебував позивач.

Згідно відомостей 26.07.2022 позивач належним чином під особистий підпис був ознайомлений з наказом НПУ від 14.07.2022 № 500.

22.07.2022 позивача було повідомлено про скорочення його посади та попереджено про можливе звільнення зі служби в поліції згідно з пунктом 4 частини 5 статті 77 Закону №580-VIII.

Згідно акта від 22.07.2022 № 2712/111/19-2022 позивачу надано перелік вакантних посад в ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях, на які він мав право призначатися. При цьому позивач заявив, що ознайомлюватися з переліком вакантних посад в ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях відмовляється, причину відмови не повідомив.

Згідно акта від 26.07.2022 № 2715/111/19-2022 позивачу надано перелік вакантних посад в ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях, на які він мав право призначатися. При цьому позивач заявив, що ознайомлюватися з переліком вакантних посад в ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях відмовляється, причину відмови не повідомив.

Наказом ГУНП в Луганській області від 29.08.2022 № 232 о/с у відповідності п.3 ч. 1 та ч. 8 ст. 65 Закону №580-VIII підполковника поліції Жданова В.В. призначено інспектором взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» ГУНП в Луганській області, звільнивши з посади заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області з 02.09.2022.

Підставою видання наказу ГУНП в Луганській області від 29.08.2022 № 232 о/с послугувала доповідна записка від 27.08.2022 начальника УКЗ ГУНП в Луганській області полковника поліції Олександра Телюка про заходи з реалізації наказу НПУ від 14.07.2022 № 500 та рапорт від 29.08.2022 заступника начальника ГУНП в Луганській області полковника поліції Юрія Слухаєнка. З наказом ГУНП в Луганській області від 29.08.2022 № 232 о/с позивач був ознайомлений належним чином 01.09.2022 під особистий підпис.

Таким чином, станом на 29.08.2022 на час видання спірного наказу посада, яку займав позивач, згідно наказу від 14.07.2022 № 500 була скорочена. Переміщення позивача на іншу посаду було викликано інтересами служби, переведення позивача здійснювалося за ініціативою прямих керівників (начальників) та мало легітимну мету, яка обумовлена інтересами служби під час воєнного стану в країні.

Тобто відповідач під час видання спірного наказу та призначення на нижчу посаду позивача діяв виключно на підставі норм спеціального законодавства.

09.09.2022 на адресу відповідача надійшов рапорт від 31.08.2022 ОСОБА_1 з вимогою звільнення із поліції на підставі пункту 4 частини першої статті 77 Закону № 580-VIII, який було зареєстровано за вх. ВДЗ № 5976. До зазначеного рапорту також було надано копію рапорту ОСОБА_1 з аналогічною вимогою про звільнення, який датовано 27.07.2022. При цьому копія рапорту Жданова В.В. від 27.07.2022 не містить будь-якої резолюції або відмітки відповідача про реєстрацію, що в свою чергу дає усі підстави стверджувати, що позивач не звертався у липні 2022 до відповідача із зазначеним рапортом, а також те, що рішення по суті рапорту Головним управлінням не приймалося.

Листом ГУНП в Луганській області від 12.09.2022 № 2844/111/19/05-2022 ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про те, що у зв`язку з тим, що рапорт позивача про звільнення надійшов після видання спірного наказу та призначення останнього на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» ГУНП в Луганській області, рапорт, датований 31.08.2022, залишено без задоволення. Вказана відповідь позивачем була отримана, про що свідчить його підпис.

01.09.2022 на адресу відповідача надійшов рапорт ОСОБА_1 з вимогою звільнення із поліції за власним бажанням. 01.09.2022 на адресу відповідача надійшов рапорт ОСОБА_1 з вимогою звільнення із поліції з 22.09.2022. 07.09.2022 на адресу відповідача надійшов рапорт ОСОБА_1 з вимогою не розглядати його рапорти про звільнення за власним бажанням від 01.09.2022 та від 01.09.2022 з вимогою звільнення з 22.09.2022. Також 26.09.2022 на адресу відповідача надійшов рапорт ОСОБА_1 з аналогічною вимогою не розглядати його рапорти про звільнення за власним бажанням від 01.09.2022 та від 01.09.2022 з вимогою звільнення з 22.09.2022.

Таким чином, позивач фактично погодився проходити службу на посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» ГУНП в Луганській області, так як рапорт від 01.09.2022 про звільнення за власним бажанням позивачем складався про звільнення за посадою заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, а у подальшому останній прохав цей рапорт не розглядати, зазначаючи вже посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» ГУНП в Луганській області.

Щодо стягнення коштів за час вимушеного прогулу відповідач зазначив, що відповідно до ч.2 ст.94 Закону №580-VIII порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Зокрема, наказом МВС України від 06.04.2016 № 260 затверджений Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Відповідно до п.6 р. III вищевказаного Порядку визначено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Позивач не звільнений зі служби в Національній поліції України, та на сьогодні проходить службу в ГУНП в Луганській області, виконуючи функціональні обв`язки за посадою інспектора взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова».

Таким чином, вимоги щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу є законодавчо необґрунтованими, у зв`язку з чим відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

25.10.2022 від представника позивача надійшли додаткові пояснення по справі, згідно із якими 20.10.2022 на електронну адресу адвоката надійшли документи з Відділу правового забезпечення ГУНП в Луганській обл. з темою листа: Відзив з додатками по справі № 360/1820/22. Однак відзив на позовну заяву не відповідає ст.162 КАСУ з огляду на таке.

Правилами ч. 4 ст. 5 КАС України встановлено, що суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України. Згідно з ч. 3 ст. 55 КАС України юридична особа, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, бере участь у справі через свого керівника або члена виконавчого органу, уповноваженого діяти від її (його) імені відповідно до закону, статуту, положення (самопредставництво юридичної особи), або через представника. В контексті ч. 1 ст. 59 КАС України документами, які підтверджують законність такого представництва є довіреність фізичної чи юридичної особи. Частиною 3 ст. 59 КАСУ встановлено, що довіреність від імені юридичної особи видається за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Виходячи із буквального змісту ч. 3 ст. 59 КАС України, право на звернення до суду та право підписання позовної заяви (крім керівника) належить особі (представнику) уповноваженій на це довіреністю за підписом посадової особи, уповноваженої на це законом, установчими документами. Повноваження представника юридичної особи, в тому числі і суб`єкта владних повноважень, можуть підтверджуватись: довіреністю, яка видана від її імені та підписана особою, уповноваженою на це законом або установчими документами; ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність»; копіями цих документів, засвідченими у встановленому законом порядку чи підписом судді.

Однак, на адресу адвоката надійшов документ в форматі word з назвою відзив на позовну заяву, який не містить підпису уповноваженої особи, не підтверджено його повноваження та зазначено «Представник _________ Р.М. Матусевич». Натомість, через особистий кабінет, на офіційному вебпорталі судової влади України в мережі Інтернет за посиланням: https://court.gov.ua/fair/sud1270/ адвокат ознайомилася з відзивом на позовну заяву, яка містить підпис представника відповідача Горбенка Євгена Сергійовича.

Відповідно до частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Отже, за твердженням представника позивача, відповідачем по справі було порушені вимоги відносно подання відзиву на позовну заяву, відзив у встановлений строк судом не був поданий, а отже може кваліфікуватися судом як визнання позову.

02.11.2022 від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі, в яких зазначено таке.

Представник позивача у своїх поясненнях наголошує про відсутність повноважень у Матусевича Р.М. на представництво юридичної установи ГУНП в Луганській області.

Верховним Судом в ухвалі у справі №160/6823/19 викладено висновок, в якому зазначено таке: "... внесеними до КАС Законом №309-IX розширено перелік випадків самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт)».

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень) без додаткового уповноваження. В свою чергу п. 1 розділу V Положення про ГУНП в Луганській області затвердженого наказом НПУ від 06.11.2015 № 29 (у редакції наказу НПУ від 10 червня 2020 року № 438) визначено, що ГУНП в Луганській області здійснює самопредставництво у судах України через уповноважених працівників підрозділів правового забезпечення, перелік яких затверджується керівником ГУНП.

При цьому перелік працівників Головного управління, які мають право діяти у суді в інтересах юридичної особи публічного права - ГУНП в Луганській області (код в ) в порядку самопредставництва та їх повноваження визначені у ЄДРПОУ.

В ЄДРПОУ між прізвищами осіб, які мають право діяти в інтересах ГУНП в Луганській області без окремого доручення також містяться прізвища ОСОБА_2 та ОСОБА_3 , які мають однакові процесуальні права щодо представництва зазначеної юридичної установи.

Вказані документи долучені до відзиву по справі на підтвердження представництва інтересів Головного управління у файлі «Повноваження на представництво інтересів».

Згідно статей 18, 44, 55, 57 та 59 КАС України надсилання у встановленому порядку процесуальних документів в електронному вигляді передбачає використання сервісу «Електронний суд», розміщеному за посиланням https://cabinet.court.gov.ua/login, за умови попередньої реєстрації офіційної електронної адреси (Електронного кабінету) та з обов`язковим використанням такою особою електронного підпису.

Ухвалою від 06.10.2022 Луганського окружного адміністративного суду у справі № 360/1820/22 за позовом ОСОБА_1 до ГУНП в Луганській області, відповідача в строк до 25.10.2022 було зобов`язано надати певні документи по справі та відзив на позовну заяву.

Відповідно до ч. 3 ст. 162 КАС України копія відзиву та доданих до нього документів повинна бути надіслана (надана) іншим учасникам справи одночасно з надісланням (наданням) відзиву до суду

Ч. 4 ст. 162 КАС України визначено, що до відзиву додаються: 1) докази, які підтверджують обставини, на яких ґрунтуються заперечення відповідача, якщо такі докази не надані позивачем; 2) документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи.

Ч. 5 ст. 162 КАС України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі. Суд має встановити такий строк подання відзиву, який дасть змогу відповідачу підготувати його та відповідні докази, а іншим учасникам справи - отримати відзив до початку першого підготовчого засідання у справі.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Судом було встановлено, що усі вищевказані документи необхідно направляти на електронну пошту через офіційну електронну адресу або підсистему «Електронний суд».

20.10.2022 на виконання ухвали суду ГУНП в Луганській області з використанням сервісу «Електронний суд» було направлено відзив на позовну заяву та витребувані судом документи, одночасно відзив з додатками було надіслано на електронну адресу представника позивача.

Крім того, представник позивача у своїх поясненнях підтверджує наявність доступу до «Електронного суду» та ознайомлення з відзивом та додатками до нього, а також отримання його на електронну пошту. В свою чергу, відзив на позовну заяву у електронному вигляді у сервісі «Електронний суд» було скріплено підписом представника ГУНП в Луганській області Горбенка Є.С. в межах визначених повноважень.

Таким чином, Головним управлінням відзив на позовну заяву подано з дотриманням вимог ст. 162 КАС України, а твердження представника позивача в частині порушення ГУНП в Луганській області порядку подання до суду відзиву на позовну заяву ОСОБА_1 є необґрунтованими.

Суд відхиляє доводи представника позивача щодо порушення відповідачем вимог відносно подання відзиву на позовну заяву, неподання відзиву у встановлений судом строк та можливість кваліфікування цього судом як визнання позову, з огляду на те, що відповідачем виконано вимоги щодо подання відзиву, визначені статтею 162 КАС України зокрема, подано відзив у визначені нормами КАС України та ухвалою суду про відкриття провадження у справі строки, надано документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи, на електронну адресу, зазначену представником позивача у позовній заяві, відзив підписано уповноваженою особою відповідача.

Суд погоджує доводи представника позивача, що копія відзиву, направлена іншим учасникам справи, має містити підпис уповноваженої особи. Разом з тим, надіслання копії відзиву позивачеві без такого підпису у розумінні вимог статті 162 КАС України не може розцінюватися як підстава для визнання відзиву таким, що не подано без поважних причин, та не може мати наслідком кваліфікування судом цієї обставини як визнання позову.

Крім того, представником позивача у поясненнях від 25.10.2022 зазначено, що вона ознайомлена з належним чином підписаним відзивом у особистому кабінеті в підсистемі «Електронний суд».

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих сторонами доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст.72-77 КАС України, судом встановлено таке.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , згідно із довідкою УКЗ ГУНП в Луганській області від 19.10.2022 № 3749/111/19-2020 проходить службу в ГУНП в Луганській області 3.07.11.2015 року по теперішній час, на займаній посаді інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної служби поліції особливого призначення "Луганськ-1 імені Героя України ОСОБА_4 " ГУНП в Луганській області з 02.09.2022.

Згідно із витягом з наказу Національної поліції України від 14.07.2022 № 560 «Про втрату чинності штатів підрозділів поліції» відповідно до статті 15 Закону України «Про Національну поліцію», Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян і правовий режим на тимчасово окупованій території України» та у зв`язку з неможливістю функціонування деяких підрозділів поліції з причини тимчасової окупації закріплених за ними територій втратили чинність штати Сєвєродонецького районного управління поліції.

Позивача ознайомлено з цим наказом 26.07.2022, про що свідчить його підпис у відомості щодо ознайомлення особового складу Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області з наказом Національної поліції України від 14.07.2022 № 560.

22.07.2022 підполковника поліції ОСОБА_1 ознайомлено з попередженням про наступне вивільнення, відповідно до якого наказом Національної поліції України від 14.07.2022 № 560 «Про втрату чинності штатів підрозділів поліції» скасований штат Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області та скорочена займана позивачем посада заступника начальника Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області. У зв`язку з викладеним та відповідно до вимог статті 68 Закону України «Про Національну поліцію», наказу Національної поліції України від 14.07.2022 № 500 «Про втрату чинності штатів підрозділів поліції» позивача попереджено, що після закінчення двомісячного строку з моменту одержання цього персонального попередження ОСОБА_1 підлягає звільненню зі служби в поліції згідно з пунктом 4 частини першої статті 77 (у зв`язку із скороченням штатів або проведення організаційних заходів) Закону України «Про Національну поліцію», за умови відсутності вакантних посад або при відмові від запропонованих посад. Перебування поліцейського, посада якого скорочена, на лікарняному, у відрядженні чи у відпустці не є перешкодою для його призначення на іншу посаду або звільнення зі служби в поліції, за умови його персонального у письмовій формі попередження у встановлений законом строк. Поліцейський, посада якого була скорочена, до дня його призначення на іншу посаду в поліції або звільнення зі служби в поліції зобов`язаний виконувати обов`язки за останньою посадою, яку він займав, якщо керівник органу (закладу, установи) поліції не покладе на нього інші обов`язки.

22.07.2022 комісією у складі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 складено Акт фіксації відмови № 2712/111/19-2022 від ознайомлення з вакантними посадами ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях, згідно із яким приблизно о 14.30 22.07.2022 підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, було письмово попереджено про наступне вивільнення, про що він особисто заповнив та підписав попередження та отримав другий його примірник. Одночасно підполковнику поліції Жданову В.В. надано перелік вакантних посад в ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях, на які він може призначатись. ОСОБА_1 повідомив, що ознайомлюватись з вакантними посадами ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях відмовляється, при цьому причину відмови не повідомив.

26.07.2022 комісією у складі ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 складено Акт фіксації відмови № 2715/111/19-2022 від ознайомлення з вакантними посадами ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях, згідно із яким приблизно о 11.00 26.07.2022 підполковнику поліції ОСОБА_1 , заступнику начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, повторно надано перелік вакантних посад в ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях, на які він може призначатись. ОСОБА_1 повідомив, що ознайомлюватись з вакантними посадами ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях відмовляється, при цьому причину відмови не повідомив.

Згідно із доповідною запискою начальника УКЗ ГУНП в Луганській області полковника поліції Олександра Телюка на ім`я начальника ГУНП в Луганській області Олегу Григорову «Про заходи з реалізації наказу НПУ № 500 від 14.07.2022», в якій, зокрема, зазначено, що станом на 29.08.2022 залишається не вирішеним питання щодо працевлаштування підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького ВП ГУНП в Луганській області.

Заступник начальника ГУНП в Луганській області Юрій Слухаєнко звернулся з рапортом до начальника ГУНП в Луганській області полковника поліції Олега Григорова, в якому зазначив, що на виконання резолюції до Доповідної записки від 27.08.2022 управління кадрового забезпечення ГУНП в Луганській області «Про заходи реалізації наказу НПУ від 14.07.2022 № 500», враховуючи інтереси служби, а також кваліфікацію, освіту та досвід роботи, з урахуванням вимог п.п.2, 3 ч.1, ч. 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», а також наявність вакантних посад в Головному управлінні, доцільно призначити підполковника поліції ОСОБА_1 , заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області, на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області.

Згідно із витягом з наказу ГУНП в Луганській області від 29.08.2022 № 323 о/с «По особовому складу» керуючись п. 3 ч.1, ч.8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» призначено по батальйону патрульної служби поліції особливого призначення «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області: підполковника поліції ОСОБА_1 (0120759), інспектором взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» Головного управління Національної поліції в Луганській області, встановивши відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» посадовий оклад 2400 гривень та надбавку за специфічні умови проходження служби в поліції у розмірі 40 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за спеціальним званням та надбавки за стаж служби, звільнивши з посади заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, 02.09.2022.

ОСОБА_1 ознайомлений з цим наказом під підпис 01.09.2022.

31.08.2022 позивач звернувся до начальника ГУНП в Луганській області ОСОБА_11 з рапортом, в якому зазначив, що 22.07.2022 був письмово попереджений про наступне вивільнення у зв`язку з наказом НПУ від 14.07.2022 № 500. Враховуючи, що має вислугу років для призначення пенсії, ним було прийнято рішення про недоцільність проходження служби в поліції за наведених вище обставин, і 27.07.2022 написав рапорт, в якому просив звільнити зі служби в НПУ за п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів та наявності вислуги років з призначенням пенсії з 31.08.2022. 09.08.2022 ОСОБА_1 склав ще один рапорт про те, що він наполягає на звільненні за п.4 ч.1 ст. 77 Закону. 20.08.2022 був ознайомлений з розрахунком вислуги років, який робився на підстав рапорту, в якому зазначено, що вислуга років на 31.08.2022 складає 26 років та 3 днів. Тому ОСОБА_1 спрямовує рапорт від 27.07.2022 для реєстрації в установленому законом порядку та прийняття рішення на його суті. У випадку незадоволення прохання про звільнення з лав НПУ через скорочення штатів просив надати письмове роз`яснення щодо підстав відмови у задоволенні вказаного питання з посиланням на конкретні норми законодавства.

12.09.2022 заступник начальника полковник поліції Дмитро Отставних надав позивачеві відповідь вих. № 2847/111/19/05-2022 «Про результати розгляду справи» з зазначенням, що рапорт від 31.08.2022, зареєстрований у ГУНП в Луганській області 09.09.2022 за вх. № ВДЗ/5976 уважно розглянуто, і повідомлено, що наказом НПУ від 14.07.2022 № 500 «Про втрату чинності штатів підрозділів поліції» посаду заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області було скорочено. Враховуючи, що станом на 27.08.2022 ОСОБА_1 не подано рапорт на переведення на запропоновані посади в підрозділах поліції інших областей, керівництвом Головного управління, враховуючи інтереси служби, а також кваліфікацію, освіту та досвід роботи, з урахуванням вимог п..3 ч.1, ч. 8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», наказом ГУНП в Луганській області від 29.08.2022 № 323 о/с, з 02.09.2022 його призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної служби особливого призначення «Луганськ-1 імені Героя України ОСОБА_4 » ГУНП в Луганській області. У зв`язку з наведеним рапорт про звільнення зі служби за п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» надійшов після прийнятого рішення про його призначення на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 батальйону патрульної служби особливого призначення «Луганськ-1 імені Героя України ОСОБА_4 » ГУНП в Луганській області, рапорт залишено без задоволення.

01.09.2022 позивачем подано рапорт начальнику ГУНП в Луганській області полковнику поліції ОСОБА_12 про звільнення зі служби в НПУ за власним бажанням у зв`язку з наявністю вислуги років для призначення пенсії, від проходження ВЛК відмовляється, питання щодо звільнення просив розглянути без його участі.

01.09.2022 позивачем подано рапорт начальнику ГУНП в Луганській області полковнику поліції Олегу Григорову з зазначенням, що ОСОБА_1 на своєму звільненні з НПУ наполягає з 22.09.2022, від запропонованих посад у зв`язку із скороченням відмовляється.

07.09.2022 позивачем подано рапорти начальнику ГУНП в Луганській області полковнику поліції Олегу Григорову з проханням не розглядати рапорт від 01.09.2022 про звільнення зі служби в НПУ за власним бажанням та рапорт від 01.09.2022 про наполягання на звільнення з 22.09.2022 у зв`язку з сімейними обставинами, просить рапорти вважати недійсними.

Позивач вважає оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Луганській області № 323 о/с від 29.08.2022 «По особовому складу» протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Вирішуючи адміністративний позов по суті заявлених вимог, надаючи оцінку обставинам (фактам), якими обґрунтовано вимоги і заперечення учасників справи, суд виходить з такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 12 Закону України «Про оборону України» участь в обороні держави разом із Збройними Силами України беруть у межах своїх повноважень інші військові формування, утворені відповідно до законів України, Державна спеціальна служба транспорту, Державна служба спеціального зв`язку та захисту інформації України, а також відповідні правоохоронні органи. В свою чергу Національна поліція України та її територіальні підрозділи в умовах воєнного стану разом із Збройними силами України здійснюють відсіч збройної агресії, виконуючи при цьому Присягу на вірність Українському народові, яку позивач зокрема складав при вступі до лав Національної поліції.

Згідно із статтею 1 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII Про Національну поліцію (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин, далі - Закон № 580) Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом убезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку. Діяльність поліції спрямовується та координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ України згідно із законом.

Статтею 3 Закону № 580 визначено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України а постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом частини першої статті 59 Закону № 580 служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини першої статті 17 Закону № 580 поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно із частиною третьою статті 59 Закону №580-VIII рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України.

Частиною четвертою статті 59 Закону №580-VIII передбачено, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України.

Відповідно до частини першої статті 60 Закону №580-VIII передбачено, що відносини, що виникають у зв`язку зі вступом, проходженням та припиненням служби в поліції, регулюються цим Законом та іншими нормативно-правовими актами з питань проходження служби в поліції.

За твердженням представника позивача, ОСОБА_1 подано рапорт від 27.07.2022 про звільнення на підставі п. 1 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» безпосередньо керівнику (на копії рапорту є резолюція (клопотання по суті рапорту) Жидченко) та дата подання 27.07.2022).

Разом з тим, з наданого відповідачем витягу з журналу реєстрації вхідної кореспонденції за період з 27.07.2022 по 26.08.2022 слідує, що у цей період позивачем рапорти про звільнення чи переведення на інші посади у встановленому порядку не подавалися.

При цьому рапорт від 27.07.2022 був доданий позивачем до рапорту від 31.08.2022, з зазначенням, що рапорт від 27.07.2022 про звільнення за п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» спрямовується для реєстрації у встановленому законом порядку та прийняття рішення по його суті. Зазначена обставина свідчить про те, що позивач усвідомлював той факт, що у встановленому порядку рапорт від 27.07.2022 не був поданий.

Доказів подання рапорту від 09.08.2022 про звільнення на підставі п.1 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» позивачем не надано.

Таким чином, з наданих сторонами доказів слідує, що перший рапорт з питань звільнення за п.4 ч.1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію», датований 31.08.2022, додатком до якого був рапорт від 27.07.2022, позивачем направлено засобами поштового зв`язку, що підтверджується копією накладної Укрпошти від 01.09.2022 № 926, та зареєстровано відповідачем 09.09.2022 за вх. ВДЗ № 5976.

Тобто, станом на дату видання оскаржуваного наказу 29.08.2022, жодних належних чином направлених рапортів ОСОБА_1 з питань звільнення чи переміщення по службі відповідачем не зареєстровано, що свідчить про відсутність підстав стверджувати про порушення ГУНП в Луганській області обов`язку щодо розгляду таких рапортів перед прийняттям наказу про переміщення.

Щодо доводів позивача про порушення відповідачем процедури скорочення, оскільки позивача було призначено на посаду без його згоди, двомісячний строк з дня його попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції не минув, що позбавило позивача скористатися своїм правом подати рапорт на переведення, суд зазначає таке.

Так, частиною першою статті 65 Закону №580-VIII визначено, що переміщення поліцейських здійснюється:

1) на вищу посаду - у порядку просування по службі;

2) на рівнозначні посади:

для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби;

за ініціативою поліцейського;

у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням реорганізації;

у разі необхідності проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними, екологічними умовами (далі - місцевості з визначеним строком служби);

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

з меншим обсягом роботи з урахуванням професійних і особистих якостей - на підставі висновку атестації;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри відповідно до статті 87 цього Закону;

3) на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський:

у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду;

за станом здоров`я - на підставі рішення медичної комісії;

через службову невідповідність - на підставі висновку атестації з урахуванням професійних і особистих якостей;

за ініціативою поліцейського;

як виконання накладеного дисциплінарного стягнення - звільнення з посади відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України;

у разі звільнення з посади на підставі рішення місцевої ради про прийняття резолюції недовіри, відповідно до статті 87 цього Закону;

4) у зв`язку із зарахуванням на денну форму навчання за державним замовленням, у тому числі до магістратури, ад`юнктури та докторантури закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, а також у разі призначення на посаду після закінчення навчання.

Згідно із частиною другою статті 65 Закону №580-VIII посада вважається вищою, якщо за нею штатом (штатним розписом) передбачене вище спеціальне звання поліції, нижчою, якщо передбачене нижче спеціальне звання поліції, та рівнозначною, якщо передбачене таке саме спеціальне звання поліції.

Частиною сьомою статті 65 Закону №580-VIII передбачено, що переведення є формою переміщення поліцейських, яке здійснюється у разі, якщо звільнення їх із посад або призначення на інші посади належить до номенклатури призначення різних керівників.

Частиною восьмою статті 65 Закону №580-VIII визначено, що переведення поліцейського може здійснюватися за його ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади.

Згідно із частиною першою статті 68 Закону №580-VIII у разі здійснення реорганізації, внаслідок якої на підставі відповідного наказу скорочуються посади в органі чи окремому підрозділі органу (закладу, установи) поліції, поліцейський, посада якого буде скорочена, має бути персонально письмово попереджений про можливе наступне звільнення зі служби в поліції за два місяці до такого звільнення.

Відповідно до частини другої статті 68 Закону №580-VIII поліцейський, посада якого скорочена, може бути призначений за його згодою з урахуванням досвіду роботи, освітнього рівня, стану здоров`я, ставлення до виконання службових обов`язків на іншу посаду в будь-якому органі (закладі, установі) поліції до закінчення двомісячного строку з дня його персонального попередження про можливе подальше звільнення зі служби в поліції відповідно до частини першої цієї статті.

Спірні правовідносини склалися між сторонами щодо наказу від 29.08.2022, який видано до закінчення двомісячного строку після вручення позивачеві попередження про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штатів від 22.07.2022, який спливав 23.09.2022.

При цьому в оскаржуваному наказі зазначено підстави його видання п.3 ч.1, ч. 8 ст. 65 Закону України «Про Національну поліцію», а не ч.2 ст. 68 зазначеного Закону, на порушенні якої відповідачем наполягає представник позивача.

Суд зауважує, що пункт 3 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» передбачає переміщення поліцейських на посади, нижчі ніж та, на якій перебував поліцейський - у зв`язку зі скороченням штатів або реорганізацією в разі неможливості призначення на рівнозначну посаду.

У відповіді ГУНП в Луганській області від 12.09.2022 № 2841/111/19/05-2022 на адвокатський запит адвоката Луковенка А.А. зазначено, що за посадою заступника начальника управління з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП передбачає звання «полковник поліції» в ГУНП в Луганській області та в ГУНП в інших областях відсутні. Враховуючи, що станом на 27.08.2022 ОСОБА_1 не подано рапорт на переведення на запропоновані посади в ГУНП в Луганській області та підрозділах поліції інших областей, керівництвом Головного управління, враховуючи інтереси служби, а також його кваліфікацію, освіту та досвід роботи, з урахуванням вимог п.3 ч. 1, ч.8 статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», наказом ГУНП в Луганській області від 29.08.2022 № 323 о/с з 02.09.2022 підполковника поліції ОСОБА_1 призначено на посаду інспектора взводу № 2 роти № 4 БПСПОП «Луганськ-1» імені Героя України Сергія Губанова» ГУНП в Луганській області. Письмову згоду на призначення на посаду вказаний працівник не надавав. 01.09.2022 підполковник поліції ОСОБА_1 подав рапорт на звільнення з Національної поліції України за власним бажанням та рапорт про відмову від призначення на інші посади, а вже 07.09.2022 подав рапорт не розглядати подані раніше рапорти. Станом на 09.09.2022 в ГУНП в Луганській області відсутні рівнозначні посади для призначення підполковника ОСОБА_1 , тому призначення його на рівнозначну посаду не надається можливим.

Умовою застосування пункту 3 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» є неможливість призначення на рівнозначну посаду.

На виконання ухвали суду від 03.01.2023 відповідачем надано перелік вакантних посад у ГУНП в Луганській області станом на дату видання оскаржуваного наказу.

Так, станом на 29.08.2022 вакантні посади по ГУНП в Луганській області були в БПСПОП «Луганськ-1 імені Героя України Сергія Губанова» - 19 офіцерських, нижчих відносно посади заступника начальника управління з превентивної діяльності Сєвєродонецького РУП ГУНП в Луганській області; та 78 посад поліцейських (молодший склад, призначення на посади молодшого складу з офіцерських посад законодавством не передбачено); по БПОП ГУНП в Луганській області - 10 вакантних посад молодшого складу, призначення на які з офіцерських посад законодавством не передбачено.

Відповідач несе відповідальність за достовірність наданих суду відомостей, відповідно до яких станом на 29.08.2022 була відсутня можливість призначення ОСОБА_1 на рівнозначну посаду.

При цьому, суд зауважує, що в межах спірних правовідносин , в умовах відсутності можливості призначення позивача на рівнозначну посаду в ГУНП в Луганській області відбулося саме переміщення на підставі пункту 3 частини першої статті 65 Закону України «Про Національну поліцію» в межах ГУНП в Луганській області, що належить до компетенції керівника ГУНП в Луганській області згідно п.п.16 п. 5 розділу V Положення про Головне управління Національної поліції в Луганській області, затвердженого наказом Національної поліції України від 06.11.2015 № 29 (в редакції наказу НПУ від 10.06.2020 № 29), а не переведення.

Частина друга статті 68 Закону України «Про Національну поліцію» підлягала б застосуванню у разі скорочення посади внаслідок реорганізації, яка в даному випадку не має місця, скорочення штату Сєвєродонецького РУП відбулося з інших причин.

Щодо доводів позивача про позбавлення його права скористатися своїм правом подати рапорт на переведення до закінчення двомісячного строку, який не сплинув станом на дату видання наказу про переміщення, суд зазначає таке.

Попередження про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням штатів вручено позивачеві під розпис 22.07.2022.

Позивачеві з метою дотримання його права на переведення двічі 22.07.2022 та 26.07.2022 надавалися для ознайомлення списки вакантних посад в ГУНП в Луганській області та ГУНП в інших областях, з якими позивач відмовився ознайомлюватися без зазначення причин такої відмови.

В подальшому, після видання оскаржуваного наказу до закінчення двомісячного строку (23.09.2022) позивач не скористався правом подати рапорт про переведення на рівнозначну посади, переміщення не є перешкодою для реалізації такого права. Натомість, ним подавалися рапорти від 01.09.2022 про звільнення з посади, та від 07.09.2022 з проханням не розглядати подані раніше рапорти.

ЄСПЛ неодноразово зауважував у судових рішеннях, що метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (зокрема, рішення у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italy)).

Зазначені обставини свідчать про хибність тверджень щодо порушення права на переведення.

Щодо посилання представника позивача на правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові від 17 жовтня 2019 року в справі №420/5192/18, та інші аналогічні правові позиції, суд зазначає таке.

Верховним Судом зазначено, що застосування статті 65 Закону №580-VIII поняття "переміщення" та "переведення" є тотожними й під ними розуміється зміна таких умов служби в поліції як посада (посадових обов`язків) та/або місця несення служби. Переміщення (переведення) поліцейського може відбуватися за ініціативою поліцейського або ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших органів (закладів, установ) поліції, які порушили питання про переміщення. Підставою для переміщення поліцейського за ініціативою начальників є скорочення штатів, проведенням реорганізації; необхідність проведення кадрової заміни в місцевостях з особливими природними, географічними, геологічними, кліматичними умовами; службова необхідність - для більш ефективної служби, виходячи з інтересів служби. Суд зазначає, що переміщення поліцейського з ініціативи начальників, особливо коли це переміщення передбачає зміну місця несення служби, повинно переслідувати легітимну мету та бути пов`язаним з певними об`єктивними чинниками - інтересами служби. У будь-якому разі воно не може бути прихованою формою покарання, а поліцейські повинні мати засоби правового захисту від переміщень, що не відповідає меті цього інституту.

При цьому, Законом України «Про внесення змін до законів України "Про Національну поліцію" та "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" з метою оптимізації діяльності поліції, у тому числі під час дії воєнного стану», який набув чинності 01.05.202 частину восьму статті 65 Закону України «Про Національну поліцію», доповнено абзацом другим такого змісту:

"Поліцейські зобов`язані проходити службу там, де це викликано інтересами служби і обумовлено наказами керівника органу (закладу, установи) поліції, до повноважень якого належить право призначення на посаду та звільнення з посади".

Таким чином, зміна правового регулювання відбулася після ухвалення Верховним Судом рішень, на які посилається представник позивача, тому викладені в них правові висновки не застосовні до правовідносин, які виникли між сторонами.

Тобто, зазначені позивачем правові позиції не застосовні до спірних правовідносин у зв`язку зі зміною правового регулювання, пов`язаними з введенням в Україні воєнного стану.

При цьому в суду відсутні підстави вважати, що переміщення позивача мало нелегітимну мету і не було пов`язане з інтересами служби в умовах воєнного стану, жодних ознак того, що таке переміщення було прихованою формою покарання, з матеріалів справи не слідує. У разі спливу двомісячного строку позивач підлягав звільненню, натомість при переміщенні продовжив проходити службу у лавах Національної поліції, маючи право на подальші переведення.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач як суб`єкт владних повноважень довів суду належними та допустимими доказами правомірність та законність своїх дій та прийнятих рішень.

Сторонами суду не наведено інших специфічних, доречних та важливих аргументів, які суд зобов`язаний оцінити, виконуючи свої зобов`язання щодо пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Так, у пункті 80 рішення у справі «Перес проти Франції» («Perez v. France», заява № 47287/99) ЄСПЛ зазначив, що гарантоване пунктом 1 статті 6 Конвенції право на справедливий судовий розгляд включає право сторін, що беруть участь у справі, представляти будь-які зауваження, які вони вважають доречними до їхньої справи. Оскільки метою Конвенції є забезпечення не теоретичних чи ілюзорних прав, а прав фактичних і ефективних (див. рішення у справі «Артіко проти Італії» (Artico v. Italy) серія A. 37, пункт 33), це право можна вважати ефективним тільки в тому випадку, якщо зауваження були дійсно «заслухані», тобто належним чином враховані судом, який розглядає справу. Отже, дія статті 6 Конвенції полягає в тому, щоб, серед іншого, зобов`язати суд провести належний розгляд зауважень, доводів і доказів, представлених сторонами у справі, неупереджено вирішуючи питання про їх належності до справи (див. рішення у справі «Ван де Хурк проти Нідерландів» (Van de Hurk v. Netherlands) серія A. 288, заява № 16034/90, пункт 59).

За встановлених в цій справі фактичних обставин та з урахуванням правового регулювання спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що основні (суттєві) аргументи позовної заяви є необґрунтованими, внаслідок чого позовні вимоги як первісні (скасування наказу про переміщення та поновлення на посаді), так і похідні від первісних (стягнення середнього заробітку) не належать до задоволення.

Судові витрати покладаються на позивача у відповідності до вимог статті 139 КАС України.

Керуючись статтями 72-77, 90, 132, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову адвоката Рудої Олени Олексіївни в інтересах ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Луганській області (93406, Луганська обл., місто Сєвєродонецьк, вул. Вілєсова, будинок 1 ) про визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Національної поліції в Луганській області № 323 о/с від 29.08.2022 «По особовому складу», поновлення ОСОБА_1 , підполковника поліції, на посаді заступника начальника управління поліції з превентивної діяльності Сєвєродонецького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Луганській області, стягнення з Головного управління Національної поліції в Луганській області на користь позивача середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу з 02.09.2022 по дату прийняття судового рішення у справі, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого статтею 295 КАС України, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Г. Секірська