Справа № 620/8681/22
Суддя: Баргаміна Н.М.
Дата ухвалення: 2023-01-03 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 січня 2023 року Чернігів Справа № 620/8681/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Баргаміної Н.М., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання неправомірною бездіяльності відповідача, що полягає в ненарахуванні та невиплаті 10.06.2022 позивачу компенсації втрати частини пенсії за 2014-2021 роки, у зв`язку з порушення строку її виплати; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини пенсії у зв`язку з порушення строків виплати пенсії за 2014-2021 роки, відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати".

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що відповідачем неправомірно на виконання судових рішень 10.06.2022 було їй виплачено пенсію за період 2014-2021 роки без нарахування компенсації втрати частини доходів.

Представник відповідача подав відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати виникає лише у випадку, коли грошовий дохід особи не нараховувався, своєчасно не виплачувався саме з вини відповідача і через це особа зазнала втрат, однак позивачем не наведено жодних доказів вчинення саме управлінням неправомірних дій чи бездіяльності по виплаті пенсії. Крім того, вказує на пропуск позивачем строків звернення до суду.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Чернігівській області та отримує пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.07.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014, у справі № 736/903/14 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю, визнано неправомірним розпорядження Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівській області про призначення ОСОБА_1 щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 12 процентів прожиткового мінімуму встановленого Законом, які втратили працездатність, починаючи з 01 лютого 2014 року; зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівській області призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2014 року за виключенням виплачених сум (а.с. 25-27).

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 620/1894/20, яке набрало законної сили 19.10.2020, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що полягає в не призначенні із 17 липня 2018 року ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік); зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області із 17 липня 2018 року призначити ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати (згідно із законом України про Державний бюджет України на відповідний рік) (а.с 28-31).

На запит позивача, листом від 18.07.2022 № 5252-3933/Т-02/8-2500/22 було повідомлено, що в червні 2022 року помилково за рахунок коштів Пенсійного фонду України виплачені кошти в сумі 81106,96 грн., що складаються з боргу, нарахованого ухвалою Корюківького районного суду Чернігівської області від 28.07.2014 по справі № 736/903/14 та за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 по справі № 620/1894/20 (а.с. 5-6).

Також листом від 15.09.2022 № 7490-6225/Т-02/8-2500/22 позивачу повідомлено, що за додатковими відомостями в червні 2022 року були перераховані кошти в сумі 81106,96 грн. згідно вищевказаних рішень. Остаточна сума бору буде переглянута після відпрацювання пенсійної справи позивача (а.с. 8).

Згідно розрахунків виплачених коштів по пенсійній справі позивача, наданих на вимогу суду, за період з 17.07.2018 по 31.01.2021 згідно судового рішення від 03.08.2020 у справі № 620/1894/20 позивачу виплачено борг в сумі 54281,07 грн., залишок - 4012,74 грн., за період з 04.08.2014 по 31.01.2021 згідно судового рішення від 28.07.2014 у справі № 736/903/14 виплачено 26825,89 грн., залишок боргу - 1239,03 грн. (а.с. 20-22).

Позивач, вважаючи, що має право на виплату відповідної компенсації відповідно до Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Згідно частини другої статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком з нарахуванням компенсації втрати частини доходів. Компенсація втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати пенсіонерам здійснюється згідно із законом.

Так, питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі - Закон) та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 159 від 21.02.2001 (далі - Порядок № 159).

Статтею 1 Закону передбачено, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Відповідно до статті 2 Закону компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством).

Із наведеного вбачається, що дія зазначених нормативних актів поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру.

Аналогічні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 у справі № 522/5664/17, від 22.11.2018 у справі № 522/1404/17, від 12.02.2019 у справі № 814/1428/18, від 14.05.2019 у справі № 487/6312/16-а, які відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, є обов`язковими для врахування судом при вирішенні даної справи.

Водночас, суд вважає за необхідне зазначити, що первинною умовою нарахування компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати є наявність вини відповідача.

Як вже було встановлено судом, постановою Корюківського районного суду Чернігівської області від 28.07.2014, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 04.09.2014, у справі № 736/903/14 позов ОСОБА_1 було задоволено повністю, зокрема, визнано неправомірним розпорядження Управління пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівській області про призначення ОСОБА_1 щомісячної компенсації сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи, в розмірі 12 процентів прожиткового мінімуму встановленого Законом, які втратили працездатність, починаючи з 01.02.2014 року; зобов`язано Управління пенсійного фонду України в Корюківському районі Чернігівській області призначити ОСОБА_1 щомісячну компенсацію сім`ям за втрату годувальника внаслідок Чорнобильської катастрофи в розмірі 50 процентів мінімальної пенсії за віком, починаючи з 01 лютого 2014 року за виключенням виплачених сум.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України № 1055 від 16.12.2015 «Деякі питання функціонування територіальних органів Пенсійного фонду України» Управління Пенсійного фонду України в Корюківському районі та Управління Пенсійного фонду України в Щорському районі були реорганізовані шляхом злиття у Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 22.08.2018 № 628 «Деякі питання функціонування органів Пенсійного фонду України», зокрема, Корюківське об`єднане управління Пенсійного фонду України реорганізоване шляхом приєднання до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області.

Крім того, рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 03.08.2020 у справі № 620/1894/20, яке набрало законної сили 19.10.2020, позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії було задоволено повністю, зокрема, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, що полягає в не призначенні із 17 липня 2018 року ОСОБА_1 , як непрацюючому пенсіонеру, який проживає на території радіоактивного забруднення, підвищення до пенсії в розмірі однієї мінімальної заробітної плати (згідно із законом про Державний бюджет України на відповідний рік).

Таким чином, несвоєчасне нарахування сум пенсії відбулось у зв`язку з неправомірним нарахуванням пенсії органами Пенсійного фонду України, що встановлено судовими рішеннями в справах № 736/903/14 та № 620/1894/20, тобто з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, а тому позивач має право на отримання компенсації втрати частини пенсії у зв`язку з порушенням строків її виплати.

При цьому, суд також враховує правову позицію Європейського суду з прав людини, викладену в рішенні по справі "Стреч проти Сполученого Королівства" ("Stretch - United Kingdom" № 44277/98), в якому Суд, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зазначив, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Крім того, у справі "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини" ("Von Maltzan and Others v. Germany" № 71916/01, № 71917/01 та № 10260/02) Європейський суд з прав людини надав тлумачення поняттю "майно" саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції, відповідно до якого таке поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності". При цьому, Суд зробив висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність.

З огляду на вищевказане, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльності відповідача щодо відмови у нарахуванні та виплаті позивачу компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка нарахована за період з 2014 року по 2021 рік; зобов`язання відповідача нарахувати та виплатити позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати пенсії, яка нарахована за період з 2014 року по 2021 рік.

Щодо посилання представника відповідача на пропуск позивачем строку звернення до суду, то суд зазначає наступне.

Так, положеннями частин першої та другої статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, 10.06.2022 позивачу було виплачено кошти в сумі 81106,96 грн. згідно вищевказаних судових рішень (а.с. 3), а до суду позивач звернувся 01.12.2022, з огляду на викладене, суд дійшов висновку про те, що відсутні правові підстави вважати, що позивачем пропущено строк на звернення до суду.

Крім того, суд звертає увагу на те, що відповідачем не було заявлено відповідне клопотання про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском позивачем строку звернення до адміністративного суду.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

За таких обставин, суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 необхідно задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 підлягає стягненню сплачений нею при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, ) про визнання неправомірною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області щодо відмови у нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків виплати пенсії, яка нарахована за період з 2014 року по 2021 рік.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з несвоєчасністю виплати пенсії, яка нарахована за період з 2014 року по 2021 рік.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне судове рішення складено 03.01.2023.

Суддя Н.М. Баргаміна