Справа № 580/9426/21
Суддя: Ключкович Василь Юрійович
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа №580/9426/21 Суддя (судді) першої інстанції: Алла РУДЕНКО
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Ключковича В.Ю.,

суддів Кучми А.Ю.,

Черпіцької Л.Т.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року, прийнятого у письмовому провадженні в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін, у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ», громадської спілки «Асоціація операторів автомобільного палива» до Головного управління ДПС у Черкаській області про визнання протиправними та скасування окремих положень індивідуального акта та зобов`язання утриматись від вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В :

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» та громадська спілка «Асоціація операторів автомобільного палива» звернулися до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Черкаській області.

Товариство з обмеженою відповідальністю «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» просило суд:

визнати протиправним та скасувати розпорядження відповідача від 23.09.2021 №1082-рл в частині анулювання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним згідно додатку;

зобов`язати відповідача видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання ліцензій №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та поновити інформацію (внести відомості) в Реєстр про таку ліцензію.

Громадська спілка «Асоціація операторів автомобільного палива» просила суд:

визнати протиправними дії відповідача щодо позбавлення ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» права на провадження видів діяльності, зазначених в ліцензіях №1900207 та №1900206 від 11.07.2019;

зобов`язати відповідача утриматись від дій, направлених на вимагання від ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» представлення інших документів, крім зазначених у Законі України від 19.12.1995 №481/95-ВР із змінами «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 адміністративний позов задоволено частково:

визнано протиправним та скасовано розпорядження Головного управління ДПС у Черкаській області від 23 вересня 2021 року №1082-рл «Про анулювання ліцензій на пальне» ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ»» на право роздрібної торгівлі пальним згідно додатку;

зобов`язано Головне управління ДПС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ - 44131663) видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання виданої ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» (18019, Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, 8-й км Смілянського шосе, код ЄДРПОУ - 22801367) ліцензії за номерами: 1900207 від 11 липня 2019 року та 1900206 від 11 липня 2019 року на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.

у задоволенні решти позовних вимог ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» (18019, Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, 8-й км Смілянського шосе, код ЄДРПОУ - 22801367) відмовлено;

у задоволенні позовних вимог Громадської спілки «Асоціація операторів автомобільного палива» (вул. Максима Залізняка, буд. 91/1, м. Черкаси, 18028, ) відмовлено повністю;

стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Черкаській області (18000, м. Черкаси, вул. Хрещатик, 235, код ЄДРПОУ - 44131663) на користь ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» (18019, Черкаська область, Черкаський район, с. Степанки, 8-й км Смілянського шосе, код ЄДРПОУ - 22801367) судові витрати із сплати судового збору у сумі 3 405 (три тисячі чотириста п`ять) гривень 00 копійок.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду в частині задоволених позовних вимог, відповідач подав апеляційну скаргу, з підстав порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, в якій просить скасувати рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27.05.2022 та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідач вважає, що виявлення контролюючим органом у наступному, після видачі заявнику ліцензії, відсутності в пакеті поданих ним документів відповідного документа за переліком, визначеним законодавством, зокрема документа щодо введення об`єкта в експлуатацію, тягне правові наслідки у вигляді анулювання відповідної ліцензії.

З урахуванням зазначених положень, вбачається, що автомобільна газозаправна станція відноситься до об`єктів підвищеної небезпеки зі значним класом наслідків (ССЗ), відтак прийняття такого об`єкту в експлуатацію здійснюється на підставі Акту готовності об`єкту до експлуатації шляхом видачі відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката.

Тобто, обставини відсутності у позивача документів, які засвідчують прийняття об`єкту роздрібної торгівлі пальним в експлуатацію, контролюючому органу стало відомо з відповідей Управління ДАБІ у Черкаській області, тому спірні розпорядження відповідачем прийнято своєчасно, після отримання від уповноваженого органу відповідної інформації.

На думку відповідача, позивач фактично вчинив триваюче правопорушення, оскільки здійснював експлуатацію автомобільної газозаправної станції в межах господарської діяльності за відсутності відповідних документів, що підтверджують прийняття певних об`єктів в експлуатацію, тому наведений строк на анулювання ліцензії обчислюється з дня отримання інформації та виявлення допущеного порушення.

Відповідач звертає увагу, що позивачем не було надано відповідних документів щодо введення в експлуатацію зазначених об`єктів, тому на його переконання анулювання ліцензій є правомірним, а отже позов задоволенню не підлягає.

Також, відповідач просить здійснювати розгляд даної справи в судовому засіданні.

Відзив на апеляційну скаргу до Шостого апеляційного адміністративного суду не надходив.

Керуючись частинами 1 та 2 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів зазначає про таке.

Щодо клопотання відповідача про розгляд справи в судовому засіданні, колегія суддів зазначає наступне.

Частиною 2 та 3 ст. 12 КАС України передбачено, що спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.

Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні.

У той же час, згідно частин 1-3 ст. 257 КАС України за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.

За правилами спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка справа, віднесена до юрисдикції адміністративного суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

При вирішенні питання про розгляд справи за правилами спрощеного або загального позовного провадження суд враховує:

1) значення справи для сторін;

2) обраний позивачем спосіб захисту;

3) категорію та складність справи;

4) обсяг та характер доказів у справі, в тому числі чи потрібно у справі призначати експертизу, викликати свідків тощо;

5) кількість сторін та інших учасників справи;

6) чи становить розгляд справи значний суспільний інтерес;

7) думку сторін щодо необхідності розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 12, ч. 4 ст. 257 КАС України виключно за правилами загального позовного провадження розглядаються справи у спорах:

1) щодо оскарження нормативно-правових актів, за винятком випадків, визначених цим Кодексом;

2) щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень, якщо позивачем також заявлено вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної такими рішеннями, діями чи бездіяльністю, у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) про примусове відчуження земельної ділянки, інших об`єктів нерухомого майна, що на ній розміщені, з мотивів суспільної необхідності;

4) щодо оскарження рішення суб`єкта владних повноважень, на підставі якого ним може бути заявлено вимогу про стягнення грошових коштів у сумі, що перевищує п`ятсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

5) щодо оскарження рішень Національної комісії з реабілітації у правовідносинах, що виникли на підставі Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917-1991 років";

6) щодо оскарження індивідуальних актів Національного банку України, Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Міністерства фінансів України, Національної комісії з цінних паперів та фондового ринку, рішень Кабінету Міністрів України, визначених частиною першою статті 266-1 цього Кодексу.

У той же час, спірні правовідносини не відносяться до категорії справ, передбачених ч. 4 ст. 12 КАС України.

Як вбачається з поданого клопотання відповідача, в такому не наведено доводів, які б свідчили про те, що характер спірних правовідносин та предмет доказування вимагають проведення судового засідання або посилань на обставини, які можливо встановити лише у такий спосіб.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до частин 1-3 ст. 44 КАС України учасники справи мають рівні процесуальні права та обов`язки.

Учасники справи зобов`язані добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Учасники справи мають право: ознайомлюватися з матеріалами справи, робити з них витяги, копії, одержувати копії судових рішень; подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам; подавати заяви та клопотання, надавати пояснення суду, наводити свої доводи, міркування щодо питань, які виникають під час судового розгляду, і заперечення проти заяв, клопотань, доводів і міркувань інших осіб; ознайомлюватися з протоколом судового засідання, записом фіксування судового засідання технічними засобами, робити з них копії, подавати письмові зауваження з приводу їх неправильності чи неповноти; оскаржувати судові рішення у визначених законом випадках; користуватися іншими визначеними законом процесуальними правами.

За приписами частин 5 та 7 ст. 44 КАС України учасники справи зобов`язані: виявляти повагу до суду та до інших учасників судового процесу; сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи; з`являтися в судове засідання за викликом суду, якщо їх явка визнана судом обов`язковою; подавати наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази; надавати суду повні і достовірні пояснення з питань, які ставляться судом, а також учасниками справи в судовому засіданні; виконувати процесуальні дії у встановлені законом або судом строки; виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом.

Документи (в тому числі процесуальні документи, письмові та електронні докази тощо) можуть подаватися до суду, а процесуальні дії вчинятися учасниками справи в електронній формі з використанням Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, за винятком випадків, визначених цим Кодексом.

Стаття 261 КАС України встановлює наступні особливості подання заяв по суті справи у спрощеному позовному провадженні.

Відзив подається протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення відповідачу ухвали про відкриття провадження у справі;

Позивач має право подати до суду відповідь на відзив, а відповідач - заперечення протягом строків, встановлених судом в ухвалі про відкриття провадження у справі.

Треті особи мають право подати пояснення щодо позову у строк, встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження у справі, а щодо відзиву - протягом десяти днів з дня його отримання.

Колегія суддів зазначає, що розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін ніяким чином не обмежує процесуальні права учасників справи, а свої пояснення та докази у справі учасники справи мають можливість надати до суду за правилами, встановленими КАС України.

Згідно п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Дослідивши клопотання відповідача, матеріали справи, предмет та підстави позову, склад учасників справи, тощо, беручи до уваги п. 20 ч. 1 ст. 4 та ч. 6 ст. 12 КАС України, колегія суддів дійшла висновку, що дана справа є справою незначної складності, а характер спірних правовідносин та предмет доказування не вимагають її розгляду в порядку загального позовного провадження, а тому у задоволенні зазначеного клопотання необхідно відмовити.

Матеріалами справи підтверджено, що ТОВ «ЧЕРКАСИГАЗІНВЕСТ» є суб`єктом господарювання, основним видом діяльності якого є роздрібна торгівля пальним, код КВЕД: 47.30.

Головним управлінням ДФС у Черкаській області були видані позивачу:

ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним з реєстраційним №1900207 від 11.07.2019, термін дії з 11.07.2019 до 11.07.2024, адреса місця торгівлі: 20900, Черкаська область, Чигиринський район, м. Чигирин, вул. Фундукліївська, буд. 76, АГЗП, для отримання якої позивача надав: заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 27.06.2019 в. №220/ЛЗП, копію дозволу Управління Держпраці у Черкаській області на експлуатацію машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки №091.17.71 з терміном дії з 10.05.2017 по 09.05.2022; копію дозволу Управління Держпраці у Черкаській області виконувати роботи підвищеної небезпеки №296.16.71 зі строком дії з 02.09.2016 по 01.09.2021; копію дозволу Управління Держпраці у Черкаській області виконувати роботи підвищеної небезпеки №122.19.71 зі строком дії з 11.04.2019 по 11.04.2024;

ліцензія на право роздрібної торгівлі пальним з реєстраційним №1900206 від 11.07.2019, терміном дії з 11.07.2019 до 11.07.2024, адреса місця торгівлі: Черкаська область, Городищенський район, смт. Вільшанка, вул. Шевченка, буд. 258, АГЗП, для отримання якої позивач надав: заяву щодо ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним від 27.06.2019 в. №221/ЛЗП, копію дозволу Управління Держпраці у Черкаській області на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки №123.19.71 з терміном дії з 11.04.2019 по 11.04.2024, копію дозволу Управління Держпраці в Черкаській області на експлуатацію устаткування підвищеної небезпеки №295.16.71 терміном дії з 02.09.2016 по 01.09.2021; копію дозволу Управління Держпраці у Черкаській області виконувати роботи підвищеної небезпеки №090.19.17.71 зі строком дії з 10.05.2017 по 09.05.2022.

Листом ДПС України №8715/7/99-00-07-05-03-07 від 07.10.2021 зобов`язано територіальні органи ДПС організувати та провести фактичні перевірки місць роздрібної торгівлі пальним за адресами, зазначеними у додатку №1 до цього листа; у випадку, якщо в ході проведення фактичної перевірки встановлено факт подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії, на право роздрібної торгівлі пальним в обов`язковому порядку надавати таку інформацію підрозділам контролю за обігом підакцизних товарів для розгляду питання щодо анулювання таких ліцензій на підставі абз. 10 ч. 50 ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

На виконання вказаного листа, ГУ ДПС у Черкаській області надіслало запит до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, Управління Державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області з проханням надати інформацію чи видавались інспекцією ДАБК у Черкаській області/ДАБІ України суб`єктам господарювання, які мають ліцензії на право роздрібної торгівлі, за адресами місця здійснення діяльності акти вводу в експлуатацію об`єкта або акти готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікати про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття суб`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

Управління ДАБІ у Черкаській області листом від 04.08.2021 вих. №1023-7-1.14/345, від 18.08.2021 вих. № 1023-7- 1.14/370 повідомило, що за адресами місця торгівлі: Черкаська обл. Городищенський р-н, смт. Вільшана, вул. Шевченка, буд 258 (ліцензія №1900206); Черкаська область, Чигиринський район, м. Чигирин, вул. Фундукліївська, буд. 76 (ліцензія №1900207) не видавалось акти вводу в експлуатацію об`єкта або акти готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікати про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття суб`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

23.09.2021 ГУ ДПС у Черкаській області прийнято розпорядження №1082-рл, яким на підставі абзаців 9, 10 ч. 50 статті 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» анульовано позивачу ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним №1900207 від 11.07.2019 та №1900206 від 11.07.2019.

Вважаючи вказані рішення протиправними, позивач звернувся з адміністративним позовом до суду.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги в частині прийшов до висновку, що роздрібна торгівля газом для заправки газобалонних автомобілів повинна здійснюватись у стаціонарних автомобільних газозаправних станціях чи пунктах, які збудовані відповідно до вимог ДБН В.2.5-20:2018 "Газопостачання", тобто є об`єктами будівництва. Отже обов`язковою для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним є подання суб`єктом господарювання акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

Проте суд першої інстанції вважає, що порушення допустив відповідач при видачі ліцензій, оскільки позивач акти вводу в експлуатацію об`єктів або акти готовності об`єктів до експлуатації, або сертифікати про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів взагалі не подавав. Отже склад правопорушень, передбачених абзацами 9,10 ч. 50 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР в діях позивача відсутній, тому підстави для анулювання ліцензій №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним також відсутні.

Щодо зобов`язання поновити інформацію в Реєстр ліцензіатів та місць обігу пального про ліцензії №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 суд першої інстанції вказав, що видалення з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформації (відомостей) про їх анулювання призводить до автоматичного поновлення інформації про їх видачу.

Також, враховуючи відсутність порушеного права чи законного інтересу членів громадської спілки «Асоціація операторів автомобільного палива» - працівників ТОВ «Черкасигазінвест», у публічно-правових відносинах, який би підлягав судовому захисту, суд першої інстанції дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог позивача-2.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За визначенням, що міститься у абз. 57 ст. 1 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР (далі - Закон №481/95-ВР) роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції / автогазозаправної станції /газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів.

На виконання п. 7 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності» №222-VІІІ від 02.03.2015 ліцензуванню підлягають виробництво і торгівля спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, біоетанолом, алкогольними напоями та тютюновими виробами і пальним, зберігання пального, яка ліцензується відповідно до Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального".

Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» від 23.11.2018 №2628-ІІІ були внесені зміни до ч. 20 ст. 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» №481/95-ВР, які згідно з Прикінцевими та перехідними положеннями набирають чинності з 01.07.2019, та відповідно з 01.07.2019 запроваджується ліцензування роздрібної торгівлі пальним.

За приписами частин 31, 33-35, 39, 40 ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

- документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

- акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

- дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідальність за достовірність даних у документах, поданих разом із заявою, несе заявник.

Відповідно до ч. 3 ст. 18 Закону №481/95-ВР тимчасово, до 1 січня 2022 року, суб`єкти господарювання можуть отримувати ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального на відповідне місце здійснення такої діяльності без подання акта вводу в експлуатацію об`єкта або акта готовності об`єкта до експлуатації, або сертифіката про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інших документів, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо об`єктів, необхідних для здійснення відповідної діяльності, за умови подання копій документів, що підтверджують право власності на такі об`єкти нерухомого майна, виданих у встановленому законодавством порядку до 1 січня 2014 року.

За визначенням, що міститься у ст. 1 Закону України «Про об`єкти підвищеної небезпеки» від 18.01.2001 №2245-111 (далі - Закон №2245-ІІІ) об`єкт підвищеної небезпеки - об`єкт, на якому використовуються, виготовляються, переробляються, зберігаються або транспортуються одна або кілька небезпечних речовин чи категорій речовин у кількості, що дорівнює або перевищує нормативно встановлені порогові маси, а також інші об`єкти як такі, що відповідно до закону є реальною загрозою виникнення надзвичайної ситуації техногенного та природного характеру;

За приписами ст. 3 Закону №2245-ІІІ будівництво (реконструкція) об`єктів підвищеної небезпеки здійснюється суб`єктами господарювання відповідно до Закону України "Про регулювання містобудівної діяльності".

За визначенням, що міститься у ст. 4 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» від 17.02.2011 №3038-VІ (далі - Закон №3038-VІ) об`єктами будівництва є будинки, будівлі, споруди будь-якого призначення, їх комплекси та частини, лінійні об`єкти інженерно-транспортної інфраструктури (крім трубопроводів внутрішнього-господарських меліоративних систем).

До об`єктів будівництва не належать нафтові і газові свердловини та об`єкти їх влаштування (облаштування), включаючи необхідні інженерні лінійні комунікації від свердловин для транспортування нафти і газу в місця підготовки продукції, та промислові трубопроводи для транспортування продукції.

Стаття 32 Закону №3038-VІ встановлює, що клас наслідків (відповідальності) будівель і споруд (далі - клас наслідків) - це характеристика рівня можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно або періодично перебуватимуть на об`єкті або які знаходитимуться зовні такого об`єкта, матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта.

Клас наслідків визначається відповідно до вимог будівельних норм і правил, затверджених згідно із законодавством.

Клас наслідків визначається для кожного об`єкта - будинку, будівлі, споруди будь-якого призначення, їхніх частин, лінійних об`єктів інженерно-транспортної інфраструктури, у тому числі тих, що належать до складу комплексу (будови).

До складу комплексу (будови) можуть належати об`єкти, будівництво яких здійснюється за єдиною проектно-кошторисною документацією.

Усі об`єкти поділяються за такими класами наслідків (відповідальності):

незначні наслідки - СС1;

середні наслідки - СС2;

значні наслідки - СС3.

До незначних наслідків (СС1) не можуть бути віднесені об`єкти:

характеристики можливих наслідків від відмови (стану об`єкта, при якому неможливо використовувати його або складову частину за функціональним призначенням) яких перевищують:

рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які постійно перебуватимуть на об`єкті, - 50 осіб;

рівень можливої небезпеки для здоров`я і життя людей, які періодично перебуватимуть на об`єкті, - 100 осіб;

рівень матеріальних збитків чи соціальних втрат, пов`язаних із припиненням експлуатації або з втратою цілісності об`єкта, - 2500 мінімальних заробітних плат (до розрахунку збитків не включаються збитки замовників будівництва, які будують об`єкти без залучення коштів державного або місцевого бюджетів, кредитних коштів, наданих під державні гарантії, коштів державних та комунальних підприємств, бюджетних установ);

пам`ятки культурної спадщини національного та місцевого значення, визначені відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини";

нове будівництво яких здійснюється в охоронній зоні пам`яток культурної спадщини національного та місцевого значення (розміри охоронної зони не можуть бути менші за два горизонтальні або два вертикальні розміри пам`ятки);

об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки";

житлові будинки понад чотири поверхи;

об`єкти, які підлягають оцінці впливу на довкілля відповідно до Закону України "Про оцінку впливу на довкілля" (крім об`єктів, які виробляють електричну енергію з енергії вітру, за умови позитивного висновку уповноваженого органу з оцінки впливу на довкілля).

До значних наслідків (СС3) відносяться такі об`єкти:

пам`ятки культурної спадщини, визначені відповідно до Закону України "Про охорону культурної спадщини";

об`єкти підвищеної небезпеки, ідентифіковані відповідно до Закону України "Про об`єкти підвищеної небезпеки";

житлові, громадські або багатофункціональні будівлі заввишки понад 100 метрів та/або з рівнем можливої небезпеки для здоров`я і життя людей понад 400 осіб, які постійно перебувають на об`єкті.

Віднесення об`єкта до певного класу наслідків (відповідальності) здійснюється проектною організацією за погодженням із замовником будівництва.

Об`єкту присвоюється найвищий клас наслідків (відповідальності) за одним із критеріїв, встановлених частиною п`ятою цієї статті.

Правильність визначення класу наслідків (відповідальності) перевіряється під час проведення експертизи проектів, якщо здійснення такої експертизи є обов`язковим відповідно до закону.

Під час здійснення державного архітектурно-будівельного контролю на об`єктах самочинного будівництва клас наслідків таких об`єктів визначається самостійно відповідними органами державного архітектурно-будівельного контролю або із залученням експертної організації чи експерта, який має відповідний кваліфікаційний сертифікат.

Державним класифікатором будівель і споруд, затвердженим і введеним в дію наказом Держстандарту України від 17.08.2000 №507 резервуари для нафти, нафтопродуктів та газу віднесені до будівель промисловості та складів: розділ Х «Будівлі», підрозділ ХХ «Будівлі нежитлові», група ХХХ «Будівлі промисловості та склади», клас ХХХХ «Резервуари, силоси та склади», підклас «Резервуари для нафти, нафтопродуктів і газу».

Зважаючи на вказані норми, суд першої інстанції приходить до вірного висновку, що резервуари для газу відносяться до об`єків будівництва, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми (СС2) та значними (СС3) наслідками, і повинні бути прийняті в експлуатацію на підставі акта готовності об`єкта до експлуатації шляхом видачі органами державного архітектурно-будівельного контролю сертифіката у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

За приписами абз. 1 п. 3 Правил роздрібної торгівлі нафтопродуктами. Прийнятих постановою Кабінету Міністрів України від 20.12.1997 №1442 (далі - Правила №1442) торгівля нафтопродуктами, призначеними для відпуску споживачам, здійснюється через мережу автозаправних станцій, автогазозаправних станцій та автогазозаправних пунктів.

За визначенням, що міститься у п. 1 Правил №1442 терміни «автомобільна газозаправна станція» (далі - автогазозаправна станція), «автомобільний газозаправний пункт» (далі - автогазозаправний пункт) вживаються у значенні, наведеному в ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання».

Згідно п. 4.1 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» до складу систем газопостачання входять, зокрема, стаціонарні автомобільні газозаправочні станції (АГЗС) і пункт (АГЗП),

За визначенням, що міститься у п. 3.2 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» автомобільний газозаправний пункт СВГ (АГЗП) - комплекс, призначений для заправки газобалонних автомобілів СВГ, в складі якого не передбачаються будинки та приміщення для обслуговування автомобілів, водіїв та пасажирів та інші допоміжні будинки.

За приписами п. 11.149 3.2 ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання» у складі АГЗП передбачаються: резервуари для СВГ місткістю до 10 м3, що установлюються надземно (без обвалування); резервуари для СВГ місткістю до 20 м3, що установлюються підземно; приймальні та заправні колонки; обладнання для перекачування газу; операторну, туалет; засоби пожежогасіння; навіс із негорючих матеріалів над технологічним обладнанням; систему електропостачання, КВП і А та захист від блискавки.

Отже, як вірно вказує суд першої інстанції, роздрібна торгівля газом для заправки газобалонних автомобілів повинна здійснюватись у стаціонарних автомобільних газозаправних станціях чи пунктах, які збудовані відповідно до вимог ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання», тобто є об`єктами будівництва.

Колегія суддів вважає вірним висновок суд першої інстанції, що обов`язковою умовою для отримання ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним є подання суб`єктом господарювання акту вводу в експлуатацію об`єкта або акту готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікату про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства.

Як не заперечується учасниками справи, відповідач видав позивачу ліцензії №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним на вказаних АГЗП за відсутності актів вводу в експлуатацію об`єктів або актів готовності об`єктів до експлуатації, або сертифікатів про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів.

Колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що вказаним відповідач допустив порушення вимог ч. 39 ст. 15 Закону №481/95-ВР.

За приписами абзаців 9, 10 ч. 50 ст. 15 Закону №481/95-ВР ліцензія анулюється шляхом прийняття органом, який видав ліцензію, відповідного письмового розпорядження на підставі:

отримання від уповноважених органів інформації, що документи, копії яких подані разом із заявою на отримання ліцензії, не видавалися/не погоджувалися такими органами;

встановлення факту подання заявником недостовірних даних у документах, поданих разом із заявою на отримання ліцензії

За приписами вказаної норми, підставами анулювання ліцензії є порушення, допущені суб`єктом господарювання при отриманні ліцензії.

Втім, як вказано вище порушення допустив відповідач при видачі ліцензій, оскільки позивач акти вводу в експлуатацію об`єктів або акти готовності об`єктів до експлуатації, або сертифікати про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів взагалі не подавав.

Отже, як вірно вказує суд першої інстанції, склад правопорушень, передбачених абзацами 9 та 10 ч. 50 ст. 15 Закону №481/95-ВР в діях позивача відсутній, тому підстави для анулювання ліцензій №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним з посиланням на вказану норму відсутні.

Як наслідок, розпорядження ГУ ДПС у Черкаській області від 23.09.2021 №1082-рл в частині анулювання ліцензій позивача прийняте без законних підстав і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання ліцензій №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та поновити інформацію (внести відомості) в Реєстр про таку ліцензію слід зазначити наступне.

Порядок ведення Єдиного державного реєстру суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 19.06.2019 №545 (далі - Порядок №545).

На виконання пунктів 6 та 7 Порядку №545 підставою для виключення суб`єкта господарювання з Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального є рішення про анулювання ліцензії, прийняте ДФС та її територіальними органами відповідно до статей 3 і 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального».

Інформація про суб`єкта господарювання вноситься до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше робочого дня, наступного за днем видачі/зупинення/анулювання ліцензії або внесення змін до ліцензії.

Як вірно зауважив суд першої інстанції, Порядок №545 не визначає дій податкових органів у разі скасування рішення про анулювання ліцензії.

Отже, враховуючи приписи п. 10 ч. 2 ст. 245 КАС України суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що з метою ефективного захисту прав позивача зобов`язати відповідача видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання ліцензій №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним та поновити інформацію (внести відомості) в Реєстр про таку ліцензію видалити з Реєстру ліцензіатів та місць обігу пального інформацію (відомості) про анулювання ліцензій №1900207 та №1900206 від 11.07.2019 на право здійснення роздрібної торгівлі пальним.

Натомість, мотиви та доводи, наведені в апеляційній скарзі, висновки суду першої інстанції не спростовують.

Втім, колегія суддів звертає увагу, відповідача, що він не позбавлений права здійснити контроль за діяльністю позивача 1 на даний час.

Зважаючи на те, що рішення суду першої інстанції не оскаржується учасниками справи в частині позовних вимог, в задоволенні яких відмовлено, колегія не надає оцінки даній частині оскаржуваного рішення.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції винесене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, судом повно з`ясовано обставини справи, а доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, у зв`язку з чим підстав для скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст. 242-245, 308, 311, 315, 316, 321-322, 325, 328-329 КАС України, суд,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Черкаській області залишити без задоволення.

Рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 27 травня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя В.Ю. Ключкович

Судді А.Ю. Кучма

Л.Т. Черпіцька