Справа № 160/15134/22
Суддя: Верба Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Верба І.О., розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії, -
1. 30.09.2022 засобами поштового зв`язку до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про:
- скасування наказу командира Військової частини НОМЕР_1 від 25.03.2022 (номер невідомий) про зняття ОСОБА_2 з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини;
- зобов`язання командира частини надати ОСОБА_2 статус особи, яка зникла безвісти.
2. Ухвалою суду від 04.10.2022 звільнено позивача від сплати судового збору за подання цього позову, прийнято позов до розгляду, відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, встановлено учасникам справи строки для подання заяв по суті спору, витребувано від відповідача докази.
3. 02.12.2022 від відповідача надійшла заява із викладенням позиції щодо позовної заяви, надано докази.
4. 28.12.2022 від позивача надійшли додаткові докази по справі.
5. Позивач не погоджується із наказом командира Військової частини НОМЕР_1 , яким ОСОБА_2 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням військової частини, вважає його безпідставним та таким, що підлягає скасуванню.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
6. Відповідач просить суд прийняти рішення згідно чинного законодавства, зазначає, що за результатами службового розслідування встановлено, що факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 не знайшов свого підтвердження, а мав місце факт зникнення безвісті старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 .
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ
7. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває у шлюбі з ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_2 , виданим 20.11.2020 виконавчим комітетом Черкаської селищної ради Новомосковського району Дніпропетровської області.
8. З 02.03.2022 ОСОБА_2 зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 та зараховано на всі види забезпечення, що вбачається з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 02.03.2022 № 63.
9. Відповідно до витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 25.03.2022 № 86 старшого солдата ОСОБА_2 , старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 знято з усіх видів забезпечення у зв`язку з самовільним залишенням частини:
- знято з грошового забезпечення з 25 березня 2022;
- знято з продовольчого забезпечення з 26 березня 2022 року.
10. Згідно із витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 06.04.2022 № 98:
- відповідно до підпункту 14 пункту 116 «Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України» старшого солдата ОСОБА_2 старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 увільнено від займаної посади та зараховано у розпорядження командира з 04.04.2022, у зв`язку з самовільним залишенням частини, якщо військовослужбовці відсутні більше десяти днів, до повернення військовослужбовців у військову частину.
11. У витязі з наказу від 26.10.2022 № 4732 «Про призначення службового розслідування за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_3 » наказано:
1) за фактом самовільного залишення військової частини старшим солдатом ОСОБА_3 провести службове розслідування в термін до 11 листопада 2022 року офіцеру-психологу танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 лейтенанту ОСОБА_4 ;
2) під час проведення розслідування встановити: наявність чи відсутність події з приводу якої було призначено розслідування, її обставини (час, місце) і наслідки: осіб, з вини яких трапилася подія, та осіб, дії чи бездіяльність, яких сприяли шкідливим наслідкам або створювали загрозу для їх сприяння: конкретні неправомірні дії військовослужбовця, яким вчинено правопорушення.
12. Командиром танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 підполковником ОСОБА_5 подано рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 , в якому просив продовжити термін проведення службового розслідування до 21.11.2022.
14. За наслідками проведення службового розслідування складено акт.
15. Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 18.11.2022 № 2131 «За результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісті старшого солдата ОСОБА_2 » наказано:
1) службове розслідування вважати завершеним;
2) встановлено, що факт зникнення старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 , згідно з вимогами частини 4 статті 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» стався під час проходження служби за мобілізаційним призовом в Збройних Силах України та пов`язаний з виконанням військового обов`язку військової служби в Збройних Силах України, та не пов`язаний з вчиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення і не є наслідком вчинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного чи токсичного сп`яніння або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження. Зникнення безвісті сталося під час бойових дій із забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони Батьківщини та територіальної цілісності, відсічі і стримування збройної агресії з боку Збройних Сил Російської Федерації на території Донецької області;
3) начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 86 від 25.03.2022: змінити з «зняти з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини» та викласти «зняти з усіх видів забезпечення в зв`язку із зникненням безвісти». Старшого солдата ОСОБА_2 вважати безвісті зниклим з 13.03.2022;
4) помічнику командира частини з фінансово-економічної роботи - начальнику фінансово-економічної служби військової частини НОМЕР_1 поновити належні виплати сім`ї зниклого безвісті старшого солдата ОСОБА_2 , у зв`язку зі зникненням безвісті, відповідно до пункту 2 розділу 30 наказу Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 та постанови Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884 «Порядок виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх»;
4.1) врахувати факт зникнення безвісти та виведення у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 і направити фінансовий атестат військовослужбовця до ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
5) начальнику відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 повідомити письмово начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 про факт зникнення безвісті старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 ;
6) заступнику командира частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення морально-психологічного забезпечення військової частин НОМЕР_1 направити заяву та копії матеріалів службового розслідування до слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області для внесення відомостей про зникнення безвісті старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 ;
7) командирам підрозділів довести інформацію про даний випадок, посилити контроль за особовим складом та відповідність стану військовослужбовців вимогам статутів та законодавству України, довести інформацію про даний випадок до всього особового складу частини, що його стосується;
8) заступнику командира танкового батальйону з морально-психологічного забезпечення військової частини НОМЕР_1 провести комплекс заходів направлених на доведення особовому складу вимог законодавства України, щодо правового та соціального захисту військовослужбовців учасників бойових дій та членів їх сімей;
9) контроль за виконанням наказу покласти на начальника штабу - першого заступника командира військової частини НОМЕР_1 .
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
16. Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-ХІІ (далі - Закон № 2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
17. Згідно із частиною другою статті 24 Закону № 2232-XII:
- військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством;
- початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України;
- військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
- час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
- військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
- за весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
- порядок призупинення та продовження військової служби визначається положеннями про проходження військової служби.
18. Частиною четвертою статті 24 Закону № 2232-XII визначено, що військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язки військової служби:
1) на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять);
2) на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби;
3) поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника);
4) під час виконання державних обов`язків, у тому числі у випадках, якщо ці обов`язки не були пов`язані з військовою службою;
5) під час виконання обов`язку з урятування людського життя, охорони державної власності, підтримання військової дисципліни та охорони правопорядку.
19. Гарантії правового і соціального захисту громадян України, які виконують конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, забезпечуються відповідно до законів України «Про Збройні Сили України», «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», «Про державні гарантії соціального захисту військовослужбовців, які звільняються із служби у зв`язку з реформуванням Збройних Сил України, та членів їхніх сімей» та іншими законами (частина перша статті 40 Закону № 2232-XII).
20. Наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено «Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам» (далі - Порядок № 260).
21. За приписами пункту 15 розділу І «Загальні положення» Порядку № 260 військовослужбовцям, які самовільно залишили військові частини або місця служби, виплата грошового забезпечення призупиняється з дня самовільного залишення військової частини або місця служби та поновлюється з дня повернення.
22. Призупинення та поновлення виплати грошового забезпечення оголошується наказом командира військової частини.
23. Відповідно до розділу ХХХ «Виплата грошового забезпечення в разі захоплення в полон чи заручниками, смерті (загибелі) військовослужбовців або якщо вони визнані безвісно відсутніми чи оголошені померлими» Порядку № 260:
-- грошове забезпечення, в тому числі одноразові додаткові види грошового забезпечення, право на які у військовослужбовця виникло включно до дня його загибелі (смерті) або до дня визнання його судом безвісно відсутнім, оголошення померлим, виплачується зазначеним в пункті 1 цього розділу членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - спадкоємцям за їх зверненням на підставі наказу командира військової частини про виплату;
-- грошове забезпечення зазначеним особам виплачується, якщо звернення за одержанням надійшло до закінчення трьох років із дня смерті (загибелі) військовослужбовця або з дня набрання законної сили рішенням суду про визнання військовослужбовця безвісно відсутнім, оголошення померлим;
-- грошове забезпечення військовослужбовцям, захопленим у полон або заручниками (крім військовослужбовців, які здалися в полон добровільно), а також інтернованим в нейтральних державах або безвісно відсутнім, виплачується відповідно до «Порядку виплати грошового забезпечення сім`ям військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.11.2016 № 884, військовою частиною, в якій перебував на грошовому забезпеченні військовослужбовець.
24. Відповідно до статті 2 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» від 20.12.1991 № 2011-XII (далі - Закон № 2011-XII, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
25. Держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів (пункт перший статті 9 Закону № 2011-XII).
26. Відповідно до пункту шостого статті 9 Закону № 2011-XII:
- за військовослужбовцями, захопленими в полон або заручниками, а також інтернованими в нейтральних державах або безвісно відсутніми, зберігаються виплати в розмірі посадового окладу за останнім місцем служби, окладу за військовим званням, надбавки за вислугу років, інших щомісячних додаткових видів грошового забезпечення постійного характеру та інші види грошового забезпечення з урахуванням зміни вислуги років та норм грошового забезпечення. Сім`ям зазначених військовослужбовців щомісячно виплачується грошове забезпечення, в тому числі додаткові та інші види грошового забезпечення, у порядку та в розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України;
- дія цього пункту не поширюється на військовослужбовців, які добровільно здалися в полон, самовільно залишили військові частини (місця служби) або дезертирували зі Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів;
- грошове забезпечення виплачується таким членам сімей військовослужбовців: дружині (чоловіку), а в разі її (його) відсутності - повнолітнім дітям, які проживають разом з нею (ним), або законним представникам (опікунам, піклувальникам) чи усиновлювачам неповнолітніх дітей (осіб з інвалідністю з дитинства - незалежно від їх віку), а також особам, які перебувають на утриманні військовослужбовців, або батькам військовослужбовців рівними частками, якщо військовослужбовці не перебувають у шлюбі і не мають дітей. Виплата грошового забезпечення цим членам сімей здійснюється до повного з`ясування обставин захоплення військовослужбовців у полон або заручниками, інтернування військовослужбовців або їх звільнення, або визнання їх у встановленому законом порядку безвісно відсутніми чи померлими. У всіх випадках виплата грошового забезпечення здійснюється не більше ніж до дня виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини;
- у разі індексації грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів грошове забезпечення членам сімей військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, виплачується з урахуванням такої індексації - з дня прийняття рішення про проведення такої індексації. Порядок та умови перерахунку розміру грошового забезпечення, в тому числі додаткового та інших видів грошового забезпечення, військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів встановлюються Кабінетом Міністрів України.
27. Закон України «Про правовий статус осіб, зниклих безвісти за особливих обставин» від 12.07.2018 № 2505-VIII (далі - Закон № 2505-VIII, у редакції чинній на момент прийняття оскаржуваного наказу) визначає правовий статус осіб, зниклих безвісти, та забезпечує правове регулювання відносин, пов`язаних із встановленням та обліком, розшуком і соціальним захистом таких осіб та їхніх родичів.
28. Закон № 2505-VIII поширюється на суспільні правовідносини, пов`язані з набуттям правового статусу осіб, зниклих безвісти в умовах збройного конфлікту, у зв`язку з воєнними діями, заворушеннями всередині держави, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру, іншими подіями, що можуть спричинити масову загибель людей, а також осіб, зниклих безвісти за будь-яких інших обставин.
29. Статтею 1 Закону № 2505-VIII визначені, зокрема, наступні терміни:
- заявник - особа, яка подала заяву про розшук особи, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування;
- особа, зникла безвісти, - фізична особа, стосовно якої немає відомостей про її місцеперебування на момент подання заявником заяви про її розшук;
- особа, зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, - особа, яка зникла безвісти в зоні збройного конфлікту під час проходження нею військової служби або за будь-яких інших обставин, що підтверджують факт перебування особи у цій зоні;
- особа, зникла безвісти за особливих обставин, - особа, зникла безвісти у зв`язку зі збройним конфліктом, воєнними діями, заворушеннями всередині держави або у зв`язку з надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру або іншими подіями, що можуть спричинити масову загибель людей.
30. Згідно із статтею 4 Закону № 2505-VIII:
- особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду (частина перша);
- особа вважається зниклою безвісти до моменту припинення її розшуку у порядку, передбаченому цим Законом (частина друга);
- надання особі статусу зниклої безвісти відповідно до цього Закону не позбавляє її родичів або інших осіб права звернення до суду із заявою про визнання такої особи безвісно відсутньою чи оголошення її померлою у порядку, передбаченому законодавством (частина третя);
- якщо особа, зникла безвісти, оголошена померлою, але її місцеперебування, місце поховання чи місцезнаходження її останків не встановлено, проведення розшуку такої особи в розумінні цього Закону не припиняється до встановлення її місцеперебування, місця поховання чи місцезнаходження її останків (частина четверта).
31. Частиною другою статті 14 Закону № 2505-VIII встановлено, що внесення відомостей до Реєстру щодо наявності інформації про зникнення особи за особливих обставин або заяви про розшук такої особи та безпосереднього розшуку осіб, зниклих безвісти за особливих обставин, здійснюється Національною поліцією України.
32. До органів, уповноважених на розшук осіб, зниклих безвісти, а також на виконання інших функцій, пов`язаних з реалізацією цього Закону, належать Національна поліція України та підрозділи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, визначені Законом України «Про оперативно-розшукову діяльність» (частина третя статті 17 Закону № 2505-VIII).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
33. Предметом судового розгляду в межах даної справи є правомірність прийняття командиром військової частини НОМЕР_3 наказу (по стройовій частині) від 25.03.2022 № 86.
34. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з прийняттям 25.03.2022 оскаржуваного наказу, яким ОСОБА_2 визнано таким, що самовільно залишив військову частину та знято з всіх видів забезпечення такої частини, військова служба позивача фактично призупинена.
35. Однак, в силу вимог частини другої статті 24 Закону № 2232-XII початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
36. За відсутності факту самовільного залишення військовослужбовцем військової частини чи місця проходження служби, у військової частини відсутні законодавчо визначені підстави для прийняття наказу, яким особу знято з усіх видів забезпечення.
37. Отже, визнаючи оскаржуваним наказом ОСОБА_2 таким, що самовільно залишив військову частину та позбавляючи його всіх видів забезпечення, відповідачем порушено положення частини другої статті 24 Закону № 2232-XII та Порядку № 260.
38. Крім того, суд наголошує на тому, що спірний наказ прийнято до проведення службового розслідування з приводу можливого самовільного залишення ОСОБА_3 військової частини.
39. Відповідач, у наданій до суду заяві, зазначив, що за результатами службового розслідування встановлено, що факт самовільного залишення військової частини НОМЕР_1 не знайшов свого підтвердження, а мав місце факт зникнення безвісті старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 .
40. До матеріалів справи відповідачем надано наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.11.2022 № 2131 «За результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісті старшого солдата ОСОБА_2 », яким, зокрема, наказано:
- пункт 3: начальнику стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 внести зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 по стройовій частині № 86 від 25.03.2022: змінити з «зняти з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини» та викласти «зняти з усіх видів забезпечення в зв`язку із зникненням безвісти». Старшого солдата ОСОБА_2 вважати безвісті зниклим з 13.03.2022.
41. При цьому, відповідачем не надано наказу, яким внесено зміни до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2022 № 86 в частини, що стосується ОСОБА_2 : змінити з «зняти з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини» та викласти «зняти з усіх видів забезпечення в зв`язку із зникненням безвісти».
42. Тобто, реалізація наказу від 18.11.2022 № 2131 - матеріалами справи не підтверджена.
43. За приписами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
44. Оскільки, факт самовільного залишення військової частини ОСОБА_3 не був підтверджений, що не заперечується відповідачем, то відповідно спірний наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2022 № 86 в частині, що стосується зняття з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини старшого солдата ОСОБА_2 , старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 є протиправним та підлягає скасуванню.
щодо зобов`язання командира частини надати ОСОБА_2 статус особи, яка зникла безвісти
45. Суд звертає увагу, що у командира військової частини відсутні повноваження на надання особі статусу, яка зникла безвісті.
46. При цьому, згідно із статтею 4 Закону № 2505-VIII особа набуває статусу такої, що зникла безвісти, з моменту подання заявником заяви про факт зникнення особи безвісти та її розшук або за рішенням суду (частина перша).
47. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 18.11.2022 № 2131 «За результатами службового розслідування за фактом зникнення безвісті старшого солдата ОСОБА_2 », наказано:
6) заступнику командира частини з морально-психологічного забезпечення - начальнику відділення морально-психологічного забезпечення військової частин НОМЕР_1 наказано направити заяву та копії матеріалів службового розслідування до слідчого відділу Новомосковського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Дніпропетровській області для внесення відомостей про зникнення безвісті старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 старшого солдата ОСОБА_2 .
48. Отже, командиром військової частини НОМЕР_1 вжито необхідних заходів для забезпечення надання старшому солдату ОСОБА_2 статусу особи, яка зникла безвісти.
49. Таким чином, до повноважень командира частини не відноситься надання ОСОБА_2 статусу особи, яка зникла безвісти, у зв`язку із чим, суд відмовляє у задоволенні позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача вчинити певні дії.
VІІ. ВИСНОВОК СУДУ
50. Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
51. Керуючись статтями 241-246 КАС України, суд, -
52. Адміністративний позов ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ; код НОМЕР_4 ; АДРЕСА_1 ) до Військової частини НОМЕР_1 (код НОМЕР_5 ; АДРЕСА_2 ) про скасування наказу та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
53. Визнати протиправним та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 25.03.2022 № 86 в частині «зняти з усіх видів забезпечення в зв`язку з самовільним залишенням частини» старшого солдата ОСОБА_2 , старшого телефоніста-гранатометника відділення зв`язку взводу зв`язку танкового батальйону Військової частини НОМЕР_1 .
54. В іншій частині позовних вимог - відмовити.
55. Рішення суду набирає законної сили відповідно до статті 255 КАС України та може бути оскаржено в порядку та у строки, встановлені статтями 295, 297 КАС України.
Суддя І.О. Верба