Справа № 360/2157/22
Суддя: І.В. Тихонов
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛУГАНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

02 січня 2023 року Справа № 360/2157/22

Суддя Луганського окружного адміністративного суду Тихонов І.В., перевіривши матеріали за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Луганського окружного адміністративного суду надійшов позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області, в якому позивач просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність територіального управління Служби судової охорони у Луганській області щодо не видання наказу про виплату, не нарахування та не виплату старшому лейтенанту Служби судової охорони ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у сумі: за лютий 2022 року - 5357,14 грн.; за березень 2022 року - 30000,00 грн.; за квітень 2022 року - 30000,00 грн.; за травень 2022 року - 30000,00 грн.; за червень 2022 року - 30000,00 грн.; за липень 2022 року - 30000,00 грн.; за серпень 2022 року - 30000,00 грн.; за вересень 2022 року - 30000,00 грн.; за жовтень 2022 року - 30000,00 грн.; за листопад 2022 року - 30000,00 грн., а всього за період з 24.02.2022 по 30.11.2022 у розмірі - 275357,14 грн;

- зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області видати наказ про виплату, старшому лейтенанту Служби судової охорони ОСОБА_1 додаткової винагороди, встановленої Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» у сумі: за лютий 2022 року - 5357,14 грн.; за березень 2022 року - 30000,00 грн.; за квітень 2022 року - 30000,00 грн.; за травень 2022 року - 30000,00 грн.; за червень 2022 року - 30000,00 грн.; за липень 2022 року - 30000,00 грн.; за серпень 2022 року - 30000,00 грн.; за вересень 2022 року - 30000,00 грн.; за жовтень 2022 року - 30000,00 грн.; за листопад 2022 року - 30000,00 грн., а всього за період з 24.02.2022 по 30.11.2022 у розмірі 275357,14 грн;

- зобов`язати територіальне управління Служби судової охорони у Луганській області нарахувати та виплатити на підставі цього наказу додаткову винагороду за період з 24.02.2022 по 30.11.2022 у розмірі 275357,14 грн.

Відповідно до вимог статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суддя після одержання позовної заяви у тому числі з`ясовує, чи: відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Частиною другою статті 177 КАС України визначено, що суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Перевіривши вказану заяву та додані матеріали до неї, суд дійшов висновку про наявність підстав для залишення позову без руху, виходячи з наступного.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з частиною 2 статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19.07.2022) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, до 19.07.2022 звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати не було обмежено жодними строками.

Однак, 19.07.2022 набув чинності Закон України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо оптимізації трудових відносин № 2352-IX, яким внесено ряд змін до діючого законодавства про працю.

Зокрема, змін зазнали норми законодавства щодо порядку звернення громадян до суду у разі виникнення трудових спорів в частині строків таких звернень.

Частини перша та друга статті 233 Кодексу законів про працю України викладені у такій редакції:

- працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті (частина 1);

- із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116) (частина 2).

Відтак, внесенням до Кодексу законів про працю України вказаних змін законодавець, виклавши у новій редакції частину першу та частину другу статті 233 Кодексу, увів строки звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати.

Суд звертає увагу, що частина 2 статті 233 Кодексу законів про працю України стосується виплати всіх сум, що належать працівникові у разі його звільнення.

При цьому, частина перша цієї ж норми передбачає загальний строк звернення до суду у трудових спорах.

Таким чином, починаючи з 19.07.2022, у Кодексі законів про працю України відсутня норма, яка передбачає право працівника на звернення до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати, у разі порушення законодавства про оплату праці, без обмеження будь-яким строком.

Тобто, після внесення Законом № 2352-IX коментованих змін, частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України не врегульовано питання щодо строку звернення працівника (у разі його звільнення) до суду з позовом про стягнення заробітної плати.

При цьому, як вбачається з матеріалів справи, позивач проходить службу в Територіальному управлінні Служби судової охорони у Луганській області.

Правові засади організації та діяльності Служби судової охорони, статус працівників служби, а також порядок проходження служби в судовій охороні визначає Закон України від 02.06.2016 № 1402-VIII Про судоустрій і статус суддів (далі - Закон № 1402-VIII).

Згідно з частиною першою статті 160 Закону № 1402-VIII, підтримання громадського порядку в суді, припинення проявів неповаги до суду, а також охорону приміщень суду, органів та установ системи правосуддя, виконання функцій щодо державного забезпечення особистої безпеки суддів та членів їхніх сімей, працівників суду, забезпечення у суді безпеки учасників судового процесу здійснює Служба судової охорони.

Відповідно до частини першої статті 161 Закону № 1402-VIII, Служба судової охорони є державним органом у системі правосуддя для забезпечення охорони та підтримання громадського порядку в судах.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до пункту 17 частини першої статті 4 КАС України публічною службою є діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

Отже, служба судової охорони є публічною службою, а тому за характером спірних правовідносин і їх суб`єктним складом цей спір є публічно-правовим спором з приводу проходження публічної служби, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів.

Частина 5 статті 122 КАС України, в даному випадку є спеціальною нормою у відношенні до частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України, яка передбачає місячний строк звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відтак, з урахуванням викладеного, суд дійшов висновку що до спірних правовідносин застосовується місячний строк звернення до суду, що передбачений частиною 5 статті 122 КАС України.

Строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Встановлюючи момент, коли позивач дізнався про порушення своїх прав, суд зазначає, що оскільки зазначена винагорода підлягала виплаті щомісячно, то про порушення свого права щодо неотримання додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 168 Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану (далі Постанова № 168), позивач повинен був дізнатися при отриманні грошового забезпечення не пізніше останнього числа відповідного місяця, за який таке забезпечення отримано.

Разом з тим, як вже зазначалось судом вище, до 19.07.2022 діяла спеціальна норма Кодексу законів про працю України (частина 2 статті 233), яка регулювала питання щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення належної заробітної плати, якою було встановлено право працівника на звернення до суду з вказаним позовом без обмеження будь-яким строком.

Тобто, на думку суду, до 19.07.2022 позивач мав законні очікування щодо його права на звернення до суду з даною категорією позову без обмеження будь-яким строком.

Таким чином, місячний строк звернення до суду з вимогами щодо виплати позивачу додаткової винагороди відповідно до Постанови № 168 за період з 24.02.2022 по 18.07.2022, повинен обчислюватись починаючи з 19.07.2022, тобто з дати набрання чинності змін, внесених Законом № 2352-IX.

При цьому, відлік місячного строку на звернення позивача до суду з вимогами щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період з 19.07.2022 по 01.10.2022 повинен здійснюватися з першого числа наступного місяця щодо виплати додаткової винагороди за минулий місяць, тобто у період з 19.07.2022 по 31.07.2022, починаючи з 01.08.2022, у період з 01.08.2022 по 31.08.2022, починаючи з 01.09.2022, у період з 01.09.2022 по 30.09.2022, починаючи з 01.10.2022, у період з 01.10.2022 по 31.10.2022, починаючи з 01.11.2022, у період з 01.11.2022 по 30.11.2022, починаючи з 01.12.2022.

Отже, враховуючи, що позивач звернувся до суду з даним позовом 28.12.2022, ним пропущено строк звернення до суду з вимогами щодо виплати додаткової винагороди, передбаченої Постановою № 168, за період з 24.02.2022 по 31.10.2022. В частині позовних вимог, що стосуються виплати вказаної винагороди за листопад 2022 року, строк звернення до суду не пропущено.

Частиною 6 ст.161 КАС України передбачено, що у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Отже, позивачу необхідно надати заяву про поновлення строку звернення до суду з даною позовною заявою, в якій вказати підстави для його поновлення та надати відповідні докази на підтвердження їх поважності.

Згідно з частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Правові засади справляння судового збору, платників, об`єкти та розміри ставок судового збору, порядок сплати, звільнення від сплати та повернення судового збору на сьогодні визначено Законом України "Про судовий збір" від 08 липня 2011 року № 3674-VI ( далі - Закон №3674-VI).

Відповідно до частини першої статті 4 Закону №3674-VI судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" з 01.01.2022 установлено прожитковий мінімум для працездатних осіб 2481,00 грн.

Відповідно до частини другої статті 4 Закону №3674-VI за подання адміністративного позову фізичною особою ставка судового збору позовних вимог немайнового характеру становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з абзацом 2 частини третьої статті 6 Закону №3674-VI у разі коли в позовній заяві об`єднано дві і більше вимог немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну вимогу немайнового характеру.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі.

Таким чином, пункт 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI закріплює дві категорії справ, за заявлені позовні вимоги у яких позивачі звільняються від сплати судового збору, а саме: 1) про стягнення заробітної плати та 2) поновлення на роботі.

При цьому суд зазначає, що законодавство не звільняє особу від обов`язку щодо сплати судового збору в таких справах за іншими позовними вимогами.

Заявлені позовні вимоги в контексті буквального тлумачення імперативних приписів пункту 1 частини першої статті 5 Закону №3674-VI не можуть вважатися такими, що безумовно стосуються справ про стягнення заробітної плати, оскільки, виходячи з норм статті 245 КАС України, є передумовою для застосування такого способу захисту порушеного права позивача як зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на його відновлення.

Пунктами 4-7 наказу Державної судової адміністрації України від 26.08.2020 №384 «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення співробітникам Служби судової охорони» передбачено, що до структури грошового забезпечення (заробітної плати) входить: 1) щомісячні основні види грошового забезпечення; 2) щомісячні додаткові види грошового забезпечення; 3) одноразові додаткові види грошового забезпечення. До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) надбавка за стаж служби. До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) підвищення посадового окладу; 2) надбавки; 3) доплати; 4) премія. До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: 1) винагороди; 2) допомоги.

Відповідно до пункту 9 вказаного Порядку підставою для виплати грошового забезпечення є наказ Служби або територіального управління Служби про призначення на посаду співробітника в Службі, територіальному управлінні Служби та встановлення розмірів посадового окладу, надбавок, доплат.

У цьому випадку, наявний спір про належність позивачу додаткової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану" від 28 лютого 2022 року №168, предмет спору не стосується стягнення конкретної суми грошових коштів, адже такі ще не нараховані позивачу.

З огляду на наведене суддя зазначає, що позовна заява містить одну позовну вимогу немайнового характеру, на яку не поширюється пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір», та за яку позивач має сплатити судовий збір в розмірі, який становить 992,40грн.

Враховуючи вищевикладене, позивачу необхідно сплатити судовий збір у розмірі 992,40 грн за одну вимогу немайнового характеру, інші є похідними, за такими реквізитами:

Отримувач коштів ГУК у Луг.обл./МТГ м.Сєвєр/22030101

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 37991110

Банк отримувача Казначейство України(ел. адм. подат.)

Код банку отримувача (МФО) 899998

Рахунок отримувача UA4012499

Код класифікації доходів бюджету 22030101

Призначення платежу *;101;__________(код клієнта за ЄДРПОУ для юридичних осіб (доповнюється зліва нулями до восьми цифр, якщо значущих цифр менше 8), реєстраційний номер облікової картки платника податків фізичної особи (завжди має 10 цифр) або серія та номер паспорта громадянина України, в разі якщо платник через свої релігійні переконання відмовився від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і має відповідну відмітку у паспорті); Судовий збір, за позовом ___________ (ПІБ чи назва установи, організації позивача), Луганський окружний адміністративний суд (назва суду, де розглядається справа).

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки вищевказані обставини перешкоджають відкриттю провадження у справі, адміністративний позов підлягає залишенню без руху з встановленням позивачу строку для усунення вказаних недоліків протягом 10 (десяти) календарних днів з дня отримання копії даної ухвали суду.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Територіального управління Служби судової охорони у Луганській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без руху.

Встановити ОСОБА_1 строк для усунення недоліків протягом десяти календарних днів з дня отримання копії даної ухвали шляхом надання суду через підсистему "Електронний суд":

- доказів про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн на вказані реквізити;

- заяви про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням та документальним підтвердженням наявності поважних причин пропуску строку звернення до суду з даною позовною заявою.

У разі не виконання вимог ухвали суду, позовна заява підлягатиме поверненню заявнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

СуддяІ.В. Тихонов