Справа № 280/5494/22
Суддя: Новікова Інна Вячеславівна
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 року Справа № 280/5494/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Новікової І.В., в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу позовною заявою ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1, військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

15 вересня 2022 року до Запорізького окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 (далі - позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 1, ІНФОРМАЦІЯ_1 ), в якому позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову оформлену довідкою військово-лікарської комісії Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.06.2022 №56;

зобов`язати військово-лікарську комісію Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки повторно розглянути питання визначення ступеня придатності до військової служби позивача.

Ухвалою суду від 20.09.2022 відкрито спрощене (письмове) позовне провадження у справі.

Ухвалою суду від 22.11.2022 залучено до участі у справі №280/5494/22, в якості співвідповідача - військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - відповідач 2, ВЛК).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішення військово-лікарської комісії Центрального об`єднаного районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 22.06.2022 №56 про його обмежену придатність до військової служби є необґрунтованим та протиправним. Так, позивач зазначає, що під час проходження ВЛК ним Комісії надавалась виписка з медичної карти стаціонарного хворого від 22.06.2022 №3203, відповідно до якої позивачу встановлено діагноз: епілепсія, рідкі генералізовані епінапади (4 рази на рік); ретроцеребеллярна кіста задньої черепної ямки. Позивач зазначає, що відповідно до пункту «а» статті 22 Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають придатність до військової служби, до пункту «а» належать епілепсія з частими нападами (3 і більше на рік) або з вираженими психічними розладами, епілептичний статус, міоклонус-епілепсія, катаплексія та нарколепсія. В свою чергу, до пункту «б» належить епілепсія без психічних розладів з нечастими нападами (менше 3 разів на рік). Позивач вважає, що оскільки медичними документами підтверджується наявність у нього епілепсії з рідкими генералізованими епінападами 4 рази на рік, то визнання його обмежено придатним до військової служби за пунктом «б» статті 22, суперечить нормам Розкладу хвороб. З урахуванням викладеного у позовній заяві, позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Відповідач 1 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 не здійснює визначення стану здоров`я військовозобов`язаних на придатність до військової служби, оскільки такими повноваженнями наділені лише військово-лікарські комісії. З урахуванням викладеного у відзиві на позовну заяву, відповідач 1 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

Відповідач 2 проти задоволення позовних вимог заперечив. В обґрунтування заперечень зазначено, що наявність нападу повинна бути підтверджена лікарськими спостереженнями. В окремих випадках можуть братися до уваги акти, підписані офіційними особами немедичного складу, результати опитування очевидців лікуючим лікарем, якщо зазначений напад та після нападовий стан можна вважати епілептичним. Відповідач 2 зазначає, що у виписці №3203 прямо зазначено, що діагноз був встановлений зі скарг хворого, даних анамнезу та неврологічної симптоматики. Відповідач 2 вказує, що фактично дані про наявність епіприступів та їх кількість встановлено виключно зі слів позивача. У виписці №3203 від 22.06.2022 відсутні дані про огляд позивача лікарем епілептологом, відсутнє документальне підтвердження факту приступів з 2014 року по сьогодні, як то заключення лікарів, акти огляду бригад швидкої допомоги які викликались під час приступів, засвідчені лікуючим лікарем результати опитування очевидців нападів, тощо. Зазначає, що позивачем не надано жодного підтвердження того, що з 2015 по 2022 роки в нього були епіприпадки у кількості до 4 на рік. Жодного медичного документу який може підтвердити конкретний факт епіприпадку із зазначення дати коли він стався позивачем не надано. Зафіксовані епіприпадки у 2014 та 2015 роках не перевищують кількість у два епіприпадки на рік. За вказаних вихідних даних відповідач вказує на те, що захворювання позивача підпадає під пункт «б» статті 22 графи III Розкладу хвороб Положення (до пункту «б» належить епілепсія без психічних розладів з нечастими нападами (менше 3 разів на рік). З урахуванням викладеного у позовній заяві, відповідач 2 просив відмовити у задоволенні позовних вимог.

На підставі приписів ч.4 ст.229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані докази, їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, встановив наступне.

З матеріалів справи встановлено, що у червні 2022 позивачем отримано повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_1.

У період з 16.06.2022 по 22.06.2022 позивач перебував на стаціонарному лікуванні у Комунальному некомерційному підприємстві «Міська лікарня №6» Запорізької міської ради. Відповідно до виписки з медичної карти стаціонарного хворого від 22.06.2022 №3203 позивачу встановлений діагноз: епілепсія, рідкі генералізовані епіднапади (4 рази на рік); ретроцеребеллярна кіста задньої черепної ямки.

22.06.2022 за результатами огляду ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 позивача визнано обмежено придатним до військової служби, відповідно до статтею 22-б, 10-б Розкладу хвороб, про що складено довідку ВЛК пр№56 від 22.06.2022.

Позивач, вважаючи протиправним рішення про його обмежену придатність до військової служби, звернувся до суду з даними позовом.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з приписів ч.1 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, адміністративні суди перевіряють: чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії): безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Суд зазначає, що за приписами статті 1 Закону України від 21.10.1993 №3543-XII «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (далі - Закон України №3543-XII) мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цією ж статтею Закону України №3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України», передбачено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

На момент розгляду адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно під час розгляду справи застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок призову на військову службу по мобілізації в умовах воєнного стану.

Згідно ч.9 ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави.

Відповідно до частини 12 статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується Міністерством оборони України та центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України.

Наказом Міністра оборони України від 14.08.2008 №402 затверджено Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України (далі - Положення №402).

Главою 3 розділу ІІ Положення №402 врегульовано особливості медичного огляду військовозобов`язаних у мирний час та під час мобілізації, на особливий період.

Так, відповідно до пункту 3.1 глави 3 розділу ІІ Положення №402, медичний огляд військовозобов`язаних проводиться за рішенням військового комісара ВЛК військових комісаріатів.

Згідно пункту 3.2 глави 3 розділу ІІ Положення №402, військовозобов`язані, залежно від категорії запасу, військово-облікової спеціальності та призначення, підлягають повторному огляду ВЛК військових комісаріатів. Крім того, офіцери запасу підлягають повторному огляду зазначеними ВЛК під час чергового атестування, а рядовий, сержантський та старшинський склад запасу ВЛК військових комісаріатів - у разі зміни призначення.

Кожний військовозобов`язаний оглядається хірургом, терапевтом, невропатологом, психіатром, окулістом, оториноларингологом, стоматологом, дерматологом, а за медичними показаннями і лікарями інших спеціальностей.

Відповідно до пункту 3.8 розділу ІІ Положення №402, за статтями (пунктами статей) Розкладу хвороб, які передбачають індивідуальне визначення придатності до військової служби і військової спеціальності, ВЛК щодо військовозобов`язаних, яких призивають на військову службу або приймають на військову службу у добровільному порядку за контрактом, виносить одну із таких постанов:

"Непридатний до військової служби у мирний час, обмежено придатний у воєнний час";

"Обмежено придатний до військової служби";

"Придатний (або непридатний) до військової служби за контрактом, за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний (або непридатний) до військової служби в миротворчій місії за спеціальністю _____________ (вказати спеціальність)";

"Придатний до військової служби".

Постанови ВЛК військових комісаріатів оформлюються довідкою ВЛК (додаток 4 до Положення) у двох примірниках, яка не підлягає затвердженню штатною ВЛК і дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду. Копія довідки видається на руки особі, яка пройшла медичний огляд.

Під час розгляду адміністративної справи судом встановлено, що спір між сторонами виник у зв`язку із тим, що позивач вважає, що наявне у нього захворювання епілепсія, рідкі генералізовані епіднапади, відноситься до пункту «а» статті 22 Розкладу хвороб, оскільки епіднапади трапляються 4 рази на рік.

ВЛК, в свою чергу, за результатами огляду позивача дійшла висновку, що наявне захворювання епілепсія, рідкі генералізовані епіднапади, відноситься до пункту «б» статті 22 Розкладу хвороб, оскільки відсутні докази наявності у позивача епіднападів більше 3-х і більше разів на рік.

Суд зазначає, що відповідно до статті 22 Розкладу хвороб, стаття передбачає епілепсію як хронічне захворювання головного мозку з генералізованими або парціальними нападами, психічними еквівалентами або специфічними змінами особистості. Симптоматична епілепсія до цієї статті не належить. У таких випадках медичний огляд проводиться щодо захворювань, які призвели до розвитку судомного синдрому.

До пункту «а» належать епілепсія з частими нападами (3 і більше на рік) або з вираженими психічними розладами, епілептичний статус, міоклонус-епілепсія, катаплексія та нарколепсія.

До пункту «б» належить епілепсія без психічних розладів з нечастими нападами (менше 3 разів на рік).

До пункту «в» належать розлади сну внаслідок органічної патології ЦНС, пароксизмальні розлади, що суттєво не впливають на функції органів та систем, а також різні форми мігрені з частими (2 та більше на місяць) і довготривалими (доба та більше) нападами.

Наявність нападу повинна бути підтверджена лікарськими спостереженнями. В окремих випадках можуть братися до уваги акти, підписані офіційними особами немедичного складу, результати опитування очевидців лікуючим лікарем, якщо зазначений напад та після нападовий стан можна вважати епілептичним. У сумнівних випадках слід запитувати дані з місця проживання, навчання, роботи, служби. У тих випадках, коли єдиним помітним проявом хвороби є слабо виражені та рідко виникаючі малі напади або специфічні настрої, питання про придатність до військової служби оглядаємих вирішується після стаціонарного обстеження. Особи з епілептичною хворобою без психічних розладів, яка розвинулася внаслідок перенесеного органічного захворювання, оглядаються за пунктом "а" або "б" цієї статті залежно від частоти нападів. Якщо документами лікувального закладу підтверджуються епілептичні напади в анамнезі та при обстеженні в стаціонарі в період призову на строкову службу за даними ЕЕГ виявлені патологічні зміни, то призовники оглядаються за пунктом "б".

Тобто, віднесення епілепсії до відповідних пунктів статті 22 Розкладу хвороб нерозривно пов`язано з частотою епіднападів, які повинні підтверджуватись лікарськими спостереженнями.

В свою чергу, суд зазначає, що надання оцінки діагнозу позивача на предмет того, чи підпадає він під дію статей Розкладу хвороб, станів та фізичних вад, що визначають ступінь придатності до військової служби виходить за межі судового розгляду, оскільки є компетенцією медичних працівників та посадових осіб ВЛК.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах ВЕРХОВНОГО СУДУ по справах №820/5570/16 та №810/5009/18, яка враховується судом під час прийняття рішення у даній справі.

Суд зазначає, що у разі незгоди з висновками ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 позивач мав право звернутися до ВЛК вищого рівня (ВЛК регіону, Центральної ВЛК) з питання перегляду рішення щодо його придатності до військової служби, проте наданим правом не скористався.

В свою чергу, Положенням №402 саме ВЛК регіону та ЦВЛК наділено повноваженнями переглядати та скасовувати висновки підпорядкованих ВЛК.

Також, суд вважає за необхідне звернути увагу і на ту обставину, що Положення №402 передбачено оскарження у судовому порядку постанов ВЛК регіону та ЦВЛК, а щодо оскарження у судовому порядку постанов центрів комплектування Положення №402 не містить.

Крім того, на даний час відсутні підстави для зобов`язання у судовому порядку ВЛК ІНФОРМАЦІЯ_1 проводити повторний огляд позивача на визначення стану придатності до військової служби, оскільки відповідно до пункту 3.8 розділу ІІ Положення №402, довідка ВЛК складена за результатами медичного огляду дійсна протягом шести місяців з дня медичного огляду.

А відповідно оскільки довідка складена 22.06.2022, то строк її дії сплив, а відповідно під час вирішення питання призову на військову службу, позивач підлягатиме медичному огляду на загальних підставах.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Враховуючи вищезазначене, та керуючись ст.ст.2, 9, 139, 241-243, 254-262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2, код ЄДРПОУ НОМЕР_2), військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 (АДРЕСА_2) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його (її) проголошення, а якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя І.В. Новікова