Справа № 160/14008/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, відповідача 2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, -
09 вересня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, в якому позивач просить суд:
- визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області від 19 серпня 2022 року №853 про притягнення до дисциплінарної відповідальності помічника чергового чергової частини відділення поліції №3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 .
В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 17.07.2022 року позивач перебував на службі відповідно до графіку чергувань, а саме, у добовому наряді з приводу охорони громадського порядку на блокпосту, який розташований за адресою: АДРЕСА_1., де перебував постійно та разом з ним перебували також ще три співробітника поліції, з якими чергування відбувалось позмінно, інтервально по три години. Позивачем вказано, що близько 19.20 годин з перевіркою приїхав заступник начальника з превентивної діяльності ВП №3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_2 та на момент вказаної перевірки позивач перебував на посту, що підтверджується тим, що ОСОБА_2 , перевіривши несення служби добового наряду, занотував у зошит «Про перевірку несення служби» про те, що зауважень не має та порушень несення служби не виявлено. Після перевірки підполковник ОСОБА_2 покинув блок пост. Проте, 19.07.2022 року позивача було повідомлено, що відносно нього будуть проводити службову перевірку нібито за його відсутність. Позивач вважає такі дії з боку відповідача протиправними та необ`єктивними, оскільки підстав для притягнення позивача до відповідальності не було та в діях був відсутній склад дисциплінарного проступку, тому наказ, на думку позивача, є необґрунтованим та таким, що винесений без врахування усіх обставин. На думку позивача, наказ не містить достатніх доказів вчинення позивачем дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) та прийнятий з порушенням процедури притягнення до дисциплінарної відповідальності. Також позивачем зауважено, що матеріали службового розслідування не містять наказу про створення дисциплінарної комісії, а у спірному наказі є посиланням на Інструкцію від 16.02.2018 року, яка втратила чинність 27.04.2020 року. Також, зазначено, що зміст наказу за результатами проведеного службового розслідування не було оголошено особовому складу органу поліції. Звернуто увагу на те, що у позивача не було жодних дисциплінарних стягнень.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.09.2022 року відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.
21.12.2022 року від відповідачів до суду надійшли відзиви щодо заявлених позовних вимог, в яких відповідачі просили суд відмовити в задоволенні позову. У відзивах, зокрема, зазначено, що дисциплінарною комісією було встановлено наявність в діях помічника чергового чергової частини відділення поліції №3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_1 склад дисциплінарного проступку, а саме: недотримання вимог частини 13, розділу XIII «Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного реагування в органах (підрозділах) Національної поліції України» затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 27.04.2020 №357, що виразилося у безпідставному залишенні місця несення служби. При цьому, зауважено, що під час службового розслідування позивач проявив нещирість при наданні пояснень.
Також було звернуто увагу на те, що позивачу було відомо про проведення відносно нього службового розслідування та про його права під час його проведення, зокрема, про право на ознайомлення із матеріалами службового розслідування та надання пояснень, подання повідних документів та матеріалів. Однак ОСОБА_1 , незважаючи на наявну можливість, не скористався всіма правами, які йому надано ч. 2 ст. 18 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, що було відображено у висновку за результатами службового розслідування, та свідчить про відсутність обмежень з боку ГУНП в реалізації ОСОБА_1 своїх прав.
Зазначено, що посилання дисциплінарної комісії на норми частині 13, розділу 13 Інструкції від 16.02.2018, яка втратила чинність, не є підставою для звільнення позивача від дисциплінарної відповідальності та не може ототожнюватись з відсутністю фактів порушення службової дисципліни. Отже, відповідачі вважають, що при застосуванні до ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани, Дніпровське районне управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області діяло в межах повноважень, у спосіб та в порядку, передбаченому чинним законодавством.
Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується адміністративний позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.
З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 проходить службу в ГУНП на посаді помічника чергового чергової частини відділення поліції № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області.
26.07.2022 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області №727 призначено проведення службового розслідування відносно позивача. Проведення службового розслідування доручено дисциплінарній комісії у складі: голови дисциплінарної комісії - начальника відділу моніторингу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровськ області ОСОБА_3 , членів дисциплінарної комісії - заступника начальника ВП № 3 ДРУП ГУНП підполковника поліції ОСОБА_2 , начальника ЧЧ ВП № 3 ДРУП ГУНП капітана поліції ОСОБА_4 , інспектора ВП ДРУП ГУНП старшого лейтенанта поліції ОСОБА_10
Як зазначив відповідач, 08.08.2022 року позивачу було запропоновано ознайомитись з наказом від 26.07.2022 року №727 під підпис, проте останній відмовився, про що було складено відповідний акт.
10.08.2022 року наказом начальника Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області «Про продовження строку службового розслідування» №804 продовжено розслідування за фактом можливого скоєння дисциплінарного проступку позивачем, яке мало місце 17.07.2022 року під час несення служби на блокпосту АДРЕСА_1 ) - строком до 10 діб, у складі дисциплінарної комісії: голови дисциплінарної комісії - начальника відділу моніторингу Дніпровського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області майора поліції ОСОБА_3 , членів дисциплінарної комісії - заступника начальнка ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_2 , начальника ЧЧ ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_4 , інспектора Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 .
За результатами проведеного службового розслідування уповноваженими особами складено висновок службового розслідування від 18.08.2022 року, яким встановлено факт порушення позивачем службової дисципліни, п. 2 ч. 1, ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», частини 13, розділу XIII «Інструкції з організації реагування на заяви та повідомлення про кримінальні адміністративні правопорушення або події та оперативного реагування в органах (підрозділах) Національної поліції України», затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 16.02.2018.
На підставі висновку вказаного службового розслідування, наказом Дніпровського районного управління поліції ГУНП від 19.08.2022 року №853 до помічника чергового чергової частини відділення поліції № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області сержанта поліції ОСОБА_1 , було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани.
Не погодившись з притягненням до дисциплінарної відповідальності, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, у зв`язку з військовою агресією Російською Федерацією проти України, на підставі пропозицій Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року на території України введено воєнний стан.
Статтею 24 Закону №580 установлено, що у разі виникнення загрози державному суверенітету України та її територіальної цілісності, а також у ході відсічі збройної агресії проти України органи та підрозділи, що входять до системи поліції, відповідно до законодавства України беруть участь у виконанні завдань територіальної оборони, забезпеченні та здійсненні заходів правового режиму воєнного стану у разі його оголошення на всій території України або в окремій місцевості.
Частиною другою статті 19 Конституції України установлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України від 02 липня 2015 року № 580-VIII "Про Національну поліцію" (далі - Закон № 580-VIII; у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).
У своїй діяльності поліція відповідно до частини першої статті 3 Закону № 580-VIII керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.
Частиною першою статті 18 Закону № 580-VIII передбачено, що поліцейський зобов`язаний: 1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; 2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва; 3) поважати і не порушувати прав і свобод людини; 4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я; 5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків; 6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.
Частинами першою, другою статті 19 Закону № 580-VIII передбачено, що в разі вчинення протиправних діянь, поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.
Закон України від 15 березня 2018 року № 2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" набрав чинності 07 жовтня 2018 року.
Згідно з преамбулою Дисциплінарного статуту Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), цей Статут визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження.
Відповідно до частини першої статті 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.
Службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України "Про Національну поліцію", зобов`язує поліцейського: 1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; 2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки; 3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; 4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; 5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника; 6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; 7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; 8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку; 9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень; 10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів; 11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень; 12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення; 13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції; 14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.
Аналіз наведених вище положень Дисциплінарного статуту дає підстави для висновку, що порушенням поліцейським службової дисципліни вважається невиконання чи неналежне виконання ним обов`язків, визначених статтею 1 цього Статуту, у тому числі, основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону № 580-VIII.
Частиною першою статті 11 Дисциплінарного статуту закріплено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.
Дисциплінарним проступком відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.
За приписами частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1) зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.
Застосування до поліцейського інших видів дисциплінарних стягнень, не передбачених цим Статутом, забороняється (частина п`ята статті 13).
Як обумовлено частинами першою та другою статті 13 Дисциплінарного статуту, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
Разом із тим, дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.
Статтею 27 Дисциплінарного статуту передбачено, що під час проведення службового розслідування уповноважена особа зобов`язана запропонувати поліцейському або іншій особі, обізнаній з обставинами вчинення дисциплінарного проступку, надати пояснення.
У разі відсутності поліцейського на службі уповноважена особа зобов`язана викликати його для надання пояснень. Виклик здійснюється шляхом його безпосереднього вручення поліцейському або надсилання поштовим зв`язком чи з використанням електронної комунікації.
Виклик надсилається з таким розрахунком, щоб поліцейський, який викликається, мав не менше однієї доби для прибуття за вказаною у виклику адресою.
Від поліцейського, стосовно якого є підтвердні дані про самовільне залишення ним місця несення служби, виїзд до інших регіонів країни чи за кордон, пояснення не відбираються, поліцейський вважається таким, що відмовився від надання пояснень.
Стаття 29 Дисциплінарного статуту встановлює особливості застосування дисциплінарних стягнень у період дії воєнного стану, а саме у разі встановлення за результатами службового розслідування в діях поліцейського дисциплінарного проступку видається письмовий наказ про застосування до нього одного з видів дисциплінарного стягнення з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.
Дисциплінарні стягнення застосовуються в порядку зростання від менш суворого, яким є зауваження, до більш суворого - звільнення зі служби в поліції.
Дисциплінарні проступки такі, як перебування поліцейського на службі у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння, а також залишення місця несення служби без поважних причин, не можуть бути віднесені до незначних дисциплінарних проступків.
Відповідно до приписів статті 14 Дисциплінарного статуту, з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків проводиться службове розслідування.
Службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.
Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.
Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.
Пунктом 2 розділу ІІ Порядку № 893 визначено, що підставами для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації, рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.
Відповідно до пункту 2 розділу VI Порядку № 893, підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.
Згідно з пунктом 4 розділу VI Порядку № 893, в описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування, зокрема: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України "Про захист персональних даних"), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.
У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: - висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено. У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; - вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку;- відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством; - запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування (пункт 5 розділу VI Порядку).
Наведені приписи узгоджуються з положеннями статей 15, 19 Дисциплінарного статуту.
Відповідно до пункту 1 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 року №1179 (далі - Правила), ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки й порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей. Ці правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України. Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.
Згідно з абз. 1, 2, 5 пункту 1 розділу II Правил, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятим: відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами; неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законам України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актам законодавства України.
Правила етичної поведінки поліцейських вимагають від кожного співробітника суворо та неухильно дотримуватись Конституції України, законів України, виконання вимог статутів, нормативних актів Міністерства внутрішніх справ України, працівник поліції має бути прикладом безумовного дотримання вимог законів та службової дисципліни в професійній діяльності.
При цьому, одним із принципів етики працівників Національної поліції є гідна поведінка, що охоплює: повагу до гідності інших осіб; ввічливість та дотримання високої культури спілкування; доброзичливість і запобігання виникненню конфліктів; недопущення дій і вчинків, які можуть зашкодити роботі чи негативно вплинути на репутацію працівників Національної поліції. Поведінка працівника Національної поліції завжди й за будь-яких обставин має бути бездоганною, відповідати високим стандартам професіоналізму й морально-етичним принципам.
Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених в постанові від 07 березня 2019 року (справа № 819/736/18), в основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Питання про наявність підстав для накладення на працівника поліції дисциплінарного стягнення з`ясовується під час службового розслідування. Правова оцінка правильності рішення про притягнення працівника поліції до дисциплінарної відповідальності повинна фокусуватися насамперед на тому, чи таке рішення прийнято у межах повноважень, у порядку та спосіб, установлені Конституцією України та законами України, чи дійсно в діях працівника поліції є встановлені законом підстави для застосування до нього дисциплінарного стягнення.
В основі поведінки працівника поліції закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, порушення яких утворює факт порушення Присяги. Під порушенням Присяги працівника поліції слід розуміти скоєння працівником поліції проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як носія влади, що призводить до приниження авторитету поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку та правил, що такими нормативними актами передбачені.
Службова дисципліна базується на високій свідомості та зобов`язує кожного працівника поліції, зокрема, дотримуватися законодавства, неухильно виконувати вимоги Присяги, статутів і наказів начальників; з гідністю і честю поводитися в позаслужбовий час, бути прикладом у дотриманні громадського порядку, припиняти протиправні дії осіб, які їх учиняють.
З тексту Присяги поліцейського, неухильне дотримання якої закладені етичні, правові та службово-дисциплінарні норми поведінки, недодержання яких утворює факт порушення Присяги. Тому, складаючи Присягу, поліцейський покладає на себе не тільки певні службові зобов`язання, але й моральну відповідальність за їх виконання.
Порушення Присяги слід розуміти як скоєння поліцейським проступку (вчинку) проти інтересів служби, який суперечить покладеним на нього обов`язкам, підриває довіру до нього як до носія влади, що призводить до приниження авторитету органів поліції та унеможливлює подальше виконання ним своїх обов`язків.
Присяга поліцейського передбачає зобов`язання виконувати обов`язки сумлінно.
Тобто, порушення Присяги - це несумлінне, недобросовісне виконання обов`язків поліцейським. Про несумлінність дій (бездіяльності) поліцейського свідчить невиконання обов`язків умисно або внаслідок недбалого ставлення до них.
Невиконання чи неналежне виконання поліцейським службової дисципліни є дисциплінарним проступком, вчинення якого є підставою для дисциплінарної відповідальності.
Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 05.03.2020 року по справі № 815/4478/16.
Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни. Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.
Адміністративний суд у силу вимог частини другої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.
В свою чергу, суб`єкт владних повноважень, повинен довести суду правомірність свого рішення належними, допустимими та достатніми доказами, зокрема, матеріалами службового розслідування тощо. При цьому саме лише відтворення у висновку службового розслідування фабули певного правопорушення не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування доказами.
Такий висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 640/9717/19.
Як встановлено судом, підставою для проведення службового розслідування став рапорт заступника начальника ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_2 від 18.07.2022 року з обґрунтуванням та пропозицією на проведення відносно позивача службового розслідування за фактом залишення останнім місця несення служби.
Так, згідно з висновком службового розслідування від 18.08.2022 року, членами дисциплінарної комісії було встановлено, що 17.07.2022 року заступником начальника з превентивної діяльності ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковником поліції ОСОБА_2 приблизно о 19 год. 20 хв. була здійснена перевірка несення служби на блок посту розташованого АДРЕСА_1 ). В ході перевірки було виявлено відсутність за місцем несення служби помічника чергового чергової частини ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області сержанта поліції ОСОБА_1 , який був залучений до несення служби на зазначеному об`єкті згідно графіку добових чергувань з 09:00 год, 17.07.2022 року до 09:00 год. 18.07.2022 року.
Опитаний під час службового розслідування ОСОБА_2 з приводу даної події пояснив, що 17.07.2022 року близько 19:20 год. він прибув на блок-пост, розташований АДРЕСА_1 ) з метою перевірки несення служби добового наряду залученого до несення служби на блок-пост згідно графіку несення чергувань. Прибувши на блок-пост він виявив відсутність за місцем несення служби помічника чергового чергової частини ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області сержанта поліції ОСОБА_1 . Після цього він доручив одному з співробітників, задіяних до несення служби на блокпосту, зв`язатися з ОСОБА_1 та наказати йому негайно повертатися на блок пост. У той час ОСОБА_2 попередив про відсутність ОСОБА_1 його керівника начальника чергової частини ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 та начальника ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_6 .
З матеріалів службового розслідування вбачається, що приблизно через 30 хвилин ОСОБА_1 повернувся на блок-пост та пояснив свою відсутність необхідністю придбати продукти харчування у найближчому магазині АТБ.
ОСОБА_2 звернув увагу на те, що зазначений співробітник повернувся без продуктів харчування, на що ОСОБА_1 дав пояснення, що був вимушений залишити продукти у магазині та негайно повернутися на блокпост за вказівкою.
Позивач - ОСОБА_1 з приводу даної події за участю нього пояснив, що 17.07.2022 року близько 08:00 год. він прибув на цільовий інструктаж до ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області, розташований за адресою м. Дніпро, вул. Павлова 3/5, після інструктажу ОСОБА_1 відправився на блок-пост, розташований АДРЕСА_1 . Після прибуття на блок-пост він разом з трьома співробітниками заступили позмінно до несення служби. У той день близько 19:20 год. з перевіркою приїхав заступник начальника з превентивної діяльності ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_2 . На момент перевірки ОСОБА_1 знаходився на блок-посту. ОСОБА_2 , перевіривши несення служби добового наряду, занотував у зошит «Про перевірку несення служби», що зауважень не має та порушень несення служби не виявлено. Після перевірки підполковник поліції ОСОБА_2 покинув блок-пост. 19.07.2022 року ОСОБА_1 повідомили, що стосовно даної події за участю нього проводитимуть службове розслідування, з чим він був не згоден.
Також, як вбачається з результатів службового розслідування, в ході службового розслідування було опитано добовий наряд, якій був залучений до несення служби 17.07.2022 року на блок-пост, розташований АДРЕСА_1 ) згідно з графіком добових чергувань, а саме:
ОСОБА_7 , який з приводу даної події пояснив, що 17.07.2022 року він заступив до несення служби на блок-пост, розташований АДРЕСА_1 . Близько 19:20 год. на блок-пост з перевіркою прибув заступник начальника з превентивної діяльності ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_2 та виявив відсутність ОСОБА_1 , який у той день заступив разом з ним. Перевіряючий доручив йому зв`язатися з ОСОБА_1 та наказати йому негайно повернутися на місце несення служби. У телефонному режимі ОСОБА_7 зв`язався з ОСОБА_1 та повідомив йому про дану ситуацію, після чого приблизно через 10-15 хв. ОСОБА_1 повернувся на блок-пост. Особисто йому причини своєї відсутності ОСОБА_1 не пояснив;
ОСОБА_8 , який з приводу даної події пояснив, що 17.07.2022 року він заступив до несення служби на блок-пост розсташований АДРЕСА_1 ). Близько 19:20 год. на блок-пост з перевіркою прибув заступник начальника ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_2 та виявив відсутність ОСОБА_1 , який у той день заступив разом з ним. ОСОБА_8 було невідомо про те, що вищевказаний співробітник покинув місце несення служби, адже у той час він ніс службу у черговій зміні. Про дану подію йому стало відомо після того, як перевіряючий покинув блок-пост;
ОСОБА_9 , який, з приводу даної події пояснив, що 17.07.2022 року він заступив до несення служби на блок-пост, розташований АДРЕСА_1 . Близько 19:20 год. на блок-пост з перевіркою прибув заступник начальника з превентивної діяльності ВП № 3 Дніпровського РУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковник поліції ОСОБА_2 та виявив відсутність ОСОБА_1 , який у той день заступив разом з ним. Він повернувся близько через 10-15 хв., особисто йому причини своєї відсутності ОСОБА_1 не пояснив.
Суд зазначає, що відповідно до частини 3 розділу ХІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 № 357 (далі Інструкція № 357), наряди поліції несуть службу відповідно до графіків чергувань, затверджених у встановленому порядку керівниками органів (підрозділів) поліції або особами, які виконують їх обов`язки, а в разі ускладнення оперативної обстановки до несення служби долучаються додаткові наряди поліції за рішенням керівників органів (підрозділів) поліції.
Частиною 13 розділу ХІІІ Інструкції № 357, під час чергування поліцейські, які залучені до несення служби в складі нарядів поліції, повинні перебувати на дільниці, визначеній для несення служби (зона оперативного реагування наряду поліції). У виняткових випадках, за вказівками оперативного чергового чи відповідального по підрозділу, наряди поліції здійснюють реагування на правопорушення або події, які вчинені на іншій дільниці, після інформування диспетчера. Залишати зону реагування нарядам поліції без дозволу диспетчера забороняється.
Враховуючи вищевикладене суд вважає, що поліцейські, які знаходяться на чергуванні зобов`язані постійно перебувати у зоні оперативного обслуговування та забезпечувати патрулювання території з метою здійснення превентивної та профілактичної діяльності, спрямованої на запобігання вчиненню правопорушень, виявлення причин та умов, що сприяють учиненню кримінальних та адміністративних правопорушень, вживати в межах своєї компетенції заходів щодо їх усунення.
Суд наголошує на тому, що під час розгляду справи факту залишення позивачем зони реагування на підставі дозволу диспетчера не встановлено.
З матеріалів справи вбачається, що факт залишення позивачем місця несення служби 17.07.2022 року відповідно до графіку добових чергувань з 09.00 год 17.07.2022 до 09.00. 18.07.2022 року на блокпосту, розташованому в АДРЕСА_1 , було підтверджено поясненнями заступника начальника ВП №3 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області підполковника поліції ОСОБА_2, задіяним до несення служби добовим нарядом, а саме: старшим інспектором ОД УІАП ГУНП в Луганській області капітаном поліції ОСОБА_7, начальником УІАП ГУНП в Луганській області майором поліції ОСОБА_8, поліцейським взводу №1 РКС ГУНП в Луганській області старшим сержантом поліції ОСОБА_9.
Позивачем не надано суду доказів, які б спростовували інформацію, яка наведена у вказаних вище письмових документах.
Отже, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи факт безпідставного залишення позивачем місця несення служби у період воєнного стану в Державі, а відтак, висновок відповідача про відсутність позивача на службі без поважних причин, на думку суду, є обґрунтованим, а оскаржуваний наказ правомірним.
Щодо доводів позивача про порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).
Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.
Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.
Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultraviresaction - invalidact). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.
Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.
Суд наголошує, що, у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.
Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків і, на противагу йому, принцип формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення.
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23.04.2020 у справі №813/1790/18.
Суд звертає увагу на те, що службове розслідування, за результатами якого складено висновок від 18.08.2022, відповідно до пунктів 7, 8 Розділу V Порядку та Дисциплінарного статуту, проводилось у письмовому провадженні, що не створювало обов`язку повідомляти позивача про дату, час та місце розгляду справи дисциплінарною комісією.
Крім того, матеріалами справи підтверджено, що 16.08.2022 року позивачу було відомо про проведення стосовно нього службового розслідування, про що свідчить власноруч заповнений ОСОБА_1 бланк пояснень, а отже і про його права під час його проведення, зокрема, про право на ознайомлення із матеріалами службового розслідування та надання пояснень, подання відповідних документів та матеріалів.
Будь-яких належних доказів невідповідності встановлених службовим розслідуванням фактів дійсним обставинам - залишення позивачем місця несення служби - ним не наведено, а судом під час розгляду справи - не встановлено.
З огляду на вищевикладене, суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності порушень суб`єктом владних повноважень процедури прийняття оскаржуваного наказу, які б могли вплинути на кінцевий результат.
У свою чергу, позивач, вчиняючи порушення службової дисципліни, не передбачив негативні наслідки для авторитету служби Національної поліції України і діяв протиправно. Такі дії позивача, є негативним прикладом для працівників та поліцейських, що негативно впливає на загальний стан службової дисципліни та її підтримання у належному стані та на репутацію звання поліцейського. Підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності позивача став дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у недотриманні службової дисципліни, вчинення дій, які підривають авторитет Національної поліції України, компрометують звання поліцейського. Такими обставинами є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях позивачів ознак дисциплінарного проступку, зокрема, протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни. Вказані обставини позивачем не спростовані та не можуть вважатися припущеннями, оскільки підтверджуються наявними матеріалами службового розслідування.
Зважаючи на викладене вище, відповідачами в повній мірі дотримано порядок та процедуру проведення службового розслідування, накладення дисциплінарного стягнення. Вина позивача у порушенні службової дисципліни повністю доведена в ході службового розслідування.
Судом під час розгляду справи встановлено, що відповідач 2, приймаючи наказ про накладення дисциплінарного стягнення на підставі висновків службового розслідування, діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, які передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що Дніпровським районним управлінням поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області під час обрання виду дисциплінарного стягнення дотримано необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), враховуючи те, яким чином позивач порушив службову дисципліну, присягу та правила службової етики, а також те, що ціллю дисциплінарного стягнення є виховання поліцейського, який його вчинив, а також запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.
За наведених підстав та вказаних правових норм, позовні вимоги є безпідставними, необґрунтованими та не підлягають задоволенню.
Стосовно інших посилань сторін, то суд зазначає, що згідно пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до статті 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
На підставі вищевикладеного, розглянувши справу в межах позовних вимог на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених обставин, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов не підлягає задоволенню.
Відповідно до вимог ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, питання щодо розподілу судових витрат судом не вирішується.
Керуючись ст. ст. 72-77, 139, 242-246, 250, 255, 257, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до відповідача 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області, відповідача 2 Дніпровського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області про визнання протиправним та скасування наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності - відмовити.
Розподіл судових витрат у справі не здійснюється.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник