Справа № 140/6221/22
Суддя: Денисюк Руслан Степанович
Дата ухвалення: 2023-01-05 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 січня 2023 року ЛуцькСправа № 140/6221/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі судді Денисюка Р.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Тір Маркет" до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю "Тір Маркет" (далі - ТзОВ "Тір Маркет", позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі - митниця, відповідач) про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів від 11.01.2022 № UA 205030/2022/000001/2, № UA 205030/2022/000002/2, № UA 205030/2022/000003/2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що товариство відповідно до укладених зовнішньоекономічних договорів від 06.05.2021 №1 придбало запасні частини до транспортних засобів у компанії-експортера «Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.Sti» вартістю 8332,87 дол. США, від 10.12.2020 № 2 у компанії-експортера «Logel Makine Otomotiv San. Ve Tic.F.S» вартістю 11803,48 дол. США та від 15.10.2020 № 2 у компанії-експортера «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI» вартістю 6826,73 Євро.

10.01.2022 з метою митного оформлення товару позивач через декларанта подав до Волинської митниці митні декларації №UA205030/2022/000173 у якій зазначена ціна товару 8332,87 дол. США та включено витрати на транспортування в сумі 599,86 дол. США, відповідно заявлена митна вартість товару становила 8932,73 дол. США за першим методом, №UA205030/2022/000174, у якій зазначена ціна товару 11803,48 дол. США та включено витрати на транспортування в сумі 955,83 дол. США, відповідно заявлена митна вартість товару становила 12759,31 дол. США за першим методом, №UA205030/2022/000175, у якій зазначена ціна товару 6826,73 євро та включено витрати на транспортування в сумі 129,90 євро, відповідно заявлена митна вартість товару становила 6956,63 євро першим методом,

Проте митним органом було відмовлено позивачу у митному оформленні товарів за заявленою митною вартістю та прийнято рішення про коригування митної вартості 11.01.2022 № UA 205030/2022/000001/2, № UA 205030/2022/000002/2, № UA 205030/2022/000003/2, оскільки подані документи містять розбіжності та неточності.

На думку позивача, рішення про коригування митної вартості товарів відповідач прийняв за відсутності обґрунтованих підстав вважати, що декларантом заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, та в порушення положень статті 55 МК України митний орган не навів аргументованих доводів на підтвердження висновків про неповноту відомостей щодо складових митної вартості. При цьому застосовані у рішеннях формулювання щодо розбіжностей у документах є надуманими. Спірні рішення мотивовані наявністю розбіжностей про те, що у прайс-листах зазначено про дійсність цін від 01.12.2021 по 01.01.2022 та про відсутність у митного органу інформації про оплату товару у формі.

Позивач зазначає, що декларантом на підтвердження заявленої митної вартості і обраного методу її визначення було подано усі необхідні документи. Ці документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та витрат на транспортування.

При цьому зазначає, що прайс-лист не є документом, що підтверджує походження товару, водночас інформація, яка міститься у прайс-листі відповідає іншим документам, які надавались до митного оформлення та фактична оплата за товар була здійснена позивачем 29.03.2022 та 02.02.2022, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті.

Позивач також зауважив, що у рішенні про коригування митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які беруться за основу для визначення скоригованої митної вартості оцінюваних товарів, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням резервного методу. Проте у спірних рішеннях окрім номера та дати митної декларації, на підставі якої здійснено розрахунок скоригованої митної вартості товару, будь-яких пояснень щодо коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов не наведено.

З наведених підстав позивач просив позов задовольнити.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, її розгляд визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України).

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги заперечив та у їх задоволенні просив відмовити (т. 1 а.с. 76-85). В обґрунтування цієї позиції вказав, що під час перевірки документів, поданих декларантом в митних цілях, встановлено розбіжності та неточності, відтак у митного органу виникли сумніви щодо достовірності заявленої митної вартості товару, оскільки у прайс-листах зазначено про дійсність цін від 01.12.2021 по 01.01.2022 та згідно пункту 5.1 зовнішньоекономічних контрактів оплата за товар здійснюється у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, про що в митного органу відсутня інформація.

Як вважає відповідач, наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах, є беззаперечною підставою для сумніву митниці щодо достовірності заявлених відомостей про митну вартість заявленого товару, та як наслідок, підставою для витребування додаткових документів, які б спростували вказані розбіжності. Разом з тим, декларант повідомив про відсутність додаткових документів для підтвердження рівня митної вартості, при тому, що обов`язок доведення заявленої митної вартості товару на момент здійснення митного контролю та митного оформлення покладається на декларанта.

Враховуючи ненадання декларантом витребуваних документів для підтвердження заявленої митної вартості, митницею повідомлено декларанта про намір прийняття рішення про коригування митної вартості товару та після проведення консультацій із декларантом, зважаючи на неможливість застосування наступних методів визначення митної вартості з причини відсутності у митного органу та декларанта відповідної інформації, митну вартість згідно зі статтею 64 МК України визначено за резервним методом. Рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: по МД №UA205030/2022/000173 від 10.01.2022 товар № 1 визначено на рівні 4,26 дол. США/кг (МД від 12.11.2021 №UA500080/2021/210118), товар №2 - 6,56 дол. США/кг (МД від 18.11.2021 №UA400040/2021/17828), по МД №UA205030/2022/000174 від 10.01.2022 товар № 1 визначено на рівні 4,23 дол. США/кг (МД від 11.11.2021 №UA902020/2021/206529), по МД №UA205030/2022/000175 від 10.01.2022 товар № 12 визначено на рівні 10,27 євро/кг (МД від 18.11.2021 №UA400040/2021/17830), товар № 13 визначено на рівні 7,76 євро/кг (МД від 18.10.2021 №UA400040/2021/13229), товар № 15 визначено на рівні 5,29 євро/кг (МД від 25.10.2021 №UA400040/2021/14347).

З наведених підстав відповідач вважає, що оспорювані рішення про коригування митної вартості є законними та обґрунтованими.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що ТзОВ "Тір Маркет" укладено договори 06.05.2021 №1 з компанією «Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.STI» (т. 1 а.с. 19-21), 10.12.2020 № 2 з компанією «Logel Makine Otomotiv San. Ve Tic.F.S» (т.1 а.с. 34-36) та 15.10.2020 № 2 з компанією «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI» (т.1 а.с. 52-54), предметом яких є купівля-продаж запасних частин до вантажних автомобілів, сідельних тягачів, причепів та напівпричепів згідно рахунків-фактур, оформлених на кожну окрему партію товару.

За умовами договорів за спільною домовленістю сторін, ціна, кількість та асортимент товару визначається на кожну окрему партію товару та вказані у рахунках-фактурах, які є невід`ємною частиною договору. Ціни на товар встановлені у валюті - долар, а за договором від 15.10.2020 № 2 - у євро (п. 2.1-2.2 договорів).

За договором від 06.05.2021 №1, укладеним з компанією «Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.STI» продавець робить відвантаження товару за адресою: Duzce, Туреччина, або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт), FCA Інкотермс 2010, FOB Інкотермс 2010 (п. 3.1 договору). Датою відвантаження товару вважається дата зазначена на печатці продавця в міжнародній накладній. Товар поставляється партіями, узгодженими сторонами (п. 3.2 договору). Оплата за товар проводиться у доларах США у формі 100% предоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу (п. 5.1 договору). Дата оплати - 60 день з дати виставлення рахунку для покупця (п. 5.2. договору).

За договором від 10.12.2020 № 2, укладеним з компанією «Logel Makine Otomotiv San. Ve Tic.F.S» продавець робить відвантаження товару за адресою: Коджаелі, Туреччина, або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт), FCA Інкотермс 2010, FOB Інкотермс 2010 (п. 3.1 договору).

Датою відвантаження товару вважається дата зазначена на печатці продавця в міжнародній накладній. Товар поставляється партіями, узгодженими сторонами (п. 3.2 договору). Оплата за товар проводиться у доларах США у формі 100% предоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу (п. 5.1 договорів). Датою оплати вважається дата списання коштів банківською установою з валютного рахунку покупця (п. 5.3. договору).

За договором від 15.10.2020 № 2, укладеним з компанією «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI» продавець робить відвантаження товару за адресою: Стамбул, Туреччина, або будь-яке інше місто Туреччини за вибором покупця, на умовах поставки EXW Інкотермс 2010 (звичайний імпорт), FCA Інкотермс 2010 (п. 3.1 договору).

Датою відвантаження товару вважається дата зазначена на печатці продавця в міжнародній накладній. Товар поставляється партіями, узгодженими сторонами (п. 3.2 договору). Оплата за товар проводиться у євро у формі 100% предоплати згідно з рахунками-фактурами, окремо на кожну партію товару, у вигляді безготівкового переказу (п. 5.1 договорів). Датою оплати вважається дата списання коштів банківською установою з валютного рахунку покупця (п. 5.3. договору). Після першого замовлення оплата за товар здійснюється покупцем по схемі: через 30 днів після відвантаження товару зі складу продавця, якщо інше не вказано в інвойсі (п. 5.4. договору).

На виконання умов договорів, 22.12.2021 компанія «Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.STI» виставила позивачу рахунок-фактуру № IHR102, згідно з яким вартість товару становить 8332,87 дол. США (т.1 а.с.22, 23 переклад).

В свою чергу, компанія «Logel Makine Otomotiv San. Ve Tic.F.S» виставила позивачу рахунок-фактуру від 23.12.2021 №PWR875, згідно з яким вартість товару - дискові гальмівні колодки в кількості 542 набори становить 11803,48 дол. США (т.1 а.с. 38, 39 переклад).

Також компанія «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI» виставила позивачу рахунок-фактуру від 23.12.2021 №OSD358, згідно з яким вартість товару становить в загальній сумі 6826,73 євро (т.1 а.с. 56, 57-58 переклад).

10.01.2022 декларантом подано Волинській митниці МД №UA205030/2022/000173 для митного оформлення імпортованого товару, зокрема, товару № 1 "запасні частини до моторних транспортних засобів, нові. Глушники та вихлопні труби, їх частини в асортименті: еластична труба арт.33721-2шт, випускна труба арт.19633-1шт, випускна труба арт.66658-2шт, глушник арт.47974-4шт, випускна труба арт.19698-1шт, глушник арт.48127-4шт, еластична труба арт.21659-10шт, випускна труба арт.21654-3шт, глушник випускної системи арт.67507-1шт, глушник арт.47966-5шт, глушник випускної системи арт.34552-2шт, випускна труба арт.67993-10шт, випускна труба арт.33756-2шт, труба ретардера металічна арт.R60014-2 шт, глушник випускної системи арт.19588-2шт, глушник арт.28523-1шт, випускна труба арт.10647-1шт, випускна труба арт.66669-2шт, випускна труба арт.67988-3 шт, випускна труба арт.66729-5шт, випускна труба арт.19698-3шт, еластична труба арт.19697-10шт, випускна труба арт.26984-2шт, випускна труба арт.21650-10шт, випускна труба арт.46796-2шт, випускна труба арт.19635-2шт, глушник випускної системи арт.27521-1 шт, глушник випускної системи арт.31596-4шт, глушник арт.47966-5шт, глушник арт.48127-3шт, глушник арт.67103-2шт, еластична труба арт.01748-1 шт, випускна труба арт.66652-2шт, еластична труба арт.01669-10шт, еластична труба арт.46701- 20шт, випускна труба арт.66371-6шт, випускна труба арт.67993-10шт, еластична труба арт.21659-10шт, випускна труба арт.48966-8шт, еластична труба арт.33721-3шт, випускна труба арт.66792-5шт, глушник арт.10502-4шт, еластична труба арт.19697-10шт, еластична труба арт.48381-10шт., еластична труба арт.33721-3шт, еластична труба арт.33681-10шт, глушник випускної системи арт.67507-2шт, випускна труба арт.48970-3шт, глушник випускної системи арт.67507-3шт, глушник випускної системи арт. 19588- 3шт, глушник арт.48127-2шт, еластична труба арт.01748-1 шт, еластична труба арт.14617-2шт, випускна труба арт.14610-3шт, випускна труба арт.66652-8шт, глушник випускної системи арт.67507-1 шт, випускна труба арт.48913- 2шт, глушник випускної системи арт.31596-1 шт, глушник арт.31138-4шт, глушник арт.31138- 6 шт, випускна труба арт.48913-1 шт, випускна труба арт.19630-2 шт. Торгівельна марка Soylu, виробник Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.STI, країна виробництва TR. У графі 42 митної декларації зазначено фактурну вартість товару 5263,81 дол. США. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43) на рівні 5674,59 дол. США (з врахуванням витрат на транспортування) (еквівалентно 156038,14 грн) (т.1 а.с. 235-237);

товару № 3 «запасні частини до моторних транспортних засобів, нові. Частини вихлопної системи в сортименті: хомут випускної системи арт.31079-1 шт., хомут випускної системи арт.48067 - 50 шт., фланець випускної труби арт. 94664 -10 шт, з`єднувач випускної труби арт. 94669-30 шт, хомут випускної системи арт. 48069 - 4 шт, фланець випускної системи арт. 94660 - 3 шт, з`єднувач випускної труби арт. 94669 -20 шт., хомут випускної системи арт. 67428 - 20 шт., хомут випускної системи арт. 00578 - 2 шт., хомут випускної системи арт. 00564- 20 шт., хомут випускної системи арт. 00569 - 50 шт., хомут випускної системи арт. 10497 - 3 шт., хомут випускної системи арт. 00971 - 10 шт., хомут випускної системи арт. 00719 - 4 шт., хомут випускної системи арт. 31079 - 4 шт., хомут випускної системи арт. 00772 - 1 шт., хомут випускної системи арт. 48067 - 50 шт., хомут випускної системи арт. 94485 - 2 шт., хомут випускної системи арт. 48067 - 50 шт., фланець випускної системи арт. 94660 - 7 шт. Торгівельна марка Soylu, виробник Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.STI, країна виробництва TR. У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 564,87 дол. США. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43) на рівні 594,29 євро (з врахуванням витрат на транспортування) (еквівалентно 16341,51 грн) (т.1 а.с. 235-237).

До митної декларації додано: зовнішньоекономічний договір № 1 від 06.05.2021, пакувальний лист від 08.12.2021, рахунок-фактура (інвойс) від 22.12.2021 № IHR102, автотранспортна накладна від 25.12.2021 А № 391892, сертифікат про походження товару від 24.12.2021 D №0501676, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.01.2022 № СФ-0000002, договір про надання послуг митного брокера від 02.01.2019 № 02/19, договір про перевезення від 20.12.2021 № 1, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосування порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 8071407, копія митної декларації країни відправлення від 24.12.2021 № 21341200EX00467469.

В свою чергу, 10.01.2022 декларантом подано Волинській митниці МД №UA205030/2022/000174 для митного оформлення імпортованого товару "частини та пристрої моторних транспортних засобів товарних позицій 8701-8705, частини гальмівної системи для дискових гальм, виготовлені зі сталі, дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29087 - 172 шт; дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29131 - 16 шт; дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29115 - 30 шт; дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29030 - 12 шт; дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29174 - 10 шт; дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29279 - 10 шт; дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29088 - 6 шт; дискові гальмівні колодки арт. LGL WVA29141 - 4 шт, торгівельна марка LGL; дискові гальмівні колодки арт. PWR WVA29125 - 6 шт, торгівельна марка PWR Balata; дискові гальмівні колодки арт. Lekso WVA29088 - 12 шт, виробник Logel Makine Otomotiv San. Ve Tic.F.S. У графі 42 митної декларації зазначено фактурну вартість товару 6250,14 дол. США. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43) на рівні 6762,50 дол. США (з врахуванням витрат на транспортування) (еквівалентно 185946,21 грн) (т.1 а.с. 187-188).

До митної декларації додано: зовнішньоекономічний договір № 2 від 11.12.2020, доповнення до договору від 09.12.2021, пакувальний лист від 23.12.2021, рахунок-фактура (інвойс) від 23.12.2021 №PWR875, автотранспортна накладна від 25.12.2021 А № 391896, сертифікат про походження товару від 23.12.2021 D №0545362, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.01.2022 № СФ-0000005, договір про надання послуг митного брокера від 02.01.2019 № 02/19, договір про перевезення від 20.12.2021 № 1, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосування порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 8071408, копія митної декларації країни відправлення від 23.12.2021 № 21341200EX00466670.

Також, 10.01.2022 для митного оформлення ввезеного на територію України товару товариство подало МД №UA205030/2022/000175, зокрема, товару № 12 «частини системи підвіски вантажних автомобілів (не для промислового складання), виготовлені зі сталі. Реактивна тяга арт. R397.0060- 4 шт, торгівельна марка Truk Expert. Виробник: «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 136 євро. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43) на рівні 143,22 євро (з врахуванням витрат на транспортування) (еквівалентно 4455,64 грн);

товару № 13 «запасні частини до моторних транспортних засобів, нові в асортименті: Ремкомплект V-подібної тяги арт. R372/0023- 5 шт, ремкомплект ресори арт. R401/0040- 10 шт; ремкомплект ресори арт. R401/0040- 10 шт; торгівельна марка Truk Expert. Виробник: «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 96 євро. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43) на рівні 102,59 євро (з врахуванням витрат на транспортування) (еквівалентно 3191,67 грн);

товару № 15 «запасні частини до моторних транспортних засобів, нові в асортименті:

накінечник рульової тяги арт. R.297.0002- 4 шт, накінечник рульової тяги арт. R.297.0002- 4 шт, рульова тяга арт. R297.0045 - 4 шт; рульова тяга арт. R297.1009 - 3 шт; рульова тяга арт. R297.1009 - 1 шт; торгівельна марка Truk Expert. Виробник: «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI». У графі 42 декларації зазначено фактурну вартість товару 234,38 євро. Митну вартість визначено за першим методом (графа 43) на рівні 244,61 євро (з врахуванням витрат на транспортування) (еквівалентно 7609,84 грн) (т. 1 а.с. 150-154).

До митної декларації додано: зовнішньоекономічний договір № 2 від 15.10.2020, доповнення до договору від 13.10.2021, пакувальний лист від 23.12.2021, рахунок-фактура (інвойс) від 23.12.2021 №OSD358, автотранспортна накладна від 25.12.2021 А № 391897, сертифікат про походження товару від 24.12.2021 U №0872767, рахунок-фактура про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.01.2022 № СФ-0000006, договір про надання послуг митного брокера від 02.01.2019 № 02/19, договір про перевезення від 20.12.2021 № 1, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосування порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 8071409, копія митної декларації країни відправлення від 24.12.2021 № 21341200EX00468496.

Здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, митницею в електронних повідомленнях з посиланням на розбіжності у поданих документах декларанту по МД від 10.01.2022 №UA205030/2022/000173, №UA205030/2022/000174 та №UA205030/2022/000175 було запропоновано подати такі документи: 1) договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою їх продажу; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформацію біржових організацій про вартість товару або сировини; інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта (т. 1 а.с. 134, 165, 214).

При цьому, вимога митного органу про надання документів обґрунтована виявленням розбіжностей і неточностей у поданих документах.

На електронні повідомлення митниці декларант позивача ТОВ «Глорія-Імпекс» інформувало відповідними листами від 11.01.2022 № 23299, № 23298, № 23297, що документи, які зазначені у частині 3 статті 53 МК України надаватися не будуть та просило прийняти рішення без врахування 10-денного терміну на основі наданих електронних документів, долучених до митних декларацій (т.1 а.с. 136, 173, 220).

Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 11.01.2022 № UA205030/2022/000001/2 (т. 1 а.с. 13-14), № UA205030/2022/000002/2 (т. 1 а.с. 30) та № UA205030/2022/000003/2 (т.1 а.с. 45), а також сформувала картки відмови у прийнятті митної декларації, митному оформлення, випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення (картка відмови) №UA205030/2022/000004 (т. 1 а.с. 15), №UA205030/2022/000005 (т. 1 а.с. 31), №UA205030/2022/000006 (т. 1 а.с. 46).

У графі 33 оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів зазначено що документи, які подані для підтвердження митної вартості товару містять розбіжності. Такими розбіжностями відповідач визначив:

1) за МД №UA205030/20221/000173 - у прас-листі від 21.12.2021 зазначено, що ціни дійсні від 01.12.2021 до 01.01.2022; згідно пункту 5.1. контракту № 1 від 06.05.2021 оплата за товар здійснюється у доларах у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, про що в митного органу відсутня інформація;

2) за МД №UA205030/2022/000174 - у прас-листі від 21.12.2021 зазначено, що ціни дійсні від 01.12.2021 до 01.01.2022; згідно пункту 5.1. контракту №2 від 10.12.2020 оплата за товар здійснюється у доларах у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, про що в митного органу відсутня інформація;

3) за МД №UA205030/2022/000175 - у прас-листі від 21.12.2021 зазначено, що ціни дійсні від 01.12.2021 до 01.01.2022; згідно пункту 5.1. контракту № 2 від 15.10.2020 оплата за товар здійснюється у євро у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, про що в митного органу відсутня інформація.

В оскаржуваних рішеннях також вказано, що зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно рівня на подібні товари за ЄАІС, а саме: товар 1 за МД №UA500080/2021/210118 від 12.11.2021 на рівні 4,26 дол.США/кг, товар 2 за МД №UA400040/2021/17828 від 18.11.2021 на рівні 6,56 дол.США/кг (оскаржуване рішення №UA205030/2022/000001/2); товар 1 за МД №UA902020/2021/206529 від 11.11.2021 на рівні 4,23 дол.США/кг (оскаржуване рішення №UA205030/2022/000002/2); товар 12 за МД №UA400040/2021/17830 від 18.11.2021 на рівні 10,27 євро/кг, товар 13 за МД №UA400040/2021/13229 від 18.10.2021 на рівні 7,76 євро/кг, товар 15 за МД №UA400040/2021/14347 від 25.10.2021 на рівні 5,29 євро/кг (оскаржуване рішення №UA205030/2022/000003/2).

Також в оскаржуваних рішення зазначається, що митницею відповідно до положень статей 55, 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару.

Товар було випущено у вільний обіг за МД №UA205030/2021/000250 від 11.01.2022 (т. 1 а.с. 16-18), МД №UA205030/2022/000251 від 11.01.2022 (т. 1 а.с. 32-33), МД №UA205030/2022/000276 від 11.01.2022 (т. 1 а.с. 47-51) відповідно шляхом надання гарантій відповідно до розділу X МК України.

Позивач, не погоджуючись із рішеннями про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади державної митної справи, в тому числі процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються МК України від 13.03.2012 №4495-VІ.

Відповідно до вимог частини першої статті 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Згідно з частиною першою статті 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Частина перша статті 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.

Відповідно до частини шостої статті 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Статтею 49 МК України встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно із частиною першою статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини першої, другої статті 52 МК України заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані, зокрема, подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Перелік документів, які подаються декларантом для підтвердження заявленої митної вартості, визначений статтею 53 МК України. У випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій та третій цієї статті, подає (за наявності) такі документи: 1) виписку з бухгалтерських та банківських документів покупця, що стосуються відчуження оцінюваних товарів, ідентичних та/або подібних (аналогічних) товарів на території України; 2) довідкову інформацію щодо вартості у країні-експортері товарів, що є ідентичними та/або подібними (аналогічними) оцінюваним товарам; 3) розрахунок ціни (калькуляцію).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Відповідно до статті 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Відповідно до статті 55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Статтею 57 МК України встановлено, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Аналіз наведених норм дає підстави вважати, що митні органи мають право здійснювати контроль правильності обчислення декларантом митної вартості, але ці повноваження здійснюються у спосіб, визначений законом, зокрема, витребування додаткових документів на підтвердження задекларованої митної вартості може мати місце тільки у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей. Такі сумніви можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

При цьому, витребовувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.

Судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості імпортованого товару, а саме: запасних частин до транспортних засобів та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару.

Так, до митних декларацій від 10.01.2022 №UA205030/2022/000173, №UA205030/2022/000174 та №UA205030/2022/000175 було додано: зовнішньоекономічні договори № 1 від 06.05.2021, № 2 від 11.12.2020 з доповненням до договору від 09.12.2021, № 2 від 15.10.2020 з доповненням до договору від 13.10.2021, пакувальні листи від 08.12.2021, від 23.12.2021, рахунки-фактури (інвойси) від 22.12.2021 № IHR102, від 23.12.2021 №PWR875, 23.12.2021 №OSD358, автотранспортні накладні від 25.12.2021 А № 391892, від 25.12.2021 А № 391896, від 25.12.2021 А № 391897, сертифікати про походження товару від 24.12.2021 D №0501676, від 23.12.2021 D №0545362, від 24.12.2021 U №0872767, рахунки-фактури про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.01.2022 № СФ-0000002, від 10.01.2022 № СФ-0000005, від 10.01.2022 № СФ-0000006, договір про надання послуг митного брокера від 02.01.2019 № 02/19, договір про перевезення від 20.12.2021 № 1, інформація про позитивні результати державних видів контролю при застосування порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів № 8071407, № 8071408, № 8071409, копії митних декларацій країни відправлення від 24.12.2021 № 21341200EX00467469, від 23.12.2021 № 21341200EX00466670, від 24.12.2021 № 21341200EX00468496.

Водночас, декларант позивача листами від 11.01.2022 № 23299, № 23298, № 23297 повідомив митний орган, що документи, які зазначені у частині 3 статті 53 МК України надаватися не будуть та просив прийняти рішення без врахування 10-денного терміну на основі наданих електронних документів, долучених до митних декларацій (т.1 а.с. 136, 173, 220).

Враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі № 826/2313/16 та 13.06.2019 року у справі № 820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частини третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Суд погоджується, що наявність у митного органу інформації про ціну подібних чи аналогічних товарів може призвести до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості товарів та ініціювання повної її перевірки, але така інформація аж ніяк не є підставою для прийняття рішення про коригування митної вартості товару.

Як визначено частиною шостою статті 54 МК України, митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовiрностi.

Разом з тим, у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично (частина сьома статті 54 МК України).

У даному випадку оскаржувані рішення прийняті відповідачем з підстав, визначених пунктом 2 частини шостої статті 54 МК України, - декларант не надав усіх додаткових документів витребуваних митницею, згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, а подані до митного оформлення документи містять розбіжності.

З такими твердженнями відповідача суд не погоджується та зазначає наступне.

Як слідує з матеріалів справи, сумніви митного органу щодо достовірності заявленої митної вартості товару за МД від 10.01.2022 №UA205030/2022/000173, №UA205030/2022/000174 та №UA205030/2022/000175 виникли у зв`язку з тим, що у прас-листах від 21.12.2021, від 23.12.2021 зазначено, що ціни дійсні від 01.12.2021 до 01.01.2022.

З цього приводу суд зазначає, що до переліку додаткових документів, визначених частиною 3 статті 53 МК, входять каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару, а також розрахунок ціни (калькуляція).

Прейскурант (прайс-лист) - це довідник цін (тарифів) на товари та/або види послуг, який адресований невизначеному колу покупців.

Положеннями пункту 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України закріплено таку загальну засаду цивільного законодавства, як свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом та з якої випливає свобода способів ініціювання підприємницьких цивільних правовідносин, у тому числі свобода форми прайс-листа.

Отже, з огляду на засади свободи підприємницької діяльності наявність чи відсутність у прайс-листі певних відомостей (реквізитів), зокрема, терміну дії ціни на товар, не може бути підставою для коригування митної вартості у випадку, якщо з інших поданих декларантом документів можливо встановити такі умови поставки.

Відповідач не навів доводів, на підставі яких він вважає, що до ціни товару, перелік якого наведений в прайс-листах, включені не всі складові вартості цього товару або будь-яких інших доводів в обґрунтування критичної оцінки цього документа.

Зазначене відповідає висновку Верховного Суду, викладеному у постанові від 18.01.2018 у справі №816/747/15-а.

Також суд зазначає, що відображена у прайс-листах вартість товарів в повній мірі відповідає тій вартості, що визначена у рахунках-фактурах щодо кожної відповідної поставки товару, а тому не викликає сумнівів той факт, що ціни є актуальними на час здійснення замовлення щодо поставки партії оцінюваного товару.

В той же час, митним органом не наведено жодних обґрунтованих аргументів стосовно того, яким чином надання позивачем прайс-листів, із зазначенням терміну дії ціни на товар, ставить під сумнів достовірність визначеної позивачем митної вартості товару, за умови, що відображена у прайс-листі інформація щодо вартості товарів в повній мірі відповідає вартості, визначеній у поданих до митного оформлення рахунках-фактурах.

Також однією із підстав, якою відповідач обґрунтовував рішення про коригування митної вартості товарів, є та обставина, що відповідно до пунктів 5.1. контрактів № 1 від 06.05.2021, №2 від 10.12.2020 оплата за товар здійснюється у доларах у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, а по контракту № 2 від 15.10.2020 - оплата здійснюється у євро у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, про що в митного органу відсутня інформація.

З цього приводу суд зазначає, згідно з умовами договорів № 1 від 06.05.2021, №2 від 10.12.2020, оплата за товар здійснюється у доларах, а згідно договору № 2 від 15.10.2020 - у євро, у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами.

При цьому, пунктом 5.3. договору № 1 від 06.05.2021 визначено дату оплати - 60 день з дати виставлення рахунку для покупця. Про термін оплати - 60 днів зазначено і в рахунку-фактурі, виставленому компанією «Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.STI» 22.12.2021 № IHR102 на суму 8332,87 дол. США.

Пунктом 5.3. договорів №2 від 10.12.2020 та № 2 від 15.10.2020 визначено, що датою оплати вважається дата списання коштів банківською установою з валютного рахунку покупця.

За змістом пункту 3.1 контрактів товар поставляється на умовах EXW, в редакції Інкотермс 2010. Ці умови означають, що продавець вважається таким, що виконав свої зобов`язання з постачання, коли він надасть товар у розпорядження покупця на своєму підприємстві чи в іншому названому місці (наприклад: на заводі, фабриці, складі тощо). Продавець не відповідає за навантаження товару на транспортний засіб, а також за митне очищення товару для експорту. Імпортер (покупець) повинен укласти договір з перевізниками товару і оплатити перевезення від підприємства-продавця до пункту призначення, включаючи навантаження, виконати і сплатити митні процедури, а також податки і збори, сплатити товар продавцеві за ціною виробника.

Як слідує з матеріалів справи, рахунки-фактури, були виставлені компаніями «Soylu Egzoz Yedek Parka San. Ve Tic.LTD.STI» 22.12.2021 № IHR102 на суму 8332,87 дол. США, «Logel Makine Otomotiv San. Ve Tic.F.S» 23.12.2021 №PWR875 на суму 11803,48 дол. США, «Osmanli Otomotiv San. Ve Tic.LTD.STI» 23.12.2021 №OSD358 на суму 6826,73 євро.

Визначаючи митну вартість за першим методом, декларант у кожному випадку до фактурної вартості додав також витрати на перевезення товару.

Ці витрати підтверджуються договором про перевезення від 20.12.2021 № 1 та рахунками-фактурами про надання транспортно-експедиційних послуг від 10.01.2022 № СФ-0000002, № СФ-0000005, № СФ-0000006.

Фактична проплата за товар здійснена покупцем ТзОВ «Тір Маркет» 29.03.2022, 02.02.2022, що підтверджується платіжними дорученнями в іноземній валюті № 99 на суму 8332,87 дол. США, № 92 на суму 11803,48 дол. США, а також № 102 на суму 6826,73 євро, наявними у матеріалах справи (т.1 а.с. 26, 40, 59). Зі змісту платіжних доручень можна ідентифікувати сторін зовнішньоекономічної операції купівлі-продажу та суму коштів, що відповідає вартості товарів за рахунками-фактурами.

При цьому, суд зазначає, що невідповідність умов щодо оплати за товар, зазначених у п.5.1 зовнішньоекономічних договорів, відповідно до яких оплата за товар здійснюється у формі 100% передоплати згідно з рахунками-фактурами, не свідчить про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах.

Відступ сторін від умов договору в частині оплати не спростовує факт придбання товару та подальшу оплату за товар, на підтвердження чого позивачем надано відповідні докази.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Крім того, суд звертає увагу на те, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.

У зв`язку із чим, суд вважає, що позивачем подано для митного оформлення імпортованого товару документи, які чітко ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що піддавалися обчисленню, чітко підтверджували ціну товарів, що підлягала сплаті позивачем на користь продавця, тобто підтверджували митну вартість товарів за ціною договору згідно з вимогами частин четвертої та п`ятої статті 58 Митного кодексу України, і в митного органу, враховуючи вищевикладені обставини, не було підстав вимагати у декларанта додаткові документи для підтвердження митної вартості.

Натомість, відповідачем не надано суду жодних доказів того, що документи, подані позивачем для митного оформлення товару є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відтак, суд не вбачає розбіжностей у наданих позивачем під час декларування документах.

Також суд не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Суд наголошує, що вимога про надання договору (угоди, контракту) із третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунків про здійснення платежів третім особам на користь продавця (якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом)); рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписки з бухгалтерської документації продавця щодо формування відпускної ціни товарів на заявлених комерційних умовах поставки товару; ліцензійного чи авторського договору покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталогу, специфікації, прейскурантів (прайс-листа) виробника товару; висновків про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями відповідно до частини третьої статті 53 МК України є обґрунтованою тільки тоді, якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або відсутні відомості про усі числові значення складових митної вартості товарів.

Однак за обставин цієї справи відповідач не встановив розбіжностей, які дійсно мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами поставки, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем).

При цьому суд вважає безпідставною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом), оскільки доказів того, що позивач вступав у договірні відносини із третіми особами матеріали справи не містять.

Аналогічно безпідставною є вимога митного органу надати рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), оскільки доказів про понесення позивачем таких витрат матеріали справи не містять.

Так само ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару. Відсутність такої бухгалтерської документації у покупця товару, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.

Не має логічного обґрунтування вимога відповідача надати ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів, оскільки з жодних документів не випливає, що такий документ є умовою продажу оцінюваних товарів.

Також суд вважає безпідставними посилання відповідача на необхідність надання позивачем прайс-листів, каталогів, специфікацій виробника товару при тому, що прайс-лист у кожному випадку декларант подавав разом із митною декларацією.

Суд зазначає, що в процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару. А тому необґрунтованою є і вимога митниці про надання висновку про якісні та вартісні характеристики товару, підготовленого спеціалізованою експертною організацією, оскільки відповідач не вказав, яким чином висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованими експертними організаціями, надасть можливість підтвердити чи спростувати відомості офіційно виданих продавцем товару документів щодо ціни товару, недійсність чи ознаки підробки щодо яких не виявлено. За таких обставин відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічні контракти (додаткові угоди до них) та рахунок-фактура (інвойс).

З урахуванням наведеного висновки у спірних рішеннях про неможливість визнання митної вартості товару за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, та за рівнем, визначеним декларантом, не є доведеними. При цьому відповідач не вказав на неправильність проведеного розрахунку митної вартості, зазначених у митних деклараціях, не зазначив, які саме складові митної вартості не підтверджені документально та які саме відомості відсутні/не піддаються обчисленню у поданих декларантом документах. Наведене дає підстави для висновку, що сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.

Крім того, враховуючи позицію Верховного Суду у постановах від 12.03.2019 у справі №826/2313/16, від 13.06.2019 у справі №820/6315/15, суд зауважує, що вимоги частин третьої та четвертої статті 53 та частини другої статті 58 МК України зобов`язують митний орган зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких зможе усунути сумніви у їх достовірності. Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як вбачається з оскаржуваних рішень, відповідач митну вартість визначив за другорядним методом - резервним. Його застосування передбачене статтею 64 МК України, згідно з якою у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GAТТ). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

Відповідно до пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування.

Відповідно до пункту 2.1 Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року №598, у рішенні про коригування орган доходів і зборів поряд з обов`язковим зазначенням номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, повинен навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяг партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо. Зазначається послідовність застосування методів визначення митної вартості та причин, через які не був застосований кожний з методів, що передує методу, обраному митним органом.

Таким чином, у рішенні про коригування заявленої митної вартості, крім номера та дати митних декларацій, які були взяті за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, орган доходів і зборів повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд в постанові від 08.02.2019 року в справі № 825/648/17 (№ К/9901/16592/18).

Разом з тим, у спірних рішеннях митний орган лише вказав номер та дату митної декларації, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим.

На думку суду, відповідач не виконав обов`язку щодо наведення у рішенні про коригування митної вартості товарів порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за резервним методом.

Щодо митних декларацій МД №UA500080/2021/210118 від 12.11.2021, рівень митно вартості 4,26 дол.США/кг, МД №UA400040/2021/17828 від 18.11.2021, рівень митної вартості 6,56 дол.США/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення №UA205030/2022/000001/2 від 11.01.2022; МД №UA902020/2021/206529 від 11.11.2021, рівень митної вартості 4,23 дол.США/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення №UA205030/2022/000002/2 від 11.01.2022; МД №UA400040/2021/17830 від 18.11.2021, рівень митної вартості 10,27 євро/кг, МД №UA400040/2021/13229 від 18.10.2021, рівень митної вартості 7,76 євро/кг, МД №UA400040/2021/14347 від 25.10.2021, рівень митної вартості 5,29 євро/кг, яка була використана відповідачем для визначення митної вартості при прийнятті спірного рішення №UA205030/2022/000003/2 від 11.01.2022, то суд зазначає, що можливість поставки товару іншим покупцям за меншою ціною відповідає принципам свободи зовнішньоекономічних зв`язків та не суперечить нормам національного та міжнародного законодавства. При прийнятті оскаржуваних рішень відповідачем використано виключно інформацію з бази даних митного органу, тобто при винесенні спірних рішень відповідач керувався не документами, поданими декларантом до митного оформлення, а опирався вже на наявну в митного органу цінову інформацію.

Разом з тим, суд зазначає, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися лише на інформації митниці, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин під час здійснення ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено.

Сам факт здійснення митного оформлення подібних товарів за митною вартістю, що є більша заявленої декларантом, не може бути безумовною підставою для коригування відповідачем митної вартості товару.

Також не може залишитися поза увагою і той факт, що в поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю (за штуку), тоді як митний орган в оскаржуваних рішеннях використав цінове значення за кілограм, тобто, інше цінове визначення, ніж у документах, узгоджених покупцем і продавцями товару (позивачем та його контрагентами).

Також, Верховний Суд у постанові від 21.12.2018 по справі №815/228/17 дійшов висновку, що наявність в інформаційних базах даних митного органу інформації про те, що у попередні періоди аналогічні товари були розмитнені із зазначенням більшої митної вартості, жодним чином не доводить неправильність її визначення позивачем, оскільки митна вартість залежить від ряду обставин і визначається в кожному конкретному випадку.

Крім цього, суд зазначає, що будь-яка інформація, отримана від юридичних осіб носить виключно інформативний характер та не є безумовною рекомендацією митному органу визначати митну вартість інших аналогічних/подібних товарів саме за такою вартістю. Кожна зовнішньоекономічна угода містить свої умови, які погоджуються сторонами. Принцип свободи договорів чітко передбачає, що сторони можуть самостійно визначити вартість товару.

Враховуючи встановлені обставини справи та норми чинного законодавства, суд дійшов висновку, що подані позивачем до митного оформлення документи були достатніми для підтвердження заявленої за ціною договору митної вартості товару. При цьому подані документи не містили розбіжностей чи ознак підробки, водночас підтверджували числове значення митної вартості товару.

Крім того, суд звертає увагу, що в адміністративних процедурах із митного контролю та митного оформлення митний орган повинен обґрунтувати (довести) законність свого рішення; відповідно рішення митного органу не може ґрунтуватися на припущеннях, на сумнівах про повноту і достовірність відомостей про заявлену митну вартість товару; висновки цього органу повинні ґрунтуватися на достовірних і вичерпних доказах.

Відповідно до частини третьої статті 318 Митного кодексу України митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Ця норма також відповідає стандартним правилам, встановленим пунктами 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 року № 3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур", якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Крім того, це узгоджується з проголошеними у статті 8 МК України принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товару, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності та інших.

Також суд зазначає, що Верховний Суд в постанові від 08.10.2019 у справі №803/776/17 вказав, що декларант не зобов`язаний (звільнений від обов`язку) доводити правильність заявленої ним митної вартості: його твердження про розмір митної вартості вважається правомірним, поки протилежне не буде доведено контролюючим органом.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов до висновку, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

На підставі досліджених письмових доказів суд вважає, що використані декларантом відомості підтверджені документально та визначені кількісно; їх достовірність не спростована відомостями від компетентних органів інших країн щодо не підтвердження обставин відчуження позивачу продавцем нерезидентом товару, або що видані позивачу документи є фіктивними, недійсними.

Отже, суд дійшов висновку, що визначення відповідачем митної вартості товарів за резервним методом здійснено з порушенням вимог митного законодавства України, що є підставою для скасування оскаржуваних рішень.

Таким чином, рішення відповідача про коригування митної вартості товарів від 11.01.2022 № UA 205030/2022/000001/2, № UA 205030/2022/000002/2, № UA 205030/2022/000003/2 є необґрунтованими та безпідставними, не ґрунтуються на нормах чинного законодавства, тому їх слід визнати протиправними та скасувати, а позов задовольнити.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформовану в пункті 58 рішення у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29).

Крім того, відповідно до статті 244 КАС України суд під час ухвалення рішення вирішує, як розподілити між сторонами судові витрати.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов задоволено, то на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір у сумі 2481,00 грн, що сплачений платіжним дорученням від 21.09.2022 № 695 (т. 1 а.с. 12).

Щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 10000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до частин першої, другої статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Згідно з частиною третьою статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Водночас частинами четвертою, п`ятою статті 134 КАС України встановлено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Разом з тим, відповідно до частин шостої та сьомої статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідно до частин сьомої, дев`ятої статті 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

У пункті 269 Рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України" Європейський суд з прав людини зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

Виходячи з аналізу вищевказаних правових норм вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі. Сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Як вбачається із доданих письмових доказів (договору про надання правничої допомоги №05/09/22 від 05.09.2022, акту № 20/09/22 від 20.09.2022 приймання-передачі наданих послуг згідно Договору про надання правничої допомоги №05/09/22 від 05.09.2022, квитанції до прибуткового касового ордера від 20.09.2022 № 20/09/22) позивач сплатив адвокату Гарбар Ю.Р. кошти в загальній сумі 10000,00 грн на оплату правової допомоги, яка відповідно до акту приймання-передачі наданих послуг складається з: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваних рішення (1,5 год.) - 3000,00 грн, складання та формування позовної заяви (3,5 год.) - 7000,00 грн. Вартість однієї години роботи 2000,00 грн.

Суд зазначає, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто повинно бути доведено доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи.

Крім того, враховуючи вимоги статей 134, 139 КАС України під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03.10.2019 у справі №922/445/19.

Таким чином, з наведеної правової позиції слідує, що суд вправі зменшити розмір судових витрат на професійну правничу допомогу адвоката і з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами сьомою-дев`ятою статті 139 КАС України, з урахуванням конкретних обставин справи та з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

На думку суду, заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною, а тому, враховуючи предмет спору, незначну складність справи, заявлене представником відповідача клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу та виходячи із критеріїв, визначених частинами третьою, п`ятою статті 134, частиною дев`ятою статті 139 КАС України вважає, що на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн. Решту витрат на професійну правничу допомогу повинен понести позивач.

При цьому, суд зазначає, що надання правничої інформації, консультацій, роз`яснень з питань правомірності винесення оскаржуваного рішення, включається до витрат пов`язаних зі складанням адміністративного позову, охоплюються загальною діяльністю адвоката та мають на меті складання позовної заяви і подання її до суду, а тому дані витрати повинен понести позивач.

Отже, враховуючи вищевикладене, за рахунок бюджетних асигнувань відповідача необхідно стягнути на користь позивача судовий збір у розмірі 2481,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 3000,00 грн.

Керуючись статтями 139, 243-246, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 11.01.2022 № UA 205030/2022/000001/2, № UA 205030/2022/000002/2, № UA 205030/2022/000003/2.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Тір Маркет" судовий збір у розмірі 2481,00 грн (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривня 00 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3000,00 грн (три тисячі гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: Товариство з обмеженою відповідальністю "Тір Маркет" (43021, Волинська область, місто Луцьк, вулиця Стрілецька, 31, ).

Відповідач: Волинська митниця (44350, Волинська область, Ковельський район, село Римачі, вулиця Призалізнична, 13, ).

Суддя Р.С. Денисюк