Справа № 120/1115/21-а
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/1115/21-а

Головуючий у 1-й інстанції: Жданкіна Н.В.

Суддя-доповідач: Полотнянко Ю.П.

30 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Драчук Т. О. Ватаманюка Р.В.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій та рішення протиправними, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, в якому просив:

1. Визнати протиправними та скасувати рішення відповідача № 62 від 30.10.2020 та від 18.11.2020 про здійснення перерахунку його пенсії.

2. Визнати протиправними та скасувати Протоколи Шаргородського об`єднаного управління ПФУ про перерахунки пенсії за Версією 1.6.59.1. дата-час перерахунку 30.10.2020 здійснених органом ПФУ код 2455 Шаргородське об`єднане управління ПФУ згідно Рішення № 62 від 30.10.2020, ОСОБА_1 , на підставі рішення суду у справі № 120/2825/20-а від 02.09.2020, і визначення загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50,00%, починаючи з 19.02.2020 і довічно.

3. Визнати протиправними та скасувати перерахунки пенсії за Версією 1.6.59.1. дата-час перерахунку 17.11.2020 здійснених органом ПФУ код 2455 Шаргородське об`єднане управління ПФУ згідно Рішення № 62 від 18.11.2020, ОСОБА_1 , на підставі рішення суду у справі № 120/2825/20-а від 02.09.2020, загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50,00%, починаючи з 19.02.2020 і довічно.

4. Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо зменшення розміру мого щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці під час його перерахунку на виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 по справі № 120/2825/20-а з 90 % від суддівської винагороди працюючого на відповідній посаді судді Вінницької області на 50% загального проценту розрахунку пенсії від заробітку та зменшення стажу роботи, що дає право судді на відставку, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 27 років 4 місяців 13 днів до 20 років 00 місяців 22 днів.

5. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити ОСОБА_1 , як судді у відставці, з 19.02.2020 перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці згідно із довідкою Територіального управління ДСА у Вінницькій області від 19.02.2020 №4-35/0335 в розмірі 90 % суддівської винагороди судді працюючого на відповідній посаді, з урахуванням фактично виплачених сум, починаючи з 19.02.2020.

6. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в протоколах та матеріалах Пенсійної справи № 62 правильно визначити вид соціального забезпечення ОСОБА_1 , і замість вживаних ним термінів, а саме: «Перерахунок пенсії», «Загальний процент розрахунку пенсії від заробітку», «Основний розмір пенсії від заробітку» та інших пов`язаних із терміном «пенсія», за винятком «Пенсії за особливі заслуги перед Україною ...», визначати терміном «щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці», а саме: «Перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці», «Загальний процент розрахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди», «Основний розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці від суддівської винагороди», і т.п..

7. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право судді на відставку, перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - період дійсної строкової військової служби в Радянській Армії з 16 жовтня 1979 року по 23 листопада 1981 року, з яких стаж військової служби з 16.10.1979 по 28.02.1980 та з 17.11.1981 по 23.11.1981 обраховується в календарному обчисленні, і становить - 4 місяці 19 днів, а стаж дійсної строкової військової служби в Демократичній Республіці Афганістан з 01.03.1980 по 16.11.1981 зараховується в пільговому обчисленні - один місяць служби за три місяці, і становить - 5 років 1 місяць 15 днів. Разом, а загальний стаж військової служби в календарному та пільговому обчисленнях становить - 5 років 6 місяців 4 дні, та зазначити цей стаж роботи в стрічці Протоколу про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці «Тривалість стажу: в тому числі: судді» додавши його до стажу роботи судді.

9. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право судді на відставку, перерахунок та виплату мені щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці - половину строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського в період з 01.09.1985 по 30.06.1989, що становить - 1 рік 11 місяців, та зазначити цей стаж роботи в стрічці Протоколу про перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці «Тривалість стажу: в тому числі: судді» додавши його до стажу роботи судді та зарахованого іншого стажу іншого стажу.

10. Визнати неправомірною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області щодо порушення 10-ти денного строку передбаченого п. 4 розділу IV Порядку для надіслання мені інформації про обґрунтовані Рішення №62 від 30.10.2020 та 18.11.2020 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

11. Відповідно до абз. 4 та 5 ч. 3 cт. 142 Закону №1402-VІ у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді визнати право позивача на автоматичне здійснення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Вінницькій області перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з врахуванням довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

12. Рішення в частині перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах місячної виплати допустити до негайного виконання.

13. Відповідно до ст. 382 КАС України здійснити судовий контроль за виконанням рішення суду.

14. Винести окрему ухвалу на адресу правоохоронних органів та правління Пенсійного фонду України про неправомірні та незаконні дій органів Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у здійснення перерахунків щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та навмисного не виконання рішення суду, яке набрало законної сили.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2021 позов задоволено частково:

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, які полягають у не зарахуванні ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним дійсної строкової військової служби в Демократичній Республіці Авганістан з 01.03.1980 по 16.11.1981 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці;

- визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо не зарахування ОСОБА_1 до стажу судді, який дає право на відставку та отримання щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці половину строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського;

- визнано протиправними та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №62 від 30.10.2020 та від 18.11.2020 на підставі яких ОСОБА_1 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним дійсної строкової військової служби в Демократичній Республіці Авганістан з 01.03.1980 по 16.11.1981 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці (5 років 1 місяць 18 днів) та половину строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (1 рік 11 місяців) та здійснити перерахунок ОСОБА_1 призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з урахуванням вказаних періодів та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 по справі №120/2825/20-а, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання;

- визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Вінницькій області, що полягає у несвоєчасному повідомленні ОСОБА_1 про прийняті відносно нього Рішень № НОМЕР_1 від 30.10.2020 та 18.11.2020 щодо перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці;

- в задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції в цій частині та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі. Також просить рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19.10.2021 в частині задоволенні позовних вимог залишити без змін.

Відповідачем подано відзив на апеляційну скаргу, у якому відповідач не погоджується із вимогами позивача та вважає, що судом першої інстанції було правильно встановлено обставини справи та вирішено питання про відмову в задоволенні решти позовни вимог.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволення позовних вимог відповідачем не оскаржується.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції виходить з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 у період з 16.10.1979 по 23.11.1981 проходив строкову службу в ЗС СРСР (тривалість 2 роки 1 місяць 7 днів);

з 01.09.1985 по 30.06.1989 проходив стаціонарне навчання в Харківському юридичному інституті (тривалість 3 роки 10 місяців);

з 22.04.1991 по 22.05.1991 в.о. судді Шаргородського районного суду (тривалість - 1 місяць);

з 05.10.1991 по 11.03.2002 працював суддею Ямпільського районного суду (тривалість 10 років 5 місяців 6 днів);

з 12.03.2002 по 21.12.2010 працював суддею Шаргородського районного суду (тривалість 8 років 9 місяців 9 днів).

Всього стаж роботи станом на 21.12.2010 становить 23 роки 3 місяці та 19 днів.

Крім того, в матеріалах справи міститься військовий білет серії НК № 4604160 від 16.10.1979, який виданий на ім`я ОСОБА_1 та зі змісту якого вбачається, що позивач з 01.03.1980 по 16.11.1981 приймав участь у бойових діях в Демократичній Республіці Авганістан.

Також, судом встановлено, що позивач з 23 грудня 2010 року перебуває на обліку в органах Пенсійного фонду України та отримува довічне грошове утримання судді у відставці в розмірі 90% суддівської винагороди працюючого судді.

У зв`язку із зміною розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, у лютому 2020 року позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок довічного грошового утримання судді у відставці, до якої долучив довідку про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці №4-35/0335 від 19.02.2020, що видана територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Вінницькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №62 від 28.02.2020 відмовлено у перерахунку щомісячного довічного грошового утримання. Вказане рішення позивачем оскаржено в судовому порядку.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №120/2825/20-а, окрім іншого, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №62 від 28.02.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області №4-35/0335 від 19.02.2020.

На виконання рішення ВОАС від 02.09.2020 у справі №120/2825/20-а відповідачем прийнято рішення №62 від 30.10.2020 згідно з яким позивачу з 19.02.2020 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА у Вінницькій області від 19.02.2020 за №4-35/0335. Відповідні обставини знайшли своє документальне відображення в прийнятому відповідачем протоколі про перерахунок пенсії від 30.10.2020. Однак, при здійсненні перерахунку відповідач зменшив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% суддівської винагороди до 50 % суддівської винагороди.

Відповідач розмір щомісячного грошового утримання судді у відставці визначив, виходячи зі стажу судді, який дає право на відставку та щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, 21 рік 11 місяців 22 дні (стаж на посаді судді).

В подальшому відповідачем з підстав корегування відсотку розрахунку пенсії від середнього заробітку прийнято рішення №62 від 18.11.2020 за яким здійснено перерахунок пенсії позивача (макетна обробка) з 19.02.2020 за яким в протоколі про перерахунок пенсії внесено зміни у розділ "Тривалість стажу" шляхом зазначення стажу роботи на посаді судді 20 років 0 місяців 22 дні.

Позивач не погоджуючись з зменшенням йому розміру щомісячного довічного грошового утримання суддівської винагороди з 90 % до 50 %, а також зменшенням стажу роботи на посаді судді внаслідок неврахування періодів служби в збройних силах СРСР в тому числі в пільговому обчисленні, а також половини строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення в частині відмови у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції дійшов висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги пов`язані з протиправністю застосування відповідачем при проведенні перерахунку його пенсії положень частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, що призвело до зменшення відсоткового розміру щомісячного грошового забезпечення судді у відставці не підлягають задоволенню.

Оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.

Крім того, суд дійшов висновку, що позовні вимоги щодо визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження дійсної строкової військової служби в Радянській Армії з 16.10.1979 по 28.02.1980 задоволенню не підлягають, адже як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 152), вказаний період відповідачем було зараховано до відповідного стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування:

- протоколів Шаргородського об`єднаного управління ПФУ про перерахунки пенсії за Версією 1.6.59.1. дата-час перерахунку 30.10.2020 здійснених органом ПФУ код 2455 Шаргородське об`єднане управління ПФУ згідно Рішення № 62 від 30.10.2020, ОСОБА_1 , на підставі рішення суду у справі № 120/2825/20-а від 02.09.2020, і визначення загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50,00%, починаючи з 19.02.2020 і довічно;

- перерахунків пенсії за Версією 1.6.59.1. дата-час перерахунку 17.11.2020 здійснених органом ПФУ код 2455 Шаргородське об`єднане управління ПФУ згідно Рішення № 62 від 18.11.2020, ОСОБА_1 , на підставі рішення суду у справі № 120/2825/20-а від 02.09.2020, загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50,00%, починаючи з 19.02.2020 і довічно, то суд дійшов висновку, що такі не підлягають задоволенню, адже за своєю суттю не є рішеннями суб`єкта владних повноважень та лише носять інформаційний характер вчинених пенсійним фондом дій щодо проведених позивачу перерахунків пенсії.

Суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність достатніх правових підстав для звернення ухваленого рішення до негайного виконання.

Відмовляючи позовним вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в протоколах та матеріалах Пенсійної справи №62 правильно визначити вид соціального забезпечення ОСОБА_1 суд зважав на те, що зазначення в деяких полях протоколів визначення "пенсія" на переконання суду не порушує прав позивача на отримання такого виду соціального забезпечення, як "Довічне грошове утримання судді у відставці", оскільки зумовлено технічними особливостями програмного забезпечення в якому в автоматичному режимі формуються відповідні документи.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач звертався до уповноваженої установи, яка має права та повноваження на корегування програмного забезпечення, яке використовується відповідачем, зокрема під час призначення та перерахунку пенсії, з пропозицією на внесення наведених в позовній заяві виправлень в частині вживаних у програмному забезпеченні термінів. Також матеріали справи не містять доказів того, що позивачу було відмовлено у внесенні відповідних виправлень.

Щодо позовних вимог в частині визнання дій ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправними та винесенні окремої ухвали щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі 120/2825/20-а, то суд дійшов висновку такі задоволенню не підлягають, оскільки постановлення окремої ухвали з наведених позивачем мотивів за нормами КАС України (ст. 383 КАС України) можливо лише тим судом, який ухвалив рішення під час виконання якого, на дуку особи, суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність.

Також на думку суду, не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про автоматичне здійснення ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових судівської винагороди, оскільки суд не може вирішувати справи щодо порушення прав на майбутнє (абзац 2 п. 10.3. Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 20.05.2013 №7).

Апеляційний суд, переглядаючи рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги та на підставі встановлених фактичних обставин справи, перевіривши правильність застосування судом норм матеріального та процесуального права, зазначає про таке.

Рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до вимог статті 308 КАС України рішення суду в цій частині судом апеляційної інстанції не перевіряється.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 126 Конституції України визначено, що незалежність і недоторканість суддів гарантується Конституцією і законами України.

В силу статті 130 Конституції України держава забезпечує фінансування та належні умови для функціонування судів і діяльності суддів. У Державному бюджеті України окремо визначаються видатки на утримання судів з урахуванням пропозицій Вищої ради правосуддя. Розмір винагороди судді встановлюється законом про судоустрій.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон №1402-VIII.

За приписами частини першої статті 142 Закону №1402-VІІІ суддя, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками - пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку:

1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по 31 грудня 1954 року;

2) 61 рік 6 місяців - які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

При цьому, суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (частина друга статті 142 Закону №1402-VIІІ).

Досліджуючи поняття щомісячне довічне грошове утримання судді, Конституційний Суд України у мотивувальній частині рішення від 14.12.2011 №18-рп/2011 вказав, що це утримання є самостійною гарантією незалежності судді та складовою його правового статусу, а правова природа щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці та щомісячного грошового утримання діючого судді однакова, а самі ці поняття однорідні та взаємопов`язані, ідентичні, відрізняються лише за способом фінансування: судді у відставці виплату одержують з Пенсійного фонду України за рахунок Державного бюджету, діючі судді - виключно з Державного бюджету України. У цьому ж рішенні Конституційний суд України також вказав про неможливість звуження змісту та об`єму гарантій незалежності суддів, а відповідно, матеріального та соціального забезпечення.

У Рішенні Конституційного Суду України від 03.06.2013 №3-рп/2013 (справа щодо змін умов виплати пенсій і щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці) зазначено, що визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом. Такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці. Право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості. Щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема, обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу. Конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя.

Крім цього, зазначений підхід до статусу судді у відставці та питання належного матеріального забезпечення суддів у відставці знайшов своє продовження у Рішенні Конституційного Суду України від 08.06.2016 № 4-рп/2016, у абзаці другому пункту 3 мотивувальної частини якого Суд зазначив, що щомісячне довічне грошове утримання є особливою формою матеріального забезпечення судді, полягає у гарантованій державою щомісячній грошовій виплаті, що слугує забезпеченню належного матеріального утримання судді після звільнення від виконання обов`язків (відставки), а також життєвого рівня, гідного його статусу.

Відповідно до частини третьої статті 142 Закону №1402-VIII щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Частинами четвертою та п`ятою статті 142 Закону №1402-VIII передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання. Пенсія або щомісячне довічне грошове утримання судді виплачується незалежно від заробітку (прибутку), отримуваного суддею після виходу у відставку. Щомісячне довічне грошове утримання суддям виплачується органами Пенсійного фонду України за рахунок коштів Державного бюджету України.

Відповідно до частини третьої статті 135 Закону №1402-VIII базовий розмір посадового окладу судді становить:

1) судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

2) судді апеляційного суду, вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

3) судді Верховного Суду - 75 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Разом з цим, Прикінцевими та перехідними положеннями Закону №1402-VIII були передбачені певні особливості визначення розміру суддівської винагороди та щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

Так, пунктом 22 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII було визначено, що право на отримання суддівської винагороди у розмірах, визначених цим Законом, мають судді, які за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердили відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначені на посаду за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом.

Судді, які на день набрання чинності цим Законом пройшли кваліфікаційне оцінювання та підтвердили свою здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді, до 01.01.2017 року отримують суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI.

Відповідно до пункту 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII до проходження кваліфікаційного оцінювання суддя отримує суддівську винагороду, визначену відповідно до положень Закону № 2453-VI .

Законом України від 16.10.2019 № 193-ІХ «Про внесення змін до Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та деяких законів України щодо діяльності органів суддівського врядування», який набрав чинності 07.11.2019, було виключено зазначені вище пункти 22, 23 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Відповідно до пункту 24 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону №1402-VIII розмір посадового окладу судді, крім зазначеного у пункті 23 цього розділу, становить з 1 січня 2020 року:

а) для судді місцевого суду - 30 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року;

б) для судді апеляційного суду та вищого спеціалізованого суду - 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, розмір якого встановлено на 1 січня календарного року.

Пунктом 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII встановлено, що право на отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному цим Законом, має суддя, який за результатами кваліфікаційного оцінювання підтвердив відповідність займаній посаді (здатність здійснювати правосуддя у відповідному суді) або призначений на посаду судді за результатами конкурсу, проведеного після набрання чинності цим Законом, та працював на посаді судді щонайменше три роки з дня прийняття щодо нього відповідного рішення за результатами такого кваліфікаційного оцінювання або конкурсу.

В інших випадках, коли суддя іде у відставку після набрання чинності цим Законом, розмір щомісячного довічного грошового утримання становить 80 відсотків суддівської винагороди, обчисленої відповідно до положень Закону № 2453-VI. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді, але не може бути більшим ніж 90 відсотків суддівської винагороди судді, обчисленої відповідно до зазначеного Закону.

Разом з цим, рішенням Конституційного Суду України від 18.02.2020 № 2-р/2020 визнані такими, що не відповідають Конституції України, положення пункту 25 розділу ХІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII зі змінами.

Так, у пунктах 16, 17 вказаного Рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Конституційний Суд України зазначив, що право судді на відставку є конституційною гарантією незалежності суддів (пункт 4 частини шостої статті 126 Конституції України).

Відставка судді є особливою формою звільнення його з посади за власним бажанням та обумовлена наявністю в особи відповідного стажу роботи на посаді судді; наслідком відставки є, зокрема, припинення суддею своїх повноважень з одночасним збереженням за ним звання судді і гарантій недоторканності, а також набуттям прав на виплату вихідної допомоги та отримання пенсії або щомісячного довічного грошового утримання (абзац четвертий підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19.11.2013 № 10-рп/2013).

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів України та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом; такими гарантіями є надання їм за рахунок держави матеріального забезпечення (суддівська винагорода, пенсія, щомісячне довічне грошове утримання тощо) та надання їм у майбутньому статусу судді у відставці; право судді у відставці на пенсійне або щомісячне довічне грошове утримання є гарантією належного здійснення правосуддя і незалежності працюючих суддів та дає підстави висувати до суддів високі вимоги, зберігати довіру до їх компетентності і неупередженості; щомісячне довічне грошове утримання судді спрямоване на забезпечення гідного його статусу життєвого рівня, оскільки суддя обмежений у праві заробляти додаткові матеріальні блага, зокрема обіймати будь-які інші оплачувані посади, виконувати іншу оплачувану роботу; конституційний принцип незалежності суддів означає, в тому числі, конституційно обумовлений імператив охорони матеріального забезпечення суддів від його скасування чи зниження досягнутого рівня без відповідної компенсації як гарантію недопущення впливу або втручання у здійснення правосуддя; конституційний статус судді передбачає достатнє матеріальне забезпечення судді як під час здійснення ним своїх повноважень (суддівська винагорода), так і в майбутньому у зв`язку з досягненням пенсійного віку (пенсія) чи внаслідок припинення повноважень і набуття статусу судді у відставці (щомісячне довічне грошове утримання); статус судді та його елементи, зокрема матеріальне забезпечення судді після припинення його повноважень, є не особистим привілеєм, а засобом забезпечення незалежності працюючих суддів і надається для гарантування верховенства права та в інтересах осіб, які звертаються до суду та очікують неупередженого правосуддя (абзаци п`ятий, шостий підпункту 2.2 пункту 2 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 03.06.2013 № 3-нсії від

Отже, судді, які вже перебувають у відставці та досягли шістдесятип`ятирічного віку, з об`єктивних причин не мають можливості пройти кваліфікаційне оцінювання на відповідність займаній посаді і пропрацювати після цього три роки, що є обов`язковою умовою для отримання щомісячного довічного грошового утримання у розмірі, визначеному Законом № 1402-VIII.

Конституційний Суд України вважає, що щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Також Конституційний Суд України зазначив, що розмір щомісячного довічного грошового утримання суддів, які не проходили оцінювання за критеріями компетентності, професійної етики або доброчесності та вийшли у відставку, відрізняється від розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів, які вийдуть у відставку після успішного проходження такого оцінювання.

У зв`язку з викладеним, Конституційний Суд України рішенням від 18.02.2020 у справі № 2-р/2020 визнав неконституційним пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII.

Статтею 152 Конституції України передбачено, що закони та інші акти за рішенням Конституційного Суду України визнаються неконституційними повністю чи в окремій частині, якщо вони не відповідають Конституції України або якщо була порушена встановлена Конституцією України процедура їх розгляду, ухвалення або набрання ними чинності.

Отже, з дня ухвалення Конституційним Судом України рішення від 18.02.2020 № 2-р/2020 Закон №1402-VIII не містить норм, які б по-різному визначали порядок обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці.

При цьому, суд наголошує на тому, що Конституційний Суд України визнав неконституційним весь пункт 25 розділу XII Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1402-VIII, у тому числі й щодо можливості обчислення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання відповідно до положень Закону № 2453-VI.

На час виникнення спірних відносин у цій справі, право на щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, його розмір, а також його перерахунок врегульовано положеннями статті 142 Закону №1402-VIII, частиною четвертою якої передбачено, що у разі зміни розміру складових суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, здійснюється перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання.

Водночас, частиною третьою цієї статті визначено, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Наведена норма неконституційною не визнавалась.

Отже, на переконання суду до відносин з визначення відсоткового значення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці при проведенні його перерахунку відповідно до частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII повинні застосовуватись виключно норми цього Закону.

Таким чином, оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування довічного щомісячного грошового утримання, а також виходячи із принципу єдності статусу суддів, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для обрахунку (перерахунку) щомісячного довічного грошового утримання виходячи із розміру суддівської винагороди діючого судді та розміру її відсоткового значення одночасно за складовими, які передбачені різними законами.

Тобто, для перерахунку щомісячного довічного грошового утримання судді за правилами частини четвертої статті 142 Закону №1402- VIII у формулі його обрахунку має застосуватись розмір відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, визначений частиною третьою Закону №1402- VIII.

Відповідна правова позиція викладена Верховним Судом у постанов від 24.09.2021 в справі №620/5437/20 і відступити від неї не вважає за необхідне.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що заявлені позивачем позовні вимоги пов`язані з протиправністю застосування відповідачем при проведенні перерахунку його пенсії положень частини четвертої статті 142 Закону №1402-VIII, що призвело до зменшення відсоткового розміру щомісячного грошового забезпечення судді у відставці не підлягають задоволенню.

Як слідує із резолютивної частини рішення суду першої інстанції від 19.10.2021 у справі №120/1115/21-а, суд зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним дійсної строкової військової служби в Демократичній Республіці Авганістан з 01.03.1980 по 16.11.1981 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці (5 років 1 місяць 18 днів) та половину строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (1 рік 11 місяців).

Стосовно висновків суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо визнання протиправними дії ГУ ПФУ у Вінницькій області щодо неврахування ОСОБА_1 при обчисленні стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці періоду проходження дійсної строкової військової служби в Радянській Армії з 16.10.1979 по 28.02.1980, апеляційна скарга не містить жодних доводів, а тому колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог в цій частині, адже як вбачається з наявних в матеріалах справи доказів (а.с. 152), вказаний період відповідачем було зараховано до відповідного стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці.

Отже, в зв`язку з встановленням судом першої інстанції під час розгляду справи протиправністю рішень відповідача №62 від 30.10.2020 та від 18.11.2020 щодо перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці наслідком реалізації яких мало місце вчинення ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправних дій щодо зменшення стажу роботи позивача, який дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці та зарахуванням ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним дійсної строкової військової служби в Демократичній Республіці Авганістан з 01.03.1980 по 16.11.1981 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці (5 років 1 місяць 18 днів) та половину строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (1 рік 11 місяців), що не оскаржується сторонами, суд першої інстанції обгрунтовано зобов`язав відповідача здійснити перерахунок ОСОБА_1 призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 з урахуванням вказаних періодів та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 по справі №120/2825/20-а, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання.

При цьому, колегія суддів не погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що на даній стадії визначення відсоткового розміру суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, під час її перерахунку є передчасним. Водночас, колегія суддів вважає помилковими посилання позивача, апелянта у справі, на те, що перерахунок грошового утримання судді у відставці має бути здійснений, виходячи з 90 % від суддівської винагороди працюючого судді.

Суд зазначає, що розрахунок щомісячного довічного грошового утримання суддів у відставці не може бути здійснений одночасно із застосуванням двох різних законів, а саме: щодо відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді по Закону №2453-VI, а розмір суддівської винагороди - по Закону №1402-VIII, оскільки такий перерахунок ставить суддів, які вийшли або вийдуть у відставку по Закону №1402-VIII у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом №2453-VI, так як Закон №2453-VI передбачав, що щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 80 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді за 20 років, а Закон №1402-VIII - 50 відсотків за 20 років суддівського стажу.

Отже, на переконання судової колегії, до спірних правовідносин застосуванню підлягають норми одного Закону, а не вибірково, з різних законів.

В свою чергу, частина третя статті 142 Закону №1402-VIII не визнавалась Конституційним судом України не конституційною.

Зокрема, згідно висновку Конституційного Суду України, викладеного у пункті 16 Рішення від 18.02.2020 №2-р/2020, щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці має бути співмірним із суддівською винагородою, яку отримує повноважний суддя. У разі збільшення розміру такої винагороди перерахунок раніше призначеного щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці має здійснюватися автоматично. Встановлення різних підходів до порядку обчислення розміру щомісячного довічного грошового утримання суддів порушує статус суддів та гарантії їх незалежності.

Крім того, слід звернути увагу, що перерахунок грошового утримання судді у відставці в розмірі 90 % від заробітної плати працюючого судді, ставить діючих суддів у нерівне становище з тими суддями, які вийшли у відставку за Законом № 2453-VI.

Таким чином, при визначенні відсоткового значення суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці, необхідно враховувати розмір, встановлений частиною 3 статті 142 Закону України №1402-VIII, а саме: 50 відсотків зі збільшенням на 2 відсотки за кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір.

Як слідує із матеріалів справи, відповідачем обчислення розміру відсотку грошового утримання (50%) проводилося з урахуванням стажу роботи позивача на посаді судді (20 років 00 місяців 22 дні) та на підставі норм частини 3 статті 142 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII.

Водночас, оскільки суд першої інстанції дійшов правомірного висновку про зарахування до стажу роботи позивача, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним дійсної строкової військової служби в Демократичній Республіці Авганістан з 01.03.1980 по 16.11.1981 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці (5 років 1 місяць 18 днів) та половину строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (1 рік 11 місяців), відповідний стаж судді у відставці ОСОБА_1 складає 27 років 4 місяці 13 днів, що підтверджено відповідачем у протоколах про перерахунок пенсії ОСОБА_1 (т.1 а.с.11-13).

З урахуванням приведених положень законодавства та фактичних обставин справи, колегія суддів дійшла висновку про наявність правових підстав для визначення довічного грошового утримання для позивача, як судді у відставці зі стажем роботи 27 років 4 місяці 13 днів (за 20 років стажу - 50%, та додатково за 7 років стажу х 2% = 14%) у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, що не було враховано Головним управлінням Пенсійного фонду України у Вінницькій області при обрахунку довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 та перерахунку пенсії з врахуванням вказаних періодів та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 по справі №120/2825/20-а.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними та скасування:

- протоколів Шаргородського об`єднаного управління ПФУ про перерахунки пенсії за Версією 1.6.59.1. дата-час перерахунку 30.10.2020 здійснених органом ПФУ код 2455 Шаргородське об`єднане управління ПФУ згідно Рішення № 62 від 30.10.2020, ОСОБА_1 , на підставі рішення суду у справі № 120/2825/20-а від 02.09.2020, і визначення загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50,00%, починаючи з 19.02.2020 і довічно;

- перерахунків пенсії за Версією 1.6.59.1. дата-час перерахунку 17.11.2020 здійснених органом ПФУ код 2455 Шаргородське об`єднане управління ПФУ згідно Рішення № 62 від 18.11.2020, ОСОБА_1 , на підставі рішення суду у справі № 120/2825/20-а від 02.09.2020, загального проценту розрахунку пенсії від заробітку - 50,00%, починаючи з 19.02.2020 і довічно, то такі не підлягають задоволенню, адже за своєю суттю не є рішеннями суб`єкта владних повноважень та лише носять інформаційний характер вчинених пенсійним фондом дій щодо проведених позивачу перерахунків пенсії, про що вірно зазначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги вказаних висновків суду не спростовують.

Крім того, до матеріалів справи позивачем та відповідачем надано протоколи про перерахунок пенсії, зміст яких свідчить про здійснення ОСОБА_1 протягом 2020 року було проведено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання. Зокрема, вказані протоколи місять розділ "Шифр та вид утримання" в якому визначено, що ОСОБА_1 отримує саме "довічне грошове утримання" за шифром "155". Також, в протоколах міститься інформація про те, що відповідний вид соціального забезпечення позивачу призначений відповідно до Закону України "Про судоустрій і статус суддів". Таким чином, зважаючи на те, що зазначені документи носять інформаційний характер, зі змісту останніх чітко вбачається як вид соціального забезпечення який отримує позивач так і умови його призначення.

При цьому, зазначення в деяких полях протоколів визначення "пенсія" на переконання суду не порушує прав позивача на отримання такого виду соціального забезпечення, як "Довічне грошове утримання судді у відставці", оскільки зумовлено технічними особливостями програмного забезпечення в якому в автоматичному режимі формуються відповідні документи.

Крім того, матеріали справи не містять відомостей про те, що позивач звертався до уповноваженої установи, яка має права та повноваження на корегування програмного забезпечення, яке використовується відповідачем, зокрема під час призначення та перерахунку пенсії, з пропозицією на внесення наведених в позовній заяві виправлень в частині вживаних у програмному забезпеченні термінів. Також матеріали справи не містять доказів того, що позивачу було відмовлено у внесенні відповідних виправлень.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в частині зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області в протоколах та матеріалах Пенсійної справи №62 правильно визначити вид соціального забезпечення ОСОБА_1 .

Також не підлягає задоволенню вимога ОСОБА_1 про автоматичне здійснення ГУ ПФУ у Вінницькій області перерахунку його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці у разі зміни розміру складових судівської винагороди, оскільки суд не може вирішувати справи щодо порушення прав на майбутнє (абзац 2 п. 10.3. Постанови Пленуму Вищого Адміністративного Суду України від 20.05.2013 №7).

Позивач також просив звернути до негайного виконання рішення суду в частині перерахунку та виплати щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці в межах одного місяця.

В цій частині суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, чи є підстави допустити негайне виконання рішення.

Водночас негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей здійснення і підлягає виконанню не з часу набрання рішенням суду законної сили, як це передбачено для більшості судових рішень, а негайно з часу його ухвалення, чим забезпечується швидкий та реальний захист життєвоважливих прав та інтересів позивача.

Перелік рішень суду, що підлягають негайному виконанню, визначається статтею 371 КАС України.

Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць. Отже, до негайного виконання допускається рішення суду про "стягнення" відповідних виплат, а не про зобов`язання відповідача до їх нарахування та виплати позивачеві. Тобто, саме у випадку постановлення судом рішення про стягнення на користь позивача недоплачених сум заробітної плати та іншого грошового утримання у відносинах публічної служби, суд повинен також визначити суму стягнення за один місяць та в цій частині допустити рішення до негайного виконання.

Разом з тим, обраний у цій справі спосіб захисту прав та інтересів позивача шляхом зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити суддівську винагороду на підставі статті 135 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" означає, що суму недоплаченої суддівської винагороди повинен визначити сам відповідач в процесі виконанняі рішення суду після набрання ним законної сили.

Крім того, суд вважає за необхідне зауважити, що передбачивши певні категорії справ, рішення у яких підлягають негайному виконанню, законодавець переслідував мету створити гарантії для забезпечення швидкого і реального захисту життєвоважливих прав та інтересів позивача у виняткових ситуаціях, зокрема тоді, коли незаконно звільнена особа у відносинах публічної служби позбавлена джерел доходів, або ж в інших випадках, коли внаслідок порушення відповідачем закону про виплату грошового утримання у відносинах публічної служби, рівень доходів позивача істотно зменшився. Однак, як встановлено судом, у зв`язку з прийняттям Конституційним Судом України рішення від 28.08.2020 № 10-р/2020 у справі №1-14/2020(230/20) позивачу відновлено виплату суддівської винагороди у повному розмірі з 29.08.2020, що вказує на те, що порушення прав та законних інтересів позивача в спірних правовідносинах на цей час припинилося.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про відсутність достатніх правових підстав для звернення ухваленого рішення до негайного виконання.

Щодо вимоги позивача в частині визнання дій ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправними та винесенні окремої ухвали щодо виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі 120/2825/20-а, суд зазначає наступне.

Так, як вже було встановлено судом вище, рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 у справі №120/2825/20-а, окрім іншого, визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №62 від 28.02.2020 про відмову в перерахунку ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити 19.02.2020 перерахунок та виплату ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з урахуванням довідки територіального управління Державної судової адміністрації України у Вінницькій області №4-35/0335 від 19.02.2020.

На виконання рішення ВОАС від 02.09.2020 у справі №120/2825/20-а відповідачем прийнято рішення №62 від 30.10.2020 згідно з яким позивачу з 19.02.2020 здійснено перерахунок щомісячного довічного грошового утримання на підставі довідки ТУ ДСА у Вінницькій області від 19.02.2020 за №4-35/0335. Відповідні обставини знайшли своє документальне відображення в прийнятому відповідачем протоколі про перерахунок пенсії від 30.10.2020.

Однак, при здійсненні перерахунку відповідач зменшив розмір щомісячного довічного грошового утримання з 90% суддівської винагороди до 50 % суддівської винагороди. Відповідне зменшення відсоткового розміру щомісячного довічного грошового утримання на переконання позивача свідчить про невиконання рішення ВОАС від 02.09.2020 у справі №120/2825/20-а.

Проте, з даного приводу слід зазначити, належність виконання рішення ВОАС від 02.09.2020 у справі №120/2825/20-а було предметом розгляду судом, який його прийняв.

Так, ухвалою ВОАС від 02.12.2020 по справі №120/2825/20-а, залишеною в силі постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.01.2021, позивачу відмовлено в задоволені заяви про визнання дій ГУ ПФУ у Вінницькій області протиправними.

Отже, судовим рішенням, яке, на час розгляду даної справи набуло законної сили, встановлено факт належного виконання відповідачем рішення суду від 02.09.2020 у справі №120/2825/20-а, а відтак твердження позивача про зворотне не знайшли свого документального підтвердження матеріалами справи.

Крім того, слід зауважити, що постановлення окремої ухвали з наведених позивачем мотивів за нормами КАС України (ст. 383 КАС України) можливо лише тим судом, який ухвали рішення під час виконання якого, на дуку особи, суб`єктом владних повноважень допущено протиправну бездіяльність.

З огляду на викладені обставини, суд апеляційної інстанції вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції про наявність підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставою для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З огляду на викладене вище та помилковий висновок суду першої інстанції щодо передчасності визначення відсоткового розміру суддівської винагороди судді, кий працює на відповідній посаді, який підлягає перерахунку, колегія суддів дійшла висновку, що абзац пятий рішення Вінницького окружного адміністративного суду підлягає зміні на підставі ст. 317 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Змінити абзац пятий резолютивної частини рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 19 жовтня 2021 року змінити та викласти його у наступній редакції:

"Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області зарахувати ОСОБА_1 до стажу роботи, що дає право на призначення та нарахування довічного грошового утримання судді у відставці період проходження ним дійсної строкої військової служби в Демократичній Республіці Авганістан з 01.03.1980 по 16.11.1981 у пільговому обчисленні один місяць за три місяці (5 років 1 місяць 18 днів) та половину строку навчання на стацірнарній формі в спеціалізованому вищому юридичному закладі - Харківському юридичному інституті ім. Ф.Е. Дзержинського (1 рік 11 місяців) та здійснити перерахунок ОСОБА_1 призначеного щомісячного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 у розмірі 64% суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді, з урахуванням вказаних періодів та рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 02.09.2020 по справі №120/2825/20-а, з виплатою недоотриманих сум щомісячного грошового утримання".

В решті рішення Вінницького окружного адміністративного суду ві 19 жовтня 2021 року залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Драчук Т. О. Ватаманюк Р.В.