Справа № 560/4309/21
Суддя: Полотнянко Ю.П.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4309/21

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Салюк П.І.

Суддя-доповідач - Полотнянко Ю.П.

29 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Полотнянка Ю.П.

суддів: Ватаманюка Р.В. Драчук Т. О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Подільської митниці Держмитслужби про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Подільської митниці Держмитслужби про визнати протиправним та скасувати рішення UA401160/2021/000066/1 від 03 березня 2021 року Подільської митниці Держмитслужби про коригування митної вартості товарів.

Рішщенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.06.2021 позов задоволено.

Не погодившись із цим рішенням, його оскаржила Подільська митниця Державної митної служби України, яка вважає, що рішення суду першої інстанції прийняте з порушенням норм матеріального права, за невідповідності висновків суду обставинам справи, а тому просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою в задоволенні позовних вимог відмовити.

До суду надійшла заява Хмельницької митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про заміну відповідача Подільську митницю Держмитслужби (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, ) на Хмельницьку митницю як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, 29000, ).

Відповідно до ст. 52 КАС України у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником. Усі дії, вчинені в адміністративному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього в такій самій мірі, у якій вони були б обов`язкові для особи, яку він замінив.

Встановлено, що згідно з п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 30.09.2020 № 895 "Деякі питання територіальних органів Державної митної служби" територіальні органи Державної митної служби за переліком згідно з додатком (в тому числі Подільську митницю Держмитслужби) вирішено реорганізувати шляхом їх приєднання до Державної митної служби.

На виконання цієї постанови 11.11.2020 до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань внесено запис за № 012017533 про те, що Подільська митниця Держмитслужби () знаходиться в стані припинення, а 03.12.2020 до цього реєстру внесено запис № 010086387 про створення (реєстрацію Хмельницької митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України ( ).

Згідно наказу Державної митної служби України від 30.06.2021 № 472 "Про початок здійснення митницями як відокремленими підрозділами Державної митної служби України покладених на них функцій і повноважень з реалізації державної митної політики, державної політики у сфері боротьби з правопорушеннями під час застосування законодавства з питань митної справи" з 01.07.2021 розпочала діяльність Хмельницька митниця як відокремлений підрозділ Державної митної служби України.

Оскільки функції та повноваження Подільської митниці Держмитслужби () здійснюються Хмельницькою митницею як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (), наявні підстави для задоволення заяви про заміну відповідача.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановлено судом першої інстанції, відповідно до договору купівлі-продажу від 23 лютого 2021 ОСОБА_1 придбав в Естонії легковий автомобіль, бувший у використанні, марки PEUGEOT моделі PARTNER, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи водія 5, пасажирський, бензиновий, робочий об`єм циліндрів 1598 см3, потужність 72 кВт, календарний рік виготовлення 2011, модельний рік виготовлення 2011, торгівельна марка PEUGEOT, виробник PS А Peugeot Citroen.

03 березня 2021 року на митний пост "Хмельницький" Подільської митниці Держмитслужби представником позивача (декларантом ТОВ "ТОП ФАВОР") подано для митного оформлення вказаного транспортного засобу митну декларацію UA401160/2021/006124 та відповідні документи, а саме: рахунок-фактуру та декларацію про походження б/н від 23.02.2021, автотранспортну накладну б/н від 26.02.2021, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA205060/2021/000381 від 01.03.2021, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 від 14.01.2021, калькуляцію транспортних витрат б/н від 02.03.2021, довіреність НМС 253468 від 25.02.2021, договір № 511 від 26.02.2021 про надання послуг по декларуванню товарів, паспорт громадянина України НОМЕР_3 від 18.07.2009, паспорт громадянина України для виїзду за кордон НОМЕР_4 .

03 березня 2021 року відповідач надіслав декларанту (уповноваженій особі) рішення про коригування митної вартості товарів UА401160/2021/000066/1 та видав картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА401160/2021/000157.

Не погоджуючись із вказаними рішення Подільської митниці Держмитслужби, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач безпідставно визначив митну вартість імпортованого транспортного засобу не за ціною договору як основним методом, а із застосуванням резервного методу, який застосовано без достатніх на те підстав. Отже, оскаржуване рішення є протиправним та підлягає скасуванню, а позовні вимоги підлягають задоволенню.

Суд першої інстанції зазначив, що декларант надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.

Такі висновки суду першої інстанції, на переконання колегії суддів апеляційного суду, відповідають нормам матеріального та процесуального права, фактичним обставинам справи і є правильними з огляду на таке.

Статтею 19 Конституції України визначено, зокрема, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За приписами статті 49 Митного кодексу (МК) України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частиною першою статті 51 та частиною першою статті 52 Митного кодексу України (далі - МК України) митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу; заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою.

Як встановлено частиною другою статті 52 МК України, декларант зобов`язаний: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.

Згідно з частинами 1, 2 статті 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, зокрема, є: декларація митної вартості та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару.

Відповідно до частини третьої статті 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи.

Згідно зі статтею 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині 1 статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Частиною 5 статті 54 МК України, передбачено право митного органу з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості, а у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості.

Згідно з частиною 1 статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Частинами 2 та 3 статті 58 МК України передбачено, що метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи.

Відповідно до частин 4, 5 статті 58 МК України митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті.

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Аналіз наведених статей свідчить, що обов`язок доведення митної ціни товару належить позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.

Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів. При цьому в розумінні наведених статей сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують митницю зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності. Разом з тим силу частини 5 статті 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Судом встановлено, що 03.03.2021 представником позивача для митного оформлення транспортного засобу марки PEUGEOT моделі PARTNER, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , загальна кількість місць, включаючи водія 5, пасажирський, бензиновий, робочий об`єм циліндрів 1598 см3, потужність 72 кВт, календарний рік виготовлення 2011, модельний рік виготовлення 2011, торгівельна марка PEUGEOT, виробник PS А Peugeot Citroen, митну декларацію UA401160/2021/006124 та відповідні документи, а саме: рахунок-фактуру та декларацію походження б/н від 23.02.2021, автотранспортну накладну б/н від 26.02.2021, акт про проведення огляду (переогляду) товарів, транспортних засобів, ручної поклажі та багажу UA205060/2021/000381 від 01.03.2021, свідоцтво про реєстрацію тренспортного засобу НОМЕР_2 від 14.01.2021, калькуляцію транспортних витрат б/н від 02.03.2021, довіреність НМС 253468 від 25.02.2021, договір №511 від 26.02.2021 про надання послуг по декларуванню товарів, паспорт громадянина України, пасорт громадянина України для виїзду за вордон.

З наведеного вбачається, що позивач надав відповідачу для митного оформлення імпортованого товару документи, які передбачені частиною другою статті 53 МК України. Подані документи містили достовірні числові дані, які підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин 4, 5 статті 58 МК України.

Крім того, декларантом включено до митної вартості товарів усі необхідні складові, визначено числові значення усіх складових митної вартості товарів, підтверджено та обґрунтовано документально усі складові митної вартості товарів - ціну, що підлягала сплаті за товар.

Відповідач під час декларування спірного товару не вказав на документи, зазначені у частині 2 статті 53 МК України, і які подані декларантом при митному оформленні транспортного засобу, в яких наявні розбіжності, ознаки підробки або не містять всіх відомостей на підтвердження числових значень складових митної вартості товару, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена позивачем за автомобіль.

Відповідно до частини 1 статті 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною 6 статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Згідно з частиною 2 статті 5 МК України, прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою обставиною, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Разом з тим, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації. Такий висновок суду відповідає правовій позиції в подібних правовідносинах, викладеній в постановах Верховного Суду від 05 березня 2019 року по справі №815/143/17 та від 09 квітня 2019 року по справі №825/1575/17.

За таких обставин, ідентифікація ввезеного автомобіля, додаткового підтвердження не потребує.

Суд також зазначає, що спрацювання системи управління ризиками є лише рекомендацією посадовій особі органу доходів і зборів більш детально проаналізувати умови зовнішньоекономічної операції, та не може бути безумовною підставою для відмови в оформленні товару за самостійно заявленою декларантом митною вартістю товарів. Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 19 лютого 2019 року у справі №805/2713/16-а.

Так, за придбання вказаного автомобіля позивачем було сплачено 1300 Євро, що підтверджується відповідними письмовими доказами, які були подані митниці та копії, яких додаються до позовної заяви.

Щодо доводів апелянта про те, що така складова митної вартості як витрати на навантаження, визначена ч.10 ст.58 МК України, не була включена до заявленої митної вартості товару та не врахування відповідачем калькуляції транспортних витрат вих. б/н від 02.03.2021, то слід зазначити, що Верховний Суд у постановах від 31 травня 2019 року у справі № 804/16553/14, від 07.05.2020 у справі №400/2922/18 дійшов правового висновку, що, оскільки МК України не визначив вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів (не вказав, що такими доказами можуть бути лише фінансові та/або бухгалтерські документи), довідка про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товарів.

Стосовно доводів апелянта про не заявлення в калькуляції транспортних витрат, витрат на страхування, то слід зазначити, що позивач стверджує, що витрат на страхування товару ним не здійснювалось.

При цьому, у п.8 ч.2 ст. 53 МК України передбачено, що для підтвердження митної вартості товару необхідно подати документи про страхування у випадку, якщо таке страхування здійснювалось.

Згідно з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові від 22 жовтня 2020 року по справі № 320/2455/19 відсутність страхових документів/документів, що містять відомості про вартість страхування не може слугувати беззаперечним доказом необґрунтованості визначення декларантом митної вартості товару. Якщо ж за твердженням декларанта, страхування товару не здійснювалося, то декларант не повинен доводити цей факт: декларант повинен підтвердити лише ті факти, які пов`язані з витратами, які, на його думку, входять до митної вартості товарів. Натомість, якщо митниця стверджує, що страхування все ж таки здійснювалося (а значить витрати на страхування включаються до митної вартості), то митниця повинна довести наявність цього факту.

Отже, посилання відповідача в доведення правомірності прийнятого ним спірного рішення на відсутність у позивача документів, що підтверджують страхування ним імпортованого товару, є необґрунтованими.

Таким чином, відповідачем не надано в ході судового розгляду справи доказів, які б спростовували зміст документів, долучених декларантом для митного оформлення зазначеного вище транспортного засобу.

В обґрунтування апеляційної скарги відповідач також зазначає про те, що під час порівняння заявленої ціни у фактурі з наявною інформацією в мережі Інтернет встановлено, що ціна продажу схожих моделей в Європі значно вища, ніж заявлено у рахунку-фактурі. У зв`язку з цим є підстави вважати, що інвойс, який надавався для митного оформлення, не містить достовірної інформації щодо «дійсної вартості» даного автомобіля відповідно до статті VII ГАТТ.

Водночас, інформація з мережі Інтернет не є офіційною та не враховує індивідуальні особливості транспортного засобу, що мають суттєвий вплив на його ринкову вартість (імпортований позивачем автомобіль має свої особливості, як і кожен транспортний засіб в частині комплектації, пробігу, амортизації в ході експлуатації, поломок та пошкоджень).

При цьому, положення статті 53 МК України не містять вимог щодо додаткового підтвердження ціни, вказаної у документах, які підтверджують митну вартість товару.

Також суд звертає увагу на те, що митний орган з будь-якими запитами щодо підтвердження ціни автомобіля чи обставин його продажу до продавця не звертався.

Разом з тим, декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом. Водночас, неподання декларантом документів, перелічених у частині другій статті 53 Митного кодексу України, саме собою не тягне для нього негативних правових наслідків та не може тягнути за собою відмову у митному оформленні товарів за заявленою декларантом митною вартістю та, як наслідок, коригування митної вартості товарів з тих підстав, коли контролюючий орган вважає, що таке неподання зумовило неповноту та/або недостовірність відомостей про митну вартість.

Вищенаведене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленій, зокрема, у постанові від 08 жовтня 2019 року у справі № 803/776/17.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано зазначив про те, що факт наявності у позивача автомобіля, а також документів, які підтверджують вартість придбаного автомобіля, свідчать про повну сплату вартості автомобіля за ціною 1300,00 Євро.

Згідно з ч.4 ст.368 МК України у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог цього.

З огляду на вищенаведене, при коригуванні митної вартості контролюючий орган має право використовувати тільки другий метод визначення митної вартості товару - за ціною договору щодо ідентичних товарів.

Водночас, всупереч ч.4 ст.368 МК України при прийнятті оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів UА401160/2021/000066/1 від 03.03.2021 відповідач застосував шостий резервний метод визначення митної вартості товарів.

Враховуючи вищенаведене та встановлені у справі обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що рішення про коригування митної вартості товарів UА401160/2021/000066/1 від 03.03.2021 є протиправним та підлягає скасуванню.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, яке регулює спірні правовідносини, та повністю спростовуються встановленими у справі обставинами.

Відповідно до статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі вищевикладеного колегія суддів дійшла висновку про те, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року слід залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

заяву Хмельницької митниці як відокремленого підрозділу Державної митної служби України про заміну сторони задовольнити.

Замінити відповідача Подільську митницю Держмитслужби (вул. Лебединського, 17, м. Вінниця, 21034, ) на його правонаступника Хмельницьку митницю як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (вул. Пілотська, 2, м. Хмельницький, 29000, ).

Апеляційну скаргу Подільської митниці Держмитслужби залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 14 червня 2021 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили відповідно до ст. 325 КАС України та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Полотнянко Ю.П.

Судді Ватаманюк Р.В. Драчук Т. О.