Справа № 260/1080/22
Суддя: Качмар Володимир Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Справа № 260/1080/22 пров. № А/857/11479/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

судді-доповідача Качмара В.Я.,

суддів Большакової О.О., Затолочного В.С.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м.Львові справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, провадження в якій відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року (суддя Калинич Я.М., м.Ужгород), -

ВСТАНОВИВ :

У вересні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській області в особі Ліквідаційної комісії (далі УМВС, Ліквідаційна комісія) в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог (а.с.47-51), просив:

визнати протиправними дії відповідача з приводу не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.2008 року по 25.12.2008, сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 по 06.11.2015 із врахуванням проведених виплат;

зобов`язати УМВС здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.2008 по 25.12.2008 у сумі 70954,55 грн, сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 по 06.11.2015 в сумі 87883,42 грн, із врахуванням проведених виплат.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року в задоволені позову відмовлено.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням його оскаржив позивач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення суду, та прийняти нове, яким позов задовольнити.

В апеляційній скарзі вказує, що відповідачем у неповному обсязі виплачено позивачу грошове забезпечення за спірний період.

Відповідач у відзиві на апеляційну скаргу заперечує вимоги такої, вважає рішення суду першої інстанції законним та обґрунтованим, просить залишити його без змін, а апеляційну скаргу - без задоволення.

У відповідності до частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС), суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, так як апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, що ухвалене в порядку письмового провадження (без повідомлення сторін) за наявними у справі матеріалами.

Переглянувши справу за наявними у ній матеріалами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач здійснив повний розрахунок та виплату грошового забезпечення ОСОБА_1 за спірний період.

Такі висновки суду першої інстанції не відповідають встановленим обставинам справи, зроблені з не правильним застосуванням норм матеріального права і порушенням норм процесуального права, з таких міркувань.

Апеляційним судом, з урахуванням встановленого судом першої інстанції встановлено та підтверджено матеріалами справи те, що рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 23 вересня 2021 року у справі №260/3194/21, яке набрало законної сили 17.02.2022, визнано протиправними дії УМВС з приводу не нарахування та не виплати ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.2007 по 30.06.2007, з 01.07.2007 по 31.08.2007, з 01.09.2007 по 31.12.2007, сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2008 по 06.11.2015, із врахуванням проведених виплат. Зобов`язано УМВС здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.2007 по 30.06.2007, з 01.07.2007 по 31.08.2007, з 01.09.2007 по 31.12.2007, сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2008 по 06.11.2015, із врахуванням проведених виплат. В решті частини позовних вимог відмовлено (далі Рішення суду).

Відповідно до розрахункових листів, наданих відповідачем на виконання ухвали суду першої інстанції про витребування доказів, вбачається, що позивачу у 2008 році нараховувалося грошове забезпечення, яке складалося з наступних складових:

- січень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 110 грн, різниця премії 1211,21 грн. Всього 3978,01 грн.

- лютий 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 110 грн, різниця премії 1211,21 грн. Всього 3978,01 грн.

- березень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 110 грн, різниця премії 1211,21 грн. Всього 3978,01 грн.

- квітень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- травень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- червень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- липень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- серпень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн., премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- вересень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- жовтень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн, премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- листопад 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн., премія 132,84 грн, різниця премії 1188,37 грн. Всього 3978,01 грн.

- грудень 2008 року: посадовий оклад 1100 грн, оклад за звання 130 грн, вислуга років 430,50 грн, доплата за особливі умови 996,30 грн+664,20 грн, премія 1198,58 грн. Всього 4519,58 грн.

При цьому, слід звернути увагу на те, що в апеляційній скарзі позивач погоджується з тим, що йому впродовж 2008 року виплачувалося грошове забезпечення, разом з тим вказує, що не наведено правових підстав їх нарахування і виплати у вказаному розмірі.

Разом з тим, судом встановлено, постановою Закарпатського окружного адміністративного суду від 4 грудня 2017 року у справі за №807/2460/15 визнано протиправними дії посадових осіб Головного управління МВС у Закарпатській області (далі ГУМВС) та УМВС щодо невиплати та нарахування грошового забезпечення та компенсаційних виплат; зобов`язано Головне управління національної поліції у Закарпатській області (далі ГУНП) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 : 1) грошові компенсації за речове майно у розмірі 120,43 грн; 2) грошові компенсації за продовольчі пайки; 3) грошові суми за періоди: з 15.08.1996 по 31.08.1999 за несення служби двічі на місяць в Ужгородському МВ УМВС в Закарпатській області; матеріальної допомоги в розмірі грошового забезпечення на рік (за три роки 1997-1999рр.); з 01.09.1999 по 09.06.2002 за залучення у понаднормовий час, матеріальної допомоги та 40 відсотків надбавки; з різниці за 6 місяців (з липня 2000 року по січень 2001 року); з 10.06.2002 по 14.02.2005 за залучення у понаднормовий час та матеріальної допомоги; з 01.05.2003 щорічної премії в розмірі 33,3 відсотки; з 14.02.2005 по 24.12.2008 за залучення у понаднормовий час; різниці грошових сум з 01.07.2007 по 31.12.2007, з урахуванням вислуги років в органах внутрішніх справ 23 роки; різниці грошових сум з 01.01.2008 по 31.12.2008; різниці грошових сум з 01.01.2008 по 30.11.2008 щомісячної надбавки за виконання особливо важливих завдань; в задоволенні решти позовних вимог відмовлено (далі Постанова суду).

Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 21 березня 2018 року Постанову суду скасовано та прийнято нову постанову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про визнання дій протиправними, стягнення недоплаченого грошового забезпечення, грошової компенсації за речове майно та продовольчі пайки, матеріальної допомоги, щомісячної премії та інших виплат, зобов`язання зарахувати час навчання до вислуги років, заповнити трудову книжку, здійснити перерахунок пенсійного забезпечення, спонукання до вчинення інших дій відмовлено. Позовні вимоги ОСОБА_1 про скасування наказів ГУМВС № 512 о/с від 04.12.2008, № 552 о/с від 24.12.2008, № 134 о/с від 20.03.2009, наказів Управління Міністерства внутрішніх справ України в Закарпатській обл. № 30 о/с від 05.11.2009, № 265 о/с від 10.08.2011, № 2 о/с від 08.01.2013, № 222 о/с від 09.10.2015, № 164 о/с від 19.08.2015, № 257 о/с від 06.11.2015, наказу ГУНП № 1 о/с від 07.11.2015, визнання незаконними та нечинними грошового атестату № 121 від 31.12.2008, рахунково-платіжної відомості № 173 від 23.11.2015 та трудової книжки серії НОМЕР_1 від 10.11.2015, поновлення на публічній службі залишено без розгляду у зв`язку із пропуском строку звернення до суду без поважних причин (далі Постанова суду-1).

Постановою Верховного Суду від 12 березня 2020 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а Постанову суду-1 без змін.

Вищевказаною Постановою Верховного Суду встановлено наступне:

« 83. Водночас розрахунковими листами за 2006, 2007, 2008 роки УМВС підтверджено, що премії були нараховані та виплачені ОСОБА_1 за кожний місяць служби.

86. Слід констатувати, що згідно з розрахунковим листом за 2008 рік позивач був забезпечений посадовим окладом, окладом за звання, надбавкою за вислугу років, надбавкою за виконання особливо важливих завдань та премією, що відповідає приписам вимог законодавства. Так, ОСОБА_1 отримував в січні-листопаді 2008 року надбавку за виконання особливо важливих справ у розмірі 60% (996 грн. 30 коп.), а у грудні 2008 року 100% (1660,50 грн) від посадового окладу, з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років. Згідно з особовою карткою № НОМЕР_2 надбавка за виконання особливо важливих справ у розмірі 60% встановлена наказом УМВС України в Закарпатській області від 23 січня 2008 року № 23 о/с, а у розмірі 100% відповідно до наказу УМВС України в Закарпатській області від 05 грудня 2008 року №516 о/с.

87. З огляду на наведене, Верховний Суд погоджується з висновком суду апеляційної інстанції про забезпечення ОСОБА_1 у період проходження ним служби в УМВС всіма основними видами грошового забезпечення відповідно до займаних посад, спеціальних звань та вислуги років, надбавками, доплатами та преміями відповідно до виданих наказів керівника, що також підтверджено довідкою Ліквідаційної комісії від 18.09.2017 № 782/106/5-2017 про відсутність заборгованості перед позивачем.».

З огляду на викладене, слід резюмувати, що позовні вимоги ОСОБА_1 стосуються не нарахування та не виплати у повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.2008 по 25.12.2008 та не нарахування та не виплати сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 по 06.11.2015 і зобов`язання здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.2008 по 25.12.2008 у сумі 70954,55 грн, сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 по 06.11.2015 в сумі 87883,42 грн.

Згідно з положеннями статті 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Як установлено статтею 370 КАС судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Згідно з частинами другою, четвертою, статті 372 КАС судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Згідно з положеннями частин першої та другої статті 382 КАС суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення. За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Судовий контроль за виконанням судових рішень в адміністративних справах здійснюється також у порядку, встановленому статтею 287 цього Кодексу (частина восьма статті 382 КАС).

Відповідно до частини першої статті 383 КАС особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень -відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду. Ці норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їхнього застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів позивача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень. У разі невиконання судового рішення, позивач має право вимагати вжиття спеціальних заходів впливу на боржника, передбачених законодавством про виконавче провадження і КАС України. Невиконання судового рішення не може бути самостійним предметом окремого судового провадження.

Така правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2019 року у справі №820/4261/18, 9 липня 2019 року у справі №826/17587/18 та 2 листопада 2021 року у справі №620/1528/19.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справі №686/23317/13-а зазначено, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». Зазначений спосіб захисту не усуває юридичний конфлікт та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним. При розгляді позовних вимог позивача стосовно невиконання окремого судового рішення у іншій справі, суд не може зобов`язувати виконувати рішення суду шляхом ухвалення нового судового рішення, оскільки виконавче провадження є завершальною стадією судового провадження.

Отже питання про виплату ОСОБА_1 у повному обсязі грошового забезпечення з 01.01.2008 по 25.12.2008, сум індексації заробітної плати за період з 01.01.2009 по 06.11.2015 уже вирішувались судом у справах №№807/2460/15, 260/3194/21, що підтверджується вказаними вище судовими рішеннями.

Дії відповідача щодо виплати чи невиплати належних виплат за цими судовими рішеннями мають оцінюватися в межах розгляду питання щодо виконання судового рішення, в порядку встановленому законом.

Натомість, позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про виплату у повному обсязі грошового забезпечення та сум індексації. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судами та, зокрема у справі № 260/3194/21 перейшли до стадії виконання судового рішення.

Якщо позивач уважав, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він мав звертатися до суду в порядку статті 383 КАС із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

У зв`язку з цим вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 2 грудня 2021 року в справі №808/1156/18, у разі порушення зазначеного порядку оскарження рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання рішення суду - провадження у справі належить закривати з посиланням на те, що спір вирішений судовим рішенням, яке набрало законної сили.

Отже, суд першої інстанції дійшов помилково висновку, що вимоги позивача підлягають розгляду в межах окремої справи, оскільки вимоги позивача в частині про виплату сум індексації стосуються виключно виконання судового рішення у справі №260/3194/21 і мають вирішуватися в порядку статей 380, 383 КАС, вимоги ж щодо виплати не виплаченого у повному обсязі грошового забезпечення уже вирішені в межах справи №807/2460/15 у якій встановлено, що грошове забезпечення за період з 01.01.2008 по 25.12.2008 нараховувалось і виплачувалось позивачу у повному обсязі.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 238 КАС суд закриває провадження у справі якщо є такі, що набрали законної сили, постанова чи ухвала суду про закриття провадження у справі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

При цьому частина перша статті 319 КАС визначає, що судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку і провадження у справі закривається у відповідній частині з підстав, встановлених статтею 238 цього Кодексу.

Такі обставини є безсумнівною підставою для скасування рішення суду першої інстанції та прийняття постанови про закриття провадження у цій справі.

Керуючись статтями 308, 311, 315, 319, 321, 322, 325, 328, 329 КАС суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 29 червня 2022 року скасувати та закрити провадження у цій справі.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Суддя-доповідач В. Я. Качмар
судді О. О. Большакова
В. С. Затолочний