Справа № 620/7657/22
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-01-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 січня 2023 року Чернігів Справа № 620/7657/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Міністерства оборони України про визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 12.11.2021 № 521, про відмову в погодженні надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) для постійного проживання шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України; зобов`язання Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями погодити надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) для постійного проживання шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що він наділений правом на виключення з числа службового житла відповідно до вимог статті 12 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1081 від 03.08.2006, та ним дотримано всі умови, що визначені Інструкцією з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженою наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, зокрема, він має календарну вислугу на військовій службі більше 20 років, перебуває на квартирному обліку в Деснянському гарнізоні у загальній черзі та першочерговій (як учасник бойових дій) складом сім`ї чотири особи, а отже, має право на забезпечення житлом, зокрема, право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Відповідач подав відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову та зазначив, що на дату звільнення позивача зі служби діяли норми законодавства, якими не було передбачено залишення на квартирному обліку осіб, звільнених з військової служби у зв`язку з закінченням строку контракту. Також вказує, що обов`язковою умовою забезпечення постійним житлом звільнених з військової служби осіб є наявність у них 20 та більше календарних років вислуги на військовій службі, водночас позивач має календарну вислугу в Збройних Силах 19 років 10 місяців.

Позивачем було подано відповідь на відзив, в якій вказав, що його звільнено з військової служби із залишенням на квартирному обліку, яке не є предметом розгляду даної справи. Вказує, що він має 20 років 6 днів календарної вислуги, наявність чи відсутність якої не була підставою відмови в погодженні надання позивачу житла для постійного користування.

Процесуальні дії у справі: ухвалою суду від 02.01.2023 було відмовлено у задоволенні клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення від 01.02.2005 серії НОМЕР_1 , має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - учасників бойових дій (а.с. 30).

ОСОБА_1 проходив військову службу у Збройних Силах України та наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.08.2008 № 161, позивача, звільненого наказом командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.06.2008 № 311 з військової служби в запас, з 09.08.2008 було виключено зі списків особового складу частини, всіх видів забезпечення, залишено на квартирному обліку для поліпшення житлових умов. Календарна вислуга - 19 років 10 місяців (а.с. 10, 11).

Відповідно до витягу з наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02.09.2008 № 498 позивача звільнено з військової служби у запас після закінчення строку контракту, вислуга років в Збройних Силах - календарна - 19 років 10 місяців, контракт закінчився 18.06.2008, звільнений з залишенням на квартирному обліку для позачергового отримання житла за рахунок житлового фонду Міністерства оборони України (а.с. 13).

Згідно корінця до ордеру № 003310 від 17.04.2006 позивач та члени його родини були забезпечені службовою квартирою за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 24).

06.09.2021 позивач звернувся до начальника Остерської КЕЧ району та голови житлової комісії Деснянського району з рапортом (заявою), в якій просив розглянути питання зміни статусу «службова» 2 кімнатної квартири житловою площею 30,7 кв. м за адресою АДРЕСА_1 (а.с. 9).

ТВО начальника Деснянського гарнізону 20.09.2021 затверджено список військовослужбовців Деснянського гарнізону, яким пропонується виключення житлових приміщень із числа службових, які вони займають із знаттям з квартирного обліку у Деснянському районі, до якого було включено позивача, стаж військової служби позивача вказано 20 років (а.с. 17).

Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями не було погоджено позивачу надання житла для постійного проживання (шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України) із зняттям з квартирного обліку із зауваженням: звільнений по закінченню контракту, що підтверджується протоколом № 521 від 12.11.2021 (а.с. 18-22).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Частиною першою статті 118 Житлового кодексу України встановлено, що службові жилі приміщення призначаються для заселення громадянами, які у зв`язку з характером їх трудових відносин повинні проживати за місцем роботи або поблизу від нього. Жиле приміщення включається до числа службових рішенням виконавчого комітету районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів. Під службові жилі приміщення виділяються, як правило, окремі квартири.

Відповідно до статей 121-122 Житлового кодексу України порядок надання службових жилих приміщень установлюється цим Кодексом та іншими актами законодавства України. Службові жилі приміщення надаються за рішенням адміністрації підприємства, установи, організації, правління колгоспу, органу управління іншої кооперативної та іншого громадського об`єднання. На підставі рішення про надання службового жилого приміщення виконавчий комітет районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів видає громадянинові спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення у надане службове жиле приміщення.

Згідно абзаців першого, четвертого пункту 1 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (тут і далі - Закон в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.

Відповідно до абзацу першого пункту 9 статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» військовослужбовці, що перебувають на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, при звільненні з військової служби в запас за станом здоров`я або якщо вони на час звільнення мають вислугу військової служби не менше 20 років, або у відставку, а також у зв`язку зі скороченням штатів чи проведенням інших організаційних заходів, у разі неможливості їх використання на військовій службі, залишаються на цьому обліку у військовій частині до одержання житла з державного житлового фонду або за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення, а в разі її розформування - у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки і відповідних квартирно-експлуатаційних органах та користуються правом позачергового одержання житла. Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Військовослужбовці, які набули право на пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», залишаються на такому обліку та користуються правом позачергового одержання житла.

Механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, розвідувальних органів, посади в яких комплектуються військовослужбовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей визначає Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 03.08.2006 № 1081 (далі - Порядок № 1081).

Відповідно до абзаців першого, третього, четвертого пункту 3 Порядку № 1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання. Забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання провадиться шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту для спорудження (купівлі) житла. Житлові приміщення надаються військовослужбовцям у межах норм, встановлених законодавством.

Згідно абзаців першого, третього пункту 12 Порядку № 1081 службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям згідно з рішенням командира військової частини, яке погоджується з квартирно-експлуатаційним органом, за місцем проходження ними військової служби. На підставі рішення про надання службового житлового приміщення виконавчий орган районної, міської, районної у місті ради видає спеціальний ордер, який є єдиною підставою для вселення в надане житлове приміщення.

Відповідно до пункту 11 Порядку № 1081 житлове приміщення виключається з числа службового, якщо відпала потреба в його використанні, а також якщо в установленому порядку його виключено з числа житлових приміщень. Виключення житлового приміщення з числа службового провадиться згідно з рішенням виконавчого органу районної, міської, районної у місті ради за клопотанням начальника гарнізону, командира військової частини та квартирно-експлуатаційного органу.

Пунктами 30-31 Порядку № 1081 військовослужбовці знімаються з обліку у разі: поліпшення житлових умов, внаслідок чого відпала потреба в наданні житла; засудження військовослужбовця до позбавлення волі на строк понад шість місяців, крім умовного засудження; звільнення з військової служби за службовою невідповідністю, у зв`язку з систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем; подання відомостей, що не відповідають дійсності, але стали підставою для зарахування на облік; в інших випадках, передбачених законодавством. Житлові приміщення надаються тільки військовослужбовцям, які перебувають на обліку, крім випадків, передбачених законодавством.

Відповідно до пункту 10 розділу VІІ Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 31.07.2018 № 380, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 06.09.2018 за № 1020/32472 (далі - Інструкція № 380), військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, а також особи, звільнені з військової служби за станом здоров`я, віком, у зв`язку із скороченням штатів, особи з інвалідністю I чи II групи, члени сімей військовослужбовців, які загинули (померли) або пропали безвісти під час проходження військової служби, що забезпечені службовими житловими приміщеннями незалежно від місця його знаходження, мають право на виключення цього житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання за умови перебування на обліку та в порядку, визначеному пунктами 3 - 7 цього розділу. Виключення квартир з числа службових для забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей здійснюється на підставі клопотання КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району за встановленим порядком.

Пунктом 9 розділу ІІ Інструкція № 380 встановлено, що з метою здійснення контролю за організацією забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями наказом Міністерства оборони України утворюється комісія з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями (далі - Комісія з контролю).

Згідно пунктів 3-5 розділу VІІ Інструкція № 380 для прийняття рішення про надання житлових приміщень для постійного проживання житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) розглядає документи облікових справ військовослужбовців. Після розгляду документів облікової справи житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) приймає рішення про надання житлового приміщення для постійного проживання. Затверджений командиром військової частини протокол засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) разом з обліковою справою направляється військовою частиною до КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, що є підставою для видання наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю житлового приміщення для постійного проживання.

На підставі отриманих документів КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району готує список надання житлової площі для постійного проживання (далі - Список надання постійного житла) (додаток 23). Список надання постійного житла, підписаний начальником КЕУ, КЕВ (КЕЧ) району, з обліковою справою військовослужбовця, витягом із наказу командира військової частини про надання військовослужбовцю жилого приміщення для постійного проживання, копією протоколу засідання житлової комісії військової частини (об`єднаної житлової комісії) направляється до ГКЕУ для узагальнення та внесення на розгляд Комісії з контролю.

Для розгляду Списку надання постійного житла Комісією з контролю на її засідання можуть запрошуватися голови житлових комісій військових частин (об`єднаних житлових комісій). За результатами розгляду Списку надання постійного житла Комісія з контролю приймає рішення окремо щодо кожного військовослужбовця про: погодження надання постійного житла; відмову в погодженні надання постійного житла із зазначенням причини такої відмови. Рішення Комісії з контролю оформлюється протоколом.

Системний аналіз зазначених норм права свідчить про те, що військовослужбовці, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей мають право на отримання житла, а, отже, і на залишення на обліку до отримання ними житла, в тому числі і у разі звільнення в запас чи відставку, крім випадків, передбачених пунктом 30 Порядку.

Так, згідно довідки Чернігівського районного територіального центру комплектування та соціальної підтримки від 01.09.2021 № 2/241 позивач на час видачі довідки перебував на військовому обліку в другому відділі Чернігівського районного територіального центру комплектування сел. Козелець. Проходив службу в лавах Збройних Сил з 01.08.1988 по 09.08.2008 (а.с. 14).

Відповідно до послужного списку позивача, останній проходив військову службу з 01.08.1988 по 09.08.2008 (а.с. 55-61).

Згідно довідки Остерської КЕЧ району 06.08.2008 № 125 позивач в Деснянському гарнізоні забезпечений службовою двокімнатною квартирою за адресою АДРЕСА_1 і перебуває на квартирному обліку (а.с. 25).

Таким чином судом встановлено, що позивач перебував на військовій службі та звільнений в запас, має календарну вислугу понад 20 років, перебуває на квартирному обліку, тому має право на забезпечення житлом, зокрема право на виключення житла з числа службового та забезпечення ним для постійного проживання.

Відмовляючи в погодженні позивачу надання житла для постійного проживання із зняттям з квартирного обліку, Комісією з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями було вказано про звільнення позивача за закінченням контракту.

При цьому, відповідачем у відзиві зазначено, що на дату звільнення позивача зі служби діяли норми законодавства, якими не було передбачено залишення на квартирному обліку осіб, звільнених з військової служби, у зв`язку з закінченням строку контракту.

Суд не приймає до уваги вказані посилання, оскільки, як встановлено судом, згідно наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 02.09.2008 № 498, наказу командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.08.2008 № 161, позивача, звільнено з військової служби в запас з залишенням на квартирному обліку для поліпшення житлових умов (а.с. 11, 13).

Суду не надано доказів скасування вищевказаних наказів.

Крім того, відповідач не вказує, а судом не встановлено обставин, визначених Пунктом 30 Порядку № 1081, для зняття позивача з квартирного обліку.

Аналогічна позиція щодо права військовослужбовця на залишення на обліку висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 24.09.2021 у справі № 748/303/20.

Щодо посилання відповідача про зазначення в наказах командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 19.06.2008 № 311, від 02.09.2008 № 498 про наявність у позивача лише 19 років 10 місяців календарної вислуги з необхідних 20 років, то, на думку суду, вказана вислуга вказана з урахуванням закінчення контракту позивача 18.06.2008, та не враховує те, що позивача фактично звільнено з військової служби з 09.08.2008 наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 11.08.2008 № 161.

Як уже було встановлено, позивач проходив військову службу з 01.08.1988 по 09.08.2008 (20 років).

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Міністерства оборони України, оформленого протоколом засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 12.11.2021 № 521, про відмову в погодженні надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) для постійного проживання шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України; зобов`язання Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями погодити надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) для постійного проживання шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням зазначеного, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Міністерства оборони України (пр-т Повітрофлотський, 6, м. Київ, 03168, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Міністерства оборони України, оформлене протоколом засідання Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями від 12.11.2021 № 521, про відмову в погодженні надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) для постійного проживання шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України.

Зобов`язати Міністерство оборони України в особі Комісії з контролю за забезпеченням військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями погодити надання ОСОБА_1 та членам його сім`ї житла (квартири за адресою: АДРЕСА_1 ) для постійного проживання шляхом виключення його з числа службового житла Міністерства оборони України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 02.01.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна