Справа № 302/1384/22
Суддя: Сидоренко Ю. В.
Дата ухвалення: 2022-12-02 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 302/1384/22
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.12.2022 смт.Міжгір`я

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області Сидоренко Ю.В., розглянувши матеріали адміністративної справи (провадження № 2-а/302/29/22) за адміністративним позовом ОСОБА_1 (зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_1 ) до інспектора СРПП ВП № 2 ХРУП в Закарпатській області Сідей Івана Васильовича, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

28.11.2022 року до Міжгірського районного суду Закарпатської області надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП № 2 ХРУП в Закарпатській області Сідей Івана Васильовича, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення, та у пред`явленому позові просить скасувати повністю постанову серії БАВ № 303945 від 14.09.2022 року в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121, ч.2 ст.122, ч.1 ст.126 КУпАП, винесену інспектором СРПП ВП № 2 ХРУП в Закарпатській області старшим лейтенантом поліції Сідей Іваном Васильовичем та закрити провадження по справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень.

Відповідно ст.171 КАС України, суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Частиною 5 статті 160 КАС України встановлено, що в позовній заяві зазначаються: 1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява; 2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти; 3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень; 4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів; 5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; 6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору; 7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися; 8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви; 9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача; 10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт; 11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

За правилами адміністративного судочинства, позовна заява за формою та змістом повинна відповідати положенням статті 160 КАС України, а також вимогам статті 161 цього Кодексу.

Дослідивши матеріали позовної заяви, вважаю, що позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху, так як з матеріалів справи вбачається, що при подачі позову позивачем було пропущено строк звернення до суду з адміністративним позовом.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно з частинами першої, другою статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Згідно положень ч.6 ст.161 КАС України, у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

На виконання ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

За приписами п.п. 1, 9 ч. 4 ст.169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо: позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк; у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Згідно з положеннями частин 1 та 2 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1 ст.121 КАС суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 вказаної вище статті).

В силу приписів ч.2 ст.286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови).

Тобто, чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Практика Європейського суду з прав людини також свідчить про те, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав (справа Стаббігс на інші проти Великобританії, справа Девеер проти Бельгії).

У пункті 45 рішення Європейського суду з прав людини "Перез де Рада Каванілес проти Іспанії" від 28.10.1998, зазначено про те, що процесуальні строки (строки позовної давності) є обов`язковими для дотримання; правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності; зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

У справі "Gradescolo S.R.L. проти Молдови" Суд послався на прецедентне право щодо дотримання вимог стосовно допустимості застосування процесуального закону, як важливого аспекту права на справедливий судовий розгляд. Роль позовної давності має велике значення під час інтерпретації преамбули конвенції, відповідна частини якої проголошує верховенство закону, що є обов`язком для країн, які підписали Конвенцію. Дотримання строку звернення є однією з умов реалізації права на позов і тісно пов`язано з реалізацією права на справедливий суд. Наявність такої умови запобігає зловживанням і погрозам звернення до суду. Її відсутність призводила б до постійного збереження стану невизначеності у правовідносинах.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Для вирішення питання про правильність застосування судом строку звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів особи необхідно з`ясувати, яким саме рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені права цієї особи, коли розпочався перебіг цього строку.

Відповідно до пунктів 3 та 6 частини першої статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160,161,172 КАС України та чи немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

Вивчивши подану ОСОБА_1 позовну заяву та долучені до позову документи, прихожу до висновку, що адміністративна позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки подана з порушенням вимог ст.ст.160,161,172 КАС України, виходячи з наступного.

Позивачем ОСОБА_1 до позовної заяви подано заяву про поновлення строку звернення до суду з адміністративним позовом про оскарження постанови серії БАВ №303945 від 14.09.2022 року, в якій зазначає, що про оскаржувану постанову та накладення на нього адміністративного стягнення йому стало відомо під час розгляду апеляційної скарги в залі суду Закарпатського апеляційного суду 16.11.2022 року. Проте на ствердження цих обставин позивачем суду не надано жодних підтверджуючих документів.

Проте, з позовом до суду позивач ОСОБА_1 звертається лише 28.11.2022 року, тобто з пропуском встановленого Законом строку, а саме визначеного статтею 122 КАС України.

За таких обставин, стороною позивача безпідставно пропущено строк звернення до суду, а в поданій заяві не наведено жодних обґрунтованих підстав на підтвердження поважності такого пропуску.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.288 Кодексу України про адміністративні правопорушення постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено: постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному Кодексом адміністративного судочинства України, з особливостями, встановленими цим Кодексом.

Наведеним вище нормам статті 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення кореспондуються положення п.2 ч.1 ст.20 Кодексу адміністративного судочинства України щодо предметної підсудності адміністративних справ, а також статті 286 Кодексу адміністративного судочинства України, що встановлюють особливості провадження у справах з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності.

З цих положень вбачається, що оскарження рішень дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності здійснюється шляхом подання до суду позовної заяви.

У відповідності до ч.1 ст.169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160,161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Оскільки позивач при подачі позовної заяви пропустила встановлений Законом строк, отже, позовну заяву ОСОБА_1 слід залишити без руху.

При цьому, суд зазначає, що поважними причинами пропуску строку на подання позову можуть бути визнані лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звертається до суду, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та повинні бути підтверджені належними доказами.

При чому, відповідно до частини 3 ст.121 КАС України строки для звернення до адміністративного суду обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, доказів обставин, які були об`єктивно непереборними, не залежали від волевиявлення позивача та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного звернення до суду з цим позовом, суду не надав.

Заявником не додано належних та достовірних відомостей на підтвердження поважності пропущення строку для звернення до суду за кожною з оскаржуваних постанов про адміністративне правопорушення.

Згідно ч.1 ст.123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Крім того, у змісті позову (прохальна частина позовних вимог), позивач просить закрити справу про адміністративне правопорушення, проте позивачем не зазначено з яких саме правових підстав ОСОБА_1 просить провадження у справі про адміністративне правопорушення та скасувати адміністративне стягнення.

Також, у колі осіб, які беруть участь у справі, позивачем ОСОБА_1 не зазначено в якості співвідповідача орган Національної поліції за місцем роботи відповідного інспектора (поліцейського), яким безпосередньо винесена оскаржувана постанова з підстав, наведених нижче.

При розгляді справ про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені ч.1 ст.121 КУпАП, інспектори (поліцейські) відповідного органу діють не як самостійний суб`єкт владних повноважень, а від імені органів Національної поліції, яка регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів, а саме - від імені Департаменту патрульної поліції Національної поліції України і її територіальних органів.

Таким чином, відповідні інспектори (поліцейські) не можуть виступати самостійним відповідачем у таких справах, оскільки належним відповідачем є саме відповідний орган, на який, зокрема положеннями ст.222 КУпАП покладено функціональний обов`язок розглядати справи про адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.121 цього Кодексу.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд у Постанові від 26.12.2019 №724/716/16-а.

Також, позивачем ОСОБА_1 не зазначено місце роботи інспектора СРПП Сідей І.В. та повне і чітке найменування державної установи за місцем його роботи та засоби з`язку цієї установи.

Крім того, до матеріалів позовної заяви позивачем додано світлокопію оскаржуваної постанови, яка має взагалі нечитаємий текст та позивачем не завірена.

Також, у змісті позову (прохальній частині позовних вимог) позивач просить скасувати постанову серії БАВ № 303945 від 14.09.2022 року щодо адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.121 КУпАП, проте зі світлини оскаржуваної постанови, копія якої долучена до матеріалів позовної заяви вбачається притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за іншим складом правопорушення, зокрема ч.6 ст.121 КУпАП.

Крім того, ч.3 ст.161 Кодексу адміністративного судочинства України передбачена вимога, відповідно до якої до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Оглянувши позовну заяву та копії документів долучених до неї, встановлено, що позивачем не долучено до позовної заяви оригінал платіжного документу про сплату судового збору у встановленому розмірі та порядку або документу, який б підтверджував існування підстав для звільнення позивача ОСОБА_1 від сплати судового збору відповідно до Закону.

Отже, позовна заява подана без додержання вимог ст.161 ЦПК України, оскільки всупереч вимогам ч.3 ст.161 цього Кодексу до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Згідно з приписами ч.2 ст.132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються Законом.

З огляду на те, що відповідно до п.3 ч.1 ст.288 КУпАП, розгляд справ про адміністративні правопорушення відбувається за правилами адміністративного судочинства, застосуванню підлягають приписи КАС України та Закону України «Про судовий збір».

Ст.5 Закону України «Про судовий збір» встановлені пільги щодо сплати судового збору.

Відповідно до статей 3, 5 Закону України «Про судовий збір» серед осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору, немає таких, які б звільнялися від сплати судового збору за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, чи виключали б позовну заяву про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення з об`єктів оплати судовим збором.

Разом із тим, відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 18.03.2020 року у справі №543/775/17 (провадження №11-1287апп18), зазначено, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

У зазначеній постанові Великої Палати Верховного Суду також вказано, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 Кодексу України про адміністративні правопорушення, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 2-5 Закону України «Про судовий збір», які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Отже, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку, викладеного в постанові Верховного Суду України від 13 грудня 2016 року (провадження № 21-1410а16), який передбачав, що судовий збір при оскарженні постанов про адміністративне правопорушення сплаті не підлягає, та зазначила, що чинне законодавство містить ставку судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги у справі про оскарження постанови про адміністративне правопорушення та подальшому оскарженні позивачем та відповідачем судового рішення.

З системного тлумачення законодавчого регулювання відносин, пов`язаних зі сплатою судового збору, Велика Палата Верховного Суду в контексті фактичних обставин справи та зумовленого ними застосування норм процесуального права зазначила, що у справах щодо оскарження постанов про адміністративне правопорушення у розумінні положень статей 287, 288 КУпАП, як і в інших справах, які розглядаються судом у порядку позовного провадження, слід застосовувати статті 25 Закону № 3674-VІ, які пільг за подання позовної заяви, відповідних скарг у цих правовідносинах не передбачають.

Разом з тим, з огляду на необхідність однакового підходу у визначенні розміру судового збору, який підлягає застосуванню у справах щодо накладення адміністративного стягнення та справляння судового збору, він складає за подання позовної заяви 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Отже, за подання позовної заяви про оскарження постанови у справі про адміністративне правопорушення підлягає сплаті судовий збір у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Таким чином, позивачем ОСОБА_1 за подання до суду позовної заяви про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення має бути сплачено судовий збір або додано документ, що підтверджує підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до Закону.

Платіжні реквізити для перерахування судового збору наступні: розрахунковий рахунок отримувача: ГУК у Зак. обл/Міжгірська тг/22030101, код ЄДРПОУ - 37975895, рахунок UA0007423, банк отримувача - Казначейство України(ел. адм. подат.), код класифікації доходів бюджету 22030101.

Відповідно до ч.1 ст.169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Враховуючи наведене позовну заяву необхідно залишено без руху із встановленням позивачу строку необхідного для усунення недоліків.

Згідно ч.1 ст.169 КАС суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановленихст.160 КАС України, постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху, у якій зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб їх усунення і встановлюється строк, достатній для усунення недоліків.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони й обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

За таких вищенаведених обставин вважаю за необхідне залишити позовну заяву ОСОБА_1 без руху та запропонувати позивачу усунути вказані вище недоліки. Приведену у відповідність до ст.ст.160,161 КАС України уточнену позовну заяву направити суду з копіями доданих до неї документів, відповідно по кількості осіб, які беруть участь у справі.

Спосіб усунення недоліків позовної заяви полягає у поданні уточненої позовної заяви у вигляді окремого документу з виправленими недоліками, зазначеними в ухвалі суду, у виді надання належних доказів поважності причин пропуску звернення до суду з позовом щодо оскаржуваних постанов, а також оригіналу квитанції про сплату судового збору, або документів, що підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору, відповідно до Закону.

Враховуючи вищевикладене, за наявністю вищенаведених обставин пред`явлений позивачем ОСОБА_1 адміністративний позов не може бути прийнятий до провадження та підлягає залишенню без руху, оскільки недотримання позивачем вимог чинного КАС України перешкоджає розгляду справи по суті.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.132,160,161,169 КАС України, суддя -

П О С Т А Н О В И В :

Адміністративний позов ОСОБА_1 до інспектора СРПП ВП № 2 ХРУП в Закарпатській області Сідей Івана Васильовича, про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення - залишити без руху.

Позивачу встановити десятиденний строк для усунення недоліків, зазначених в мотивувальній частині ухвали, з дати отримання копії ухвали.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків, позовна заява буде вважатися неподаною та повернута позивачу.

Копію ухвали про залишення позовної заяви без руху надіслати позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області:Ю. В. Сидоренко