Справа № 160/8088/21
Суддя: Білак С.В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/8088/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого - судді Білак С.В. (доповідач), суддів: Шальєвої В.А., Олефіренко Н.А., за участі секретар судового засідання Соловей Л.О., позивача ОСОБА_1 , представника відповідача Армашової І.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 , Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року в адміністративній справі №160/8088/21 (суддя у 1 інстанції Юрков Е.О.) за позовом ОСОБА_1 до Дніпропетровської обласної прокуратури про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом до суду до Дніпропетровської обласної прокуратури, в якому просив:

- визнати протиправним і скасувати наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 1053к від 20 квітня 2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ( ОСОБА_2 ) та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22 квітня 2021 року;

- поновити ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ( ОСОБА_2 ) в Новомосковській окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 23 квітня 2021 року;

- стягнути з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 1053к від 20 квітня 2021 про звільнення ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ( ОСОБА_2 ) та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22 квітня 2021 року. Поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ( ОСОБА_2 ) в Новомосковській окружній прокуратурі Дніпропетровської області з 23 квітня 2021 року. Стягнуто з Дніпропетровської обласної прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 23 квітня 2021 року по 12 листопада 2021 року (включно) у розмірі 123 944,91 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції Дніпропетровська обласна прокуратура подало апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та відмовити у задоволені позову.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначено, що на час розгляду справи відповідач оскаржив рішення у справі №160/5448/21, предметом розгляду якої є оскарження позивачем рішення про неуспішне проходження атестації. Таким чином судом першої інстанції порушено норми матеріального та процесуального права, що є підставою для скасування спірного рішення.

Також апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 року було подано позивачем, в якій останній не погоджується з рішенням суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Зазначає, що чинним Законодавством не передбачено зменшення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, який стягується на користь особа, яка поновлена на роботі.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

З матеріалів справи слідує, що позивач на час виникнення спірних правовідносин займав посаду першого заступника керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ( ОСОБА_2 ) в Новомосковській окружній прокуратурі Дніпропетровської області.

Наказом керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 1053к від 20 квітня 2021 року було звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ( ОСОБА_2 ) та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22 квітня 2021 року.

Вказаний наказ прийнято на підставі рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 11.03.2021 року.

Рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 11.03.2021 року оскаржено позивачем в судовому порядку, та рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 160/5448/21 визнано протиправним та скасовано рішення № 2 від 11.03.2021 р. Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації, першим заступником керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області Бобу Дмітрієм Олександровичем.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпропетровська обласна прокуратура про визнання протиправним та скасування рішення залишено без змін.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів зазначає наступне.

Правові засади організації і діяльності прокуратури України, статус прокурорів, порядок здійснення прокурорського самоврядування, а також систему прокуратури України визначає Закон України Про прокуратуру № 1697-VІІ від 14 жовтня 2014 року.

Згідно з частиною першою статті 4 вказаного Закону організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури (далі - Закон № 113-IX), який набрав чинності 25 вересня 2019 року, запроваджено реформування системи органів прокуратури та у зв`язку з цим внесено зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Закону України Про прокуратуру.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України Про прокуратуру (у редакції, діючій до внесення змін Законом України від 19 вересня 2019 року № 113-IX) систему прокуратури України становлять: 1) Генеральна прокуратура України; 2) регіональні прокуратури; 3) місцеві прокуратури; 4) військові прокуратури; 5) Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Відповідно до підпункту 2 пункту 21 Закону № 113-IX у Законі України Про прокуратуру (Відомості Верховної Ради України, 2015 р., № 2 - 3, ст. 12 із наступними змінами) у статті 7: у частині першій: пункт 1 викласти в такій редакції: 1) Офіс Генерального прокурора; у пункті 2 слово регіональні замінити словом обласні; у пункті 3 слово місцеві замінити словом окружні; пункт 4 виключити.

Згідно з частиною першою статті 7 Закону України Про прокуратуру (у редакції Закону України від 19 вересня 2019 року № 113-IX) систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Пунктом 7 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону № 113-IX передбачено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади прокурорів у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, можуть бути переведені на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах лише у разі успішного проходження ними атестації, яка проводиться у порядку, передбаченому цим розділом.

Атестація здійснюється згідно з Порядком проходження прокурорами атестації, який затверджується Генеральним прокурором. Прокурори Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур, військових прокуратур (у тому числі ті, які були відряджені до Національної академії прокуратури України для участі в її роботі на постійній основі) мають право в строк, визначений Порядком проходження прокурорами атестації, подати Генеральному прокурору заяву про переведення на посаду прокурора в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах. У заяві також повинно бути зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних, на застосування процедур та умов проведення атестації. Форма та порядок подачі заяви визначаються Порядком проходження прокурорами атестації. Предметом атестації є оцінка: 1) професійної компетентності прокурора; 2) професійної етики та доброчесності прокурора (пункти 9, 10, 12 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону №113-IX).

Таким чином, процедура реформування органів прокуратури розпочата з дня набрання чинності Законом № 113-IX та вищенаведеними нормами цього Закону визначено основну її мету та специфіку, а саме: проходження прокурорами атестації з метою подальшого несення служби в органах прокуратури.

Згідно з частиною другою статті 9 Закону України Про прокуратуру (у редакції Закону України № 113-IX) усі накази Генерального прокурора оприлюднюються державною мовою на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора на наступний робочий день після їх підписання з додержанням вимог режиму таємності. Накази Генерального прокурора, що є нормативно-правовими актами, набирають чинності з дня їх оприлюднення, якщо інше не передбачено самим актом, але не раніше дня оприлюднення.

Наказом Генерального прокурора № 221 від 03.10.2019 року затверджено Порядок проходження прокурорами атестації (далі - Порядок № 221).

Відповідно до пунктів 1, 9 розділу I Порядку № 221 атестація прокурорів - це встановлена розділом II Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури (далі - Закон) та цим Порядком процедура надання оцінки професійній компетентності, професійній етиці та доброчесності прокурорів Генеральної прокуратури України, регіональних прокуратур, місцевих прокуратур і військових прокуратур.

Атестація проводиться на підставі письмової заяви прокурора Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури про переведення на посаду прокурора відповідно в Офісі Генерального прокурора, обласних прокуратурах, окружних прокуратурах, в якій зазначено про намір пройти атестацію, надано згоду на обробку персональних даних і на застосування процедур та умов проведення атестації. Форми типових заяв прокурора встановлено у додатку 2 до цього Порядку.

Так, враховуючи успішне проходження перших двох етапів атестації, позивача було допущено до третього етапу атестації у формі проведення співбесіди з метою виявлення відповідності прокурора вимогам професійної компетентності, професійної етики та доброчесності, з виконанням письмового практичного завдання.

За результатами проведеної співбесіди Чотирнадцятою кадровою комісією з атестації прокурорів регіональних прокуратур прийнято рішення № 2 від 11.03.2021 року про неуспішне проходження прокурором атестації.

Рішення кадрової комісії є, згідно із Законом № 113-IX, безальтернативною підставою для прийняття наказу про звільнення позивача з посади, останнє має ознаки рішення суб`єкта владних повноважень.

Так, підпунктом 2 пункту 19 Закону № 113-IX визначено, що прокурори, які на день набрання чинності цим Законом займають посади у Генеральній прокуратурі України, регіональних прокуратурах, місцевих прокуратурах, військових прокуратурах, звільняються Генеральним прокурором, керівником регіональної (обласної) прокуратури з посади прокурора на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України "Про прокуратуру" за умови настання однієї із наступних підстав: рішення кадрової комісії про неуспішне проходження атестації прокурором Генеральної прокуратури України, регіональної прокуратури, місцевої прокуратури, військової прокуратури.

Так, рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 160/5448/21 визнано протиправним та скасовано рішення № 2 від 11.03.2021 р. Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) про неуспішне проходження атестації, першим заступником керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 .

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих), Офісу Генерального прокурора, третя особа без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Дніпропетровська обласна прокуратура про визнання протиправним та скасування рішення залишено без змін.

З огляду на наведене, на час розгляду цієї справи рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 11.03.2021 року про неуспішне проходження атестації першим заступником керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_1 , на підставі якого прийнято спірний наказ, скасовано. Судове рішення яким скасовано рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 11.03.2021 року набрало законної сили.

Посилання відповідача, що останнім оскаржено рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року у справі № 160/5448/21 та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 11 травня 2022 року до Верховного Суду не спростовує того факту, що рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 грудня 2021 року набрало законної сили після переглядом його в суді апеляційної інстанції, а тому при вирішення спору у цій справі суд першої інстанції вірно врахував ту обставину, що підставою яка була застосовано для звільнення позивача (рішення Чотирнадцятої кадрової комісії обласних прокуратур з атестації прокурорів місцевих прокуратур, військових прокуратур гарнізонів (на правах місцевих) № 2 від 11.03.2021 року) скасована.

З огляду на наведене наказ керівника Дніпропетровської обласної прокуратури № 1053к від 20 квітня 2021 року, яким звільнено ОСОБА_1 з посади першого заступника керівника Новомосковської місцевої прокуратури Дніпропетровської області на час відпустки для догляду за дитиною основного працівника ( ОСОБА_2 ) та органів прокуратури на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 22 квітня 2021 року є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до статті 235 Кодексу законів про працю України, у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

З огляду на протиправність наказу відповідача про звільнення позивача, відповідно до вимог статті 235 Кодексу законів про працю України, підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу, починаючи з дати звільнення.

Відповідно до пункту 2 Порядку № 100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Якщо протягом останніх двох календарних місяців працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи. Якщо і протягом цих місяців працівник не відпрацював жодного робочого дня, середня заробітна плата обчислюється відповідно до останнього абзацу пункту 4 цього Порядку.

За приписами абзацу 3 пункту 3 Порядку № 100 усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі.

Пунктом 8 Порядку № 100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком.

Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Позивач був звільнений з 22 квітня 2021 року. Останній день роботи є днем звільнення.

Також, згідно розпорядження міського голови м.Новомосковська № 802-к від 09.11.2021 року «Про призначення на посаду ОСОБА_1 », ОСОБА_1 призначений на посаду начальника відділу по роботі з ветеранами, ветеранами АТО/ОСС, внутрішньо-переміщеними особами та взаємодії з правоохоронними органами виконавчого комітету Новомосковської міської ради з 15.11.2021 р. за контрактом.

Період вимушеного прогулу складає 139 робочі дні з 23 квітня 2021 року по 14 листопада 2021 року (включно), враховуючи працевлаштування позивача з 15 листопада 2021 року.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що в даному випадку належним та достатнім способом захисту порушеного права позивача, який відповідає характеру такого порушення, буде стягнення з Дніпропетровської обласної прокуратури середнього заробітку за час вимушеного прогулу суми: 37 450,88 грн. (23 041,29 грн. + 14 409,59 грн.): 42 робочі дні = 891,69 грн. (в день) х 139 робочих днів = 123 944,91 грн.

Доводи позивача, що останній має право на стягнення з відповідача суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу у розмірі 248781,51грн. не ґрунтується на нормах чинного законодавства, оскільки на думку суду апеляційної інстанції, суд першої інстанції вірно розрахував суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка належить до виплати позивачу.

За приписами частини 1 статті 317 Кодексу адміністративного судочинства України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційних скарг не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційних скарг та скасування рішення.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Дніпропетровської обласної прокуратури на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 в адміністративній справі №160/8088/21 залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.06.2022 в адміністративній справі №160/8088/21 залишити без змін.

Вступна та резолютивна частини постанови складені в нарадчій кімнаті та проголошені в судовому засіданні 14.12.2022 року, в повному обсязі постанова складена відповідно до ст. 243 КАС України.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий - суддя С.В. Білак

суддя В.А. Шальєва

суддя Н.А. Олефіренко