Справа № 400/2046/22
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 р. Справа № 400/2046/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020,
про:визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (далі - відповідач, ГУ ПФУ), в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Ухвалою від 16.02.2022 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що позивач з 04.02.2020 року отримує пенсію за віком, призначену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При призначенні пенсії ОСОБА_1 , Головним управління ПФУ в Миколаївській області, не було враховано стаж роботи за період з грудня 1985 року по листопад 1991 року. З такою позицією головного управління ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 не погодився та звернувся до суду. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі №400/4126/20 було частково задоволено позов ОСОБА_1 та зокрема, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській зарахувати з 04.02.2020 року до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року в Обласному кардіологічному диспансері та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській здійснити з 04.02.2020 перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 16.12.1985 по 15.11.1991 в Обласному кардіологічному диспансері. Згідно листа головного управління ПФУ в Миколаївській області №7754-7572/П-02/8-1400/21 від 20.07.2021 року зазначене рішення суду виконано. Страховий стаж ОСОБА_1 склав 42 роки 3 місяці 19 днів. Разом з тим, відповідно до листа Головного управління ПФУ в Миколаївській області №1400-0305-8/73051 від 01.11.2021 року, управлінням не здійснено призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки зобов`язання зарахувати період роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року в Обласному кардіологічному диспансері до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, або призначення вказаної грошової допомоги, рішенням суду на орган Пенсійного фонду не покладалося.

Відповідач надав відзив, в якому у задоволенні вимог позивача просив відмовити. Заперечуючи проти позову відповідач зазначив, що страховий стаж позивача обчислений за період з вересня 1977 року по лютий 2020 року та склав 36 років 04 місяці 20 днів. Стаж роботи позивача, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій складає 30 років 06 місяців 25 днів, що не відповідає вимогам пункту 7-1 Закону № 1058. Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду по справі 400/4126/20 від 16.02.2021 року зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області зарахувати та здійснити з 04.02.2020 перерахунок з урахуванням страхового стажу за період роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1995 року в Обласному кардіологічному диспансері. Зобов`язань щодо зарахування періоду роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1995 року в Обласному кардіологічному диспансері до страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, або призначення вказаної грошової допомоги, рішенням суду на відповідача не покладалось. Отже, оскільки стаж роботи позивача, що дає право на призначення грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій складає 30 років 06 місяців 25 днів, що не відповідає вимогам пункту 7-1 Закону № 1058, у відповідача відсутні підстави для призначення та виплати грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 у відповідності до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» призначено пенсію за віком з 04.02.2020 року.

До страхового стажу позивача не зараховано період роботи у Обласному кардіологічному диспансері з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року.

З такою позицією головного управління ПФУ в Миколаївській області ОСОБА_1 не погодився та звернувся до суду.

Рішенням Миколаївського окружного адміністративного суду від 16 лютого 2021 року у справі №400/4126/20 позов ОСОБА_1 задоволено частково, визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, яка полягає у незарахуванні з 04.02.2020 року до страхового стажу ОСОБА_1 періоду роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року в Обласному кардіологічному диспансері; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській зарахувати з 04.02.2020 року до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року в Обласному кардіологічному диспансері; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській здійснити з 04.02.2020 року перерахунок пенсії ОСОБА_1 з урахуванням страхового стажу за період роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року в Обласному кардіологічному диспансері. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Згідно листа ГУ ПФУ № 7754-7572/П-02/8-1400/21 від 20.07.2021 року зазначене рішення суду виконано. Зазначено, що страховий стаж ОСОБА_1 склав 42 роки 3 місяці 19 днів.

Разом з тим, відповідно до листа Головного управління ПФУ в Миколаївській області № 1400-0305-8/73051 від 01.11.2021 року, управлінням не здійснено призначення та виплату одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 , оскільки зобов`язання зарахувати період роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року в Обласному кардіологічному диспансері до страхового стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, або призначення вказаної грошової допомоги, рішенням суду на орган Пенсійного фонду не покладалося.

Вважаючи такі дії відповідача неправомірними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Відповідно до частини 1 статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно положень частини 1 статті 4 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України «Про недержавне пенсійне забезпечення», «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV (далі - Закон № 1058), який набрав законної сили з 01.01.2004 року.

Статтею 8 Закону № 1058-IV передбачено право громадян України на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Судом встановлено, що фактично спірні правовідносини між сторонами виникли з приводу застосування пункту 7-1 розділу Прикінцеві положення Закону № 1058

Відповідно до пункту 7-1 Закону № 1058-IV, особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків - 35 років, для жінок - 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України.

Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 (далі - Порядок), до страхового стажу, що визначає право на виплату грошової допомоги, зараховуються періоди роботи в закладах та установах державної та комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» і «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», що передбачені, зокрема, Переліком закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 04.11.1993 року № 909 «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років».

Пунктом 5 Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.11.2011 року № 1191 передбачено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 1 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України № 1058 та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» - «ж» статті 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення», і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

З системного аналізу вищенаведених правових норм, суд дійшов висновку, що необхідними умовами для отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій є зокрема:

- досягнення особою пенсійного віку, наявність у неї необхідного страхового стаж;

- вихід на пенсію з посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до п. «е» - «ж» ст. 55 Закону України «Про пенсійне забезпечення»;

- неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» будь-якого іншого виду пенсії.

Аналогічний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 19.03.2019 року у справі № 466/5637/17.

За змістом пункту 7-1 розділу «Прикінцеві положення» Закону № 1058 отримання вказаної грошової допомоги визначене законодавцем як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати та одержувати пенсію з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Як встановлено судом згідно записів трудової книжки позивача містяться, серед іншого, такі записи:

- № 6 - «16 ХІІ 1985» - про роботу у 2-й міській поліклініці: „освобожден по переводу в обл.кардиологический диспансер по приказу ОблЗО № 769-л от 9.12.85г.» Запис засвідчений підписом головного лікаря та печаткою, містить посилання на номер та дату відповідного наказу;

- № 7 - «16.012.1985» - «зачислен на должность кардиолога областного кардиологического диспансера по переводу из горполиклиники № 2»;

- № 8 - «14.10.1991» - «переведен на должность заведующего диспансерным отделением";

- № 9 - «15.11.1991» - «освобожден от занимаемой должности по ст. 38 КзоТ УССР (по собственному желанию)».

Записи № 7-9 засвідчені підписом головного лікаря та печаткою Обласного кардіологічного диспансеру, містять посилання на дати та номери відповідних наказів.

30.09.2020 року ОСОБА_1 звільнено з посади лікаря - кардіолога з ККП Миколаївської міської ради «Міська лікарня №3» за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України.

Перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років затверджений постановою Кабінету Міністрів України «Про перелік закладів і установ освіти, охорони здоров`я та соціального захисту і посад, робота на яких дає право на пенсію за вислугу років» № 909 від 04.11.1993 року.

Розділом 2 «Охорона здоров`я» Переліку №909 передбачено, що право на пенсію за вислугою років мають лікарі та середній медичний персонал (незалежно від найменування посад), що працюють у таких закладах охорони здоров`я: лікарняні заклади, лікувально-профілактичні заклади особливого типу, лікувально-трудові профілакторії, амбулаторно-поліклінічні заклади, заклади швидкої та невідкладної допомоги, заклади переливання крові, заклади охорони материнства і дитинства, санаторно-курортні заклади, установи з проведення лабораторних та інструментальних досліджень і випробувань Держсанепідслужби та територіальні органи Держсанепідслужби, діагностичні центри.

З огляду на вищевикладене, суд доходить висновку про те, що позивач має право на зарахування періоду роботи з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року до свого спеціального стажу.

Проаналізувавши норми матеріального права, суд дійшов висновку про протиправність дій відповідача у частині не включення до спеціального стажу період роботи позивача на посаді «кардіолога» у Обласному кардіологічному диспансері з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року.

З урахуванням періоду роботи позивача на посаді «кардіолога» у Обласному кардіологічному диспансері з 16.12.1985 року по 15.11.1991 року, страховий стаж позивача становить 36 років та враховуючи вихід на пенсію саме з посади в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також неотримання такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону № 1058 будь-якого іншого виду пенсії, що дає право позивачу, відповідно до п. 7-1 Прикінцевих положень Закону № 1058, на отримання грошової допомоги, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

З огляду на висновки суду, до яких дійшов суду щодо протиправності вказаних дій відповідача, суд вважає, що позовні вимоги щодо зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення, є законними та обґрунтованими, та такими, що належать задоволенню у повному обсязі.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладе, позовні вимоги підялгають задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 134, 139, 241 - 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області, що полягає в не нарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 )одноразову грошову допомогу у розмірі його десяти місячних пенсій станом на день її призначення.

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Миколаївській області (вул. Морехідна, 1, м. Миколаїв, 54020, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) судові витрати в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 30.12.2022 року.

Суддя О.В. Малих