Справа № 260/2327/22
Суддя: Глушко Ігор Володимирович
Дата ухвалення: 2023-01-04 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 січня 2023 рокуЛьвівСправа № 260/2327/22 пров. № А/857/15650/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді: Глушка І.В.,

суддів: Довгої О.І., Запотічного І.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Роменський завод "Тракторзапчастина" на ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду, постановлену суддею Дору Ю.Ю. у м. Ужгороді Закарпатської області у порядку письмового провадження у справі №260/2327/22 за адміністративним позовом Приватного акціонерного товариства "Роменський завод "Тракторзапчастина" до Закарпатської митниці про визнання дій протиправними, скасування уніфікованої митної декларації і зобов`язання до вчинення дій,-

ВСТАНОВИВ:

30 червня 2022 року позивач - Приватне акціонерне товариство "Роменський завод "Тракторзапчастина" звернувся в суд з адміністративним позовом до відповідача Закарпатської митниці, у якому просив:

-визнати протиправним дії щодо затримки транспортного засобу, марки MAN р.н. з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMITZ р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 на митному посту Тиса Закарпатської митниці ДФС в період з 07.05.2019 по 05.06.2019, 28 діб;

-визнати протиправними дії щодо нарахування витрат на зберігання товарів, прийнятих на склад митниці по ПМП 2675/30502/19 від 16.05.2021 на суму 66 755,16 грн згідно уніфікованої митної квитанції МД-1 серії ЄЄ №021252 від 06.07.2021;

-визнати протиправною та скасувати уніфіковану митну квитанцію МД-1 серії ЄЄ №021252 від 06.07.2021 на суму 66755,16 грн;

-зобов`язати повернути Приватному акціонерному товариству "Роменський завод Тракторзапчастина суму витрат за зберігання товарів на складі митниці по ПМП №2675/30500/19, на підставі уніфікованої митної квитанції МД-1 серія ЄЄ №021252 від 06.07.2021 року, в сумі 66 544,14 грн.

Ухвалою Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року у задоволенні клопотання Приватного акціонерного товариства "Роменський завод Тракторзапчастина про поновлення строку звернення до суду відмовлено. Позовну заяву Приватного акціонерного товариства "Роменський завод "Тракторзапчастина" до Закарпатської митниці Держмитслужби про визнання дій протиправними і зобов`язання вчинити певні дії залишено без розгляду.

Ухвала мотивована тим, що доводів, які б свідчили про наявність об`єктивно непереборних обставин, пов`язаних з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення дій щодо звернення до суду з позовом за захистом порушеного права протягом установленого законом строку, позивачем суду не наведено.

Не погоджуючись з вищевказаною ухвалою суду, позивач оскаржив її в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржувана ухвала постановлена з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав, наведених у апеляційній скарзі. Просить скасувати оскаржуване судове рішення, визнати поважними причини пропуску строку подачі позовної заяви.

Переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав.

Суд першої інстанції, встановивши, що позивачем пропущено строк звернення до суду з частиною позовних вимог, залишив позовну заяву в цій частині без розгляду відповідно до п.8 ч.1 ст. 240 КАС України, вказавши на наявність передбачених ч. 3 ст.123 КАС України підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Реалізація порушеного чи оспорюваного права відбувається шляхом пред`явлення позову у формі позовної заяви до суду першої інстанції.

Водночас, ч.2 ст.44 КАС України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки, в тому числі щодо дотримання строків звернення до суду, визначених законом, які підлягають застосуванню до спірних правовідносин.

Згідно з ч.ч.1-3 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Під строком звернення до адміністративного суду розуміється строк, протягом якого особа має право звернутися з адміністративним позовом і розраховувати на одержання судового захисту. Дотримання цього строку є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах, яка дисциплінує учасників цих відносин, запобігає зловживанням, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності та неостаточності у відносинах.

Слід зазначити, що суд, оцінюючи обставини, що перешкоджали особі здійсненню права на своєчасне звернення за захистом порушених прав, свобод та інтересів, повинен виходити з оцінки та аналізу всіх наведених у заяві доводів.

Таким чином, умовами застосування наслідків пропуску строку звернення до суду є насамперед його пропуск, відсутність заяви про поновлення строку, а у разі подання заяви про поновлення строку відсутність поважних причин його пропуску.

Законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності (ч.3 ст. 90 КАС України).

Позивач звернувся до суду з позовом, у якому просив визнати протиправним дії Закарпатської митниці Державної митної служби України щодо затримки транспортного засобу, марки MAN р.н.з. НОМЕР_1 з напівпричепом марки SCHMITZ р.н.з. НОМЕР_2 під керуванням громадянина України ОСОБА_1 на митному посту Тиса Закарпатської митниці ДФС в період з 07.05.2019 по 05.06.2019, 28 діб; визнати протиправними дії Закарпатської митниці Державної митної служби України щодо нарахування Приватному акціонерному товариству "Роменський завод Тракторзапчастина витрат на зберігання товарів прийнятих на склад митниці по ПМП 2675/30502/19 від 16.05.2021 на суму 66 755,16 грн, згідно уніфікованої митної квитанції МД-1 серія ЄЄ №021252 від 06.07.2021; визнати протиправною та скасувати уніфіковану митну квитанцію МД-1 серія ЄЄ №021252 від 06.07.2021 на суму 66755,16 грн та зобов`язати повернути надміру сплачену суму витрат за зберігання товару, тобто оскаржує дії відповідача, що мали місце у 2019 році, травні 2021 року, та квитанцію, сформовану у липні 2021 року.

Водночас до суду з означеними позовними вимогами Приватне акціонерне товариство "Роменський завод Тракторзапчастина звернулось лише 23.06.2022 (а.с. 49) з пропуском шестимісячного строку звернення до суду з позовом у цій справі.

В обгрунтування клопотання про поновлення строку позивач зокрема покликався на те, що вперше звернувся до Господарського суду Закарпатської області із аналогічними позовними вимогами, однак у зв`язку із неналежністю розгляду даного спору в порядку господарського судочинства провадження у справі було закрито.

Надаючи оцінку поважності пропуску позивачем строку звернення до суду, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що подання позову з недодержанням правил предметної чи суб`єктної юрисдикції не перериває перебігу строку звернення з позовом до суду, але з урахуванням конкретних обставин справи, може бути поважною причиною для поновлення такого строку для звернення до суду за захистом порушеного права особи (постанова Верховного Суду від 05 травня 2022 року у справі № 914/2652/19).

Разом з тим, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що він діяв добросовісно, без допущення триваючої пасивної поведінки та умисного зволікання з реалізацією наданого права на судовий захист, оскільки, як слушно вказав суд першої інстанції, з даним позовом до адміністративного суду позивач звернувся лише після минування чотиримісячного строку з дати постановлення господарським судом ухвали про закриття провадження у справі.

Щодо покликань скаржника на введення на території України воєнного стану, суд апеляційної інстанції зауважує, що питання поновлення процесуального строку у випадку його пропуску з причин, пов`язаних із запровадженням воєнного стану в Україні, вирішується в кожному конкретному випадку з урахуванням доводів, наведених у заяві про поновлення такого строку. Сам по собі факт запровадження воєнного стану в Україні не може бути підставою для поновлення процесуального строку. Такою підставою можуть бути обставини, що виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили виконання учасником судового процесу процесуальних дій протягом установленого законом строку.

Таким чином, суди поновлюють пропущені процесуальні строки, якщо учасник справи доведе у заяві про поновлення такого строку наявність обставин, які виникли внаслідок запровадження воєнного стану та унеможливили своєчасне виконання процесуальної дії.

Водночас позивачем не надано доказів в підтвердження доводів поважності пропуску строку за наведених обставин та судом слушно вказано на наявність альтернативних способів звернення до суду з позовними вимогами (засобами поштового зв`язку, через «Електронний суд»).

Суд апеляційної інстанції вважає, що нереалізація позивачем права на вчасне звернення до суду в даному випадку зумовлена його власною поведінкою та зазначає, що виявлення наміру отримати судовий захист порушеного права не надає права позивачу на пропуск строку звернення до адміністративного суду та не збільшує обсяг його процесуальних прав, встановлених законом.

Відповідно до частини 2 ст.6, частин 1, 2 ст.7 КАС України суд при вирішенні справи застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини, вирішує справи відповідно до Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, у межах повноважень та у спосіб, визначені Конституцією та законами України.

Судом апеляційної інстанції також враховано, що адміністративний суд керуючись принципом верховенства права, має розглядати право не як закон чи систему нормативних актів, а як втілення справедливості. Суд має спрямовувати своє провадження на досягнення справедливості, що і є правосуддям.

Згідно із статтею 17 Закону України "Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії», «Девеер проти Бельгії» Європейський суд з прав людини дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Також прецедентна практика Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» та «Круз проти Польщі» виходить з того, що реалізуючи п.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких не допустити судовий процес у безладний рух.

Отже, обмеження права на звернення за захистом прав свобод та інтересів встановленням строків, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Згідно із пунктом 8 частини 1 статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду з підстав, визначених частинами 3 та 4 статті 123 цього Кодексу.

В свою чергу, відповідно до частини 3 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо факт пропуску позивачем строку звернення до адміністративного суду буде виявлено судом після відкриття провадження в адміністративній справі і позивач не заявить про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані ним у заяві, будуть визнані судом неповажними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Судом апеляційної інстанції не встановлено наявності непереборних обставин, що перешкоджали позивачу реалізації права на вчасне звернення до суду з даними позовними вимогами, а тому поділяє висновки суду першої інстанції про застосування до позовних вимог, що заявлені поза межами шестимісячного строку звернення до суду, правових наслідків, передбачених п.8 ч.1 ст. 240 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Суд першої інстанції повністю виконав вказані вимоги процесуального закону, оскільки до спірних правовідносин вірно застосував норми матеріального та процесуального права, що призвело до ухвалення законного рішення, яке скасуванню не підлягає.

Відповідно до п.1 ч.1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу розглянуто судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) в строки, встановлені статтею 309 КАС України.

Керуючись статтями 240, 242, 308, 309, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства "Роменський завод "Тракторзапчастина" залишити без задоволення, а ухвалу Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 серпня 2022 року про залишення позовної заяви без розгляду у справі №260/2327/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя І. В. Глушко
судді О. І. Довга
І. І. Запотічний