Справа № 380/24600/21
Суддя: Желік Олександра Мирославівна
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді О.Желік розглянув у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, -

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління ДПС у Львівській області, у якій просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення відповідача №2 від 20 вересня 2021 року, про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 100 000,00 грн.

Також просить суд стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача витрати, пов`язані з наданням правової допомоги у розмірі 17000,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки ТОВ «Транс Компані», контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому контролюючий орган жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього товариства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки. Також, у наказі податковий орган зазначив загальні формулювання, без конкретної підстави для проведення перевірки. При цьому, відсутність періоду, за який буде здійснюватись перевірка, вважає грубим порушенням прав платника податків, оскільки фактичний контроль не може бути безмежним у часі. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у постанові від 11.09.2018 у справі № 826/14478/17.

Ухвалою від 21.12.2021 суддя прийняла позовну заяву до розгляду та відкрила провадження у справі; справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Ухвалою від 28.01.2022 вирішено перейти до розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

На адресу суду від відповідача надійшов відзив на позовну заяву (вх. № 7849 від 27.01.2022). В обґрунтування зазначив, що у даному випадку підставою для фактичної перевірки слугувала саме реалізація контролюючим органом функцій, визначених законодавством у сфері виробництва, зберігання та обігу пального. ТОВ «Транс Компані», порушено вимоги п.п. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 Податкового кодексу України, оскільки станом на 13.08.2021 позивачем не здійснено реєстрацію в Єдиному державному реєстрі витратомірівлічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарах витратомірів-лічильників та витратомірівлічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу. Зазначив, що позивачем було виписано та зареєстровано 286 акцизних накладних на загальний обсяг палива 2439867 літрів. Встановлено рух пального на акцизному складі з уніфікованим номером 1015317. Також заперечив щодо стягнення витрат на професійну правову допомогу. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити.

Від відповідача на адресу суду додаткові пояснення (вх. № 55481 від 26.08.2022) у яких вказав, що згідно інформації зазначеної в заяві про правопорушення в сфері ліцензування та дозвільної діяльності під час роздрібної торгівлі пальним контролюючим органом встановлено що, товариством з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» порушено правила обліку, виробництва та обігу пального на акцизному складі. Отже, на думку відповідача, наказ ГУ ДПС у Львівській області від 13.08.2021 року № 2777-ПП містив всі необхідні обов`язкові підстави для проведення перевірки, визначені ПКУ (п.п. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75, п.п. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України). Відтак вважає позовні вимоги такими, що задоволенню не підлягають.

Від позивача на адресу суду надійшли пояснення (вх. № 70119 від 07.11.2022) у яких навів доводи аналогічні тим, які викладені в позовній заяві. Додатково висловив заперечення щодо розміру штрафної санкції. Просив у задоволенні позову відмовити.

У судовому засіданні, яке відбулося 07.11.2022, з урахуванням клопотання позивача (вх. № 70117 від 07.11.2022) суд перейшов до розгляду справи за правилами письмового провадження.

Суд заслухав пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив таке.

ТОВ «Транс Компані» зареєстроване як юридична особа з присвоєнням коду .

З метою посилення контролю за виробництвом пального і запобігання порушень у сфері оптової та роздрібної торгівлі пальним, на підставі статтей 20, 61, 62 пункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (із змінами та доповнення), статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» та відповідно до заяви про правопорушення в сфері ліцензування та дозвільної діяльності під час роздрібної торгівлі пальним прийнято наказ від 13.08.2021 № 2777-ПП щодо проведення фактичної перевірки ТОВ «Транс Компані» ().

Головне управління ДПС у Львівській області з 13.08.2021 по 20.08.2021 провело фактичну перевірку ТОВ «Транс Компані» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС, за результатами перевірки складено Акт (довідка) від 25.08.2021 № 16943/13-01-09-02/38047993.

Перевіркою встановлено, що до перевірки ТОВ «Транс компані» надано такі документи: ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним, дозвіл на виконання газонебезпечних робіт та робіт у вибухонебезпечних зонах, дозвіл на право експлуатувати устаткування, пов`язане із зберіганням вибухопожежнонебезпечних речовин, маса яких дорівнює або перевищує нормативи порогових мас, що визначені постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2002 № 956 «Про ідентифікацію та декларування безпеки об`єктів підвищеної небезпеки», договір оренди від 01.11.2020 № 01112020_1ДГ, договір № 07/06-2020 оренди площадки для розміщення та обслуговування вантажного автотранспорту від 01.06.2020.

За результатами вказаної перевірки контролюючим органом встановлено порушення позивачем ст. 230 Податкового кодексу України, а саме: необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра-лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі.

На підставі вказаного акта, контролюючим органом винесено оскаржуване податкове повідомлення-рішення № 2 від 20.09.2021, яким застосовано до позивача штрафну санкцію у розмірі 100000,00 грн.

При вирішенні спору по суті суд керується таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Пунктом 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі - ПК України) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з ст. 80 Податкового кодексу України, фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, та/або масовими витратомірами, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері регулювання виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп. 80.2.5 Податкового кодексу України)

Відповідно до п. 81.1 Податкового кодексу України, посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення документальної виїзної перевірки, фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, зокрема копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу.

Згідно з наказом від 13.08.2021 № 2777-ПП «Про проведення фактичної перевірки» як підставу для проведення фактичної перевірки ТОВ «Транс Компані», зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2. статті 80 Податкового кодексу України.

Однак, суд зазначає, що зі змісту наказу не вбачається, яку саме інформацію про порушення платником податків тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало ГУ ДПС у Львівській області, що стала у подальшому підставою для прийняття наказу від 13.08.2021 № 2777-ПП "Про проведення фактичної перевірки".

Також суд зазначає, що покликанням у наказі від 13.08.2021 № 2777-ПП «Про проведення фактичної перевірки» на заяву про правопорушення в сфері ліцензування та дозвільної діяльності під час роздрібної торгівлі пальним, не засвідчує існування тих підстав і приводів для фактичної перевірки, які визначені ст. 80 Податкового кодексу України.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки ТОВ «Транс Компані», наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Вказане, на переконання суду, не відповідає приписам закону, який чітко обумовлює, що проведення фактичної перевірки відбувається саме в результаті отримання інформації, яка свідчить порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

При цьому, суд вказує, що для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків недостатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Подібна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18.

Нормами Податкового кодексу України встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15), від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Також, відповідно до наказу ГУ ДПС у Львівській області від 13.08.2021 № 2777-ПП фактична перевірка платника податків мала бути проведена за адресою Львівська область, Пустомитівський район, с. Сороки-Львівські (524-й км траси «Київ-Львів», шиномонтаж TIR, Конюшина, 1).

Однак згідно з актом перевірки з`ясовано, що об`єктами фактичної перевірки був акцизний склад ТОВ «Транс Компані», розташований за адресою: Львівська область, Пустомитівський р-н., с. Сороки-Львівські, дорога Київ-Чоп 0 км. + 550 м.

Отже, суд погоджується з доводами позивача про те, що контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки допущені, що має безпосередній вплив і на її результати.

Щодо порушень встановлених контролюючим органом в акті (довідці) від 25.08.2021 № 16943/13-01-09-02/38047993, суд зазначає таке.

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначено Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального».

Відповідно до ст. 1 Закону місце зберігання пального - це місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Зберігання пального - це діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик.

Відповідно до пп. 14.1.6. п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Відповідно до пп. 14.1.224, 14.1.224-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу - суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання - платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення і перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Відповідно до п. 230.1.2 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати (б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Суд встановив, що ТОВ «Транс Компані» здійснює господарську діяльність у сфері вантажних перевезень.

На підставі відповідних договорів у власності позивача перебуває 217 транспортних засобів та додатково 37 у користуванні.

На балансі підприємства ТОВ «Транс Компані» знаходиться 135 одиниць транспортних засобів, що підтверджується копіями свідоцтв реєстрації транспортних засобів, які використовуються для здійснення господарської діяльності за основним кодом КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт.

ТОВ «Транс Компані» є власником пересувної цистерни (д.н.з. НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію т.з. НОМЕР_2 ). З метою забезпечення власних потреб, а саме - заправки автопарку, ТОВ «Транс Компані» здійснює придбання палива у контрагентів.

У ТОВ «Транс Компані» наявні три ліцензії на господарську діяльність, пов`язану із паливом, а саме:

- ліцензія № 2000635 на зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) за адресою: 81131, Львівська обл., Пустомитівський р-н., сільська рада Солонківська. автодорога Кпїв-Чоп, 553 км+200м;

- ліцензія № 2100023 на роздрібну торгівлю пальним за адресою: Україна, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Солонка, готельний комплекс, траса Кпїв- Чоп, км. 540;

- ліцензія № 2100025 на роздрібну торгівлю пальним за адресою: Україна, Львівська обл., Пустомитівський р-н., с. Сороки-Львівські, дорога Київ-Чоп. 0 км + 550 м.

01.11.2020 ТОВ «Транс Компані» укладено із ПП «УКРАЇНСЬКИЙ КРАЙ» договір оренди № 01112020_1ДГ, предметом якого є оренда приміщень за адресою: Львівська обл., Пустомитівський р-н., с/рада Сорока-Львівська, автодорога Київ-Чоп 0 км +550 м.

Процедуру створення та ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників і рівнемірів - лічильників рівня пального у резервуарі (далі - Реєстр), а також порядок передачі облікових даних (обсягу обігу та залишку пального) з них електронними засобами зв`язку до контролюючих органів визначає Порядок ведення Єдиного державного реєстру витратомірів-лічильників обсягу виробленого та реалізованого пального і рівнемiрiв-лічильників рiвня пального у резервуарі, передачі облікових даних з них електронними засобами зв`язку (далі - Порядок), затверджений Постановою Кабінету Міністрів України від 22.11.2017 № 891.

Згідно з п. 2 Порядку резервуар це законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки у вигляді стаціонарної споруди або ємності, який призначений для здійснення операцій з обігу пального та його зберігання та для якого встановлена залежність його місткості від абсолютної висоти рівня пального в резервуарі, що оформлено у вигляді градуювальної таблиці.

При цьому обіг пального будь-які операції, що передбачають: фiзичне отримання розпорядником акцизного складу пального з переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з виробництва, придбання, комiсiї, доручення, вiдповiдального зберігання та iншi операції); фізичний відпуск (відвантаження) розпорядником акцизного складу пального переходом права власності чи без переходу права власності на пальне (операції з реалізації, комiсiї, доручення, вiдповiдального зберігання та iншi операції).

Рівнемір лічильник рівня пального у резервуарі (далі - рівнемір) - законодавчо регульований засіб вимірювальної техніки, призначений для вимірювання рівня пального, за яким обчислюється об`єм пального, що перебуває у резервуарі, за градуювальною таблицею резервуара.

Реалiзацiя пального для цiлей розділу VI Кодексу будь-які операції з передачi (відпуску, відвантаження) пального на митній території України на підставі договорів купівлі-продажу, мiни, поставки, дарування, комiсiї, доручення (в тому числі передача на комiсiйну/довірчу реалізацію), поруки, інших господарських та цивільно-правових договорів або за рішенням суду, iншого компетентного державного органу чи органу місцевого самоврядування за плату (компенсацію) або без такої, які передбачають перехід права власності або права розпорядження, а також передачу (відпуск, відвантаження) пального на підставі договорів про виробництво із сировини замовника (абзац 2 підп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України).

Згідно з підп. 230.1.2 п. 230.1 ст. 230 ПК України, акцизнi склади, на території яких здійснюється виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалiзацiя пального, повинні бути обладнані витратомірами-лчильниками на кожному місцi вiдпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на акцизному складi, та рiвнемiрами-лічильниками рiвня таких товарів (продукції) у резервуарі, а для скрапленого газу (пропану або суміші пропану з бутаном), інших газів, бутану, ізобутану за кодами згідно з УКТ ЗЕД 2711 12 11 00, 2711 12 19 00, 2711 12 91 00, 2711 12 93 00, 2711 12 94 00, 2711 12 97 00, 2711-13 10 00, 2711 13 30 00, 2711 13 91 00, 2711 13 97 00, 2711 14 00 00, 2711 19 00 00 2901 10 00 10 - також можуть бути обладнані пристроями для вимірювання рiвня або відсотка пального у резервуарі (далі - рiвнемiр-лічильник) на кожному введеному в експлуатацію стацiонарному резервуар розташованому на акцизному складі.

Акцизнi склади, на яких здійснюється діяльність з переробки нафти, газового конденсату, природного газу та їх суміші, з очищення коксового газу, з метою вилучення цільових компонентів (сировини), що передбачає повний технологічний цикл їх переробки готову продукцію (пальне), повинні бути обладнані лише витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску готової підакцизної продукції (пального) наливом з такого акцизного складу.

Акцизнi склади, на яких здiйснюються виключно зберігання та реалізація пального, що отримується та реалізується виключно у споживчій тарі без змiни розфасовки, а також скрапленого газу природного, бензолу, метанолу, не обладнуються витратомірами. лічильниками та рівнемiрами-лічильниками.

Витратоміри-лічильники та резервуари повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повірки або оцінку відповідності, проведенi вiдповiдно до законодавства, а рівнемiри-лічильники повинні відповідати вимогам законодавства та мати позитивний результат повiрки або оцінку відповідності, або калібрування, проведені відповідно до законодавства. У разi вiдсутності позитивного результату повірки або ошики відповідності, або калібрування витратомiрiв-лічильників та рівнемiрiв-лічильників для цілей цього Кодексу акцизнi склади, на яких вони розташовані, вважаються необладнаними витратомірами-лічильниками та рiвнемiрами-лічильниками.

Паливороздавальні колонки та/або оливороздавальнi колонки, встановлені на акцизних складах, на якi е позитивні результати повірки або оцінка відповідності, проведені вiдповiдно до законодавства, виконують функції витратомiрiв-лічильників.

Платники податку - розпорядники акцизних складiв зобов`язанi зареєструвати:

a) yci розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рiвнемiри-лічильники у розрiзi акцизних складів - в Єдиному державному ресстрi витратомiрiв-лічильникiв та рівнемiрiв-лічильникiв рiвня пального у резервуарi;

б) усi акцизнi склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Один акцизний склад може бути зареєстрований виключно одним розпорядником акцизного складу. Один розпорядник акцизного складу може зареєструвати один і більше акцизних складів.

Забороняється здійснення реалізації пального без наявності зареєстрованих витратомiрiв-лічильникiв, рiвнемiрiв-лічильникiв та резервуарів, без реєстрацiї акцизного складу.

Згідно з підп. 230.1.3 п. 230.1 ст. 230 ПК України, розпорядники акцизних складiв зобов`язанi на кожному акцизному складі щоденно (крiм днiв, в якi акцизний склад не працює) формувати дані про фактичнi залишки пального на початок та кінець звiтної доби та про добові фактичні обсяги отриманого та реалізованого пального (далі у цьому роздiлi - обсяг обігу пального) у розрізі кодiв товарних підкатегорій згiдно з УКТ ЗЕД У літрах, приведених до температури 15°.

Дані про фактичнi залишки пального та про обсяг обігу пального формуються пiсля проведення останньої операції з обігу пального у звiтнiй добі, але не пiзнiше 23 години 59 хвилин пічної доби, до початку здійснення операцій з обігу пального у добу, що настає за звітною добою, та подаються до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, не пiзнiше 23 години 59 хвилин доби, що настає за звiтною добою.

Згідно з вимогами ПК України, на кожному акцизному складі за кожним кодом товарної підкатегорії згідно з УКТ ЗЕД формуються показники про:

- обсяги залишків пального на початок та кінець звiтної доби, що визначаються шляхом підсумовування;

-обсягів залишків пального в кожному резервуарі на підставі показників рівнемірів-лічильників, встановлених на таких резервуарах, розташованих на такому акцизному складі;

-добовий обсяг реалізованого пального, що визначається шляхом підсумовування обсягів реалізованого за звітну добу пального через кожне місце відпуску пального наливом з акцизного складу на підставі показників витратомірів-лічильників, встановлених на кожному місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованому на такому акцизному складі;

-добовий обсяг отриманого пального, що визначається шляхом від обсягу залишків пального на кінець звiтної доби обсягу залишків пального на початок звітної доби та додавання добового обсягу реалізованого пального з такого акцизного складу з додаванням обсягу втраченого пального, зазначеного в акцизних накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстр акцизних накладних, та з відніманням додаткового обсягу пального, зазначеного в заявках на поповнення обсягу залишку пального або спирту етилового, зареєстрованих у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Статтею 11 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22.05.2003 №851-IV передбачено, що електронний документ вважається одержаним адресатом з часу надходження авторові повідомлення в електронній формі від адресата про одержання цього електронного документа автора, якщо інше не передбачено законодавством або попередньою домовленістю між суб`єктами електронного документообігу.

Відповідно до абзацу 6 п. 2 Порядку обміну електронними документами з контролюючими органами, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 06.06.2017 №557, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 03.08.2017 за № 959/30827, друга квитанція електронне повідомлення, що формується у форматі, - затвердженому в установленому законодавством порядку, програмним забезпеченням контролюючого органу (адресатом) за результатами ідентифікації, обробки електронного документа та засвідчує факт і час приймання (неприймання) чи реєстрації такого електронного документа.

Згідно з п. 128.1 ст. 128 ПК України: необладнання та/або відсутність в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі рівнеміра лічильника на введеному в експлуатацію резервуарі, розташованому на акцизному складі, та/або витратоміра-лічильника на місці відпуску пального наливом з акцизного складу, розташованого на акцизному складі, а також необладнання та/або відсутність реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового витратоміра-лічильника спирту етилового на місці отримання та відпуску спирту етилового, розташованого на акцизному складі, тягнуть за собою накладення штрафу в розмiрi 20000 гривень за кожний необладнаний резервуар та/або незареєстрований рівнемiр-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник/витратомір-лічильник спирту етилового.

Повторне протягом року вчинення на тому самому акцизному складі будь-якого з порушень, передбачених абзацом першим цього пункту, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 50000 гривень кожний необладнаний резервуар та/або за незареєстрований рівнемiр-лічильник, а також за кожне необладнане місце відпуску пального наливом з акцизного складу або за кожне місце отримання та відпуску спирту етилового, та/або незареєстрований витратомір-лічильник / витратомір-лічильник спирту етилового.

Пунктом 128.3 ст. 128 ПК України передбачено, що незабезпечення з розпорядника акцизного складу своєчасного подання до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, електронних документів, що містять дані про фактичні залишки пального та обсяг обігу пального або спирту етилового, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000 гривень за кожний неподаний електронний документ.

Правові засади застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг регулюються Законом України «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» від 06.07.95 № 265/95-ВР (далі Закон №265/95-ВР).

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону № 265/95-ВР суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок.

Відповідно до п. 1 ст. 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах: у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій 3 використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання:

- 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

- 150 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Абзацом 1 пункту 11 розділу ІІ Прикінцеві положення Закону № 265/95-ВР визначено, що тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах:

- 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше;

-50 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за кожне наступне вчинене порушення.

Пунктом 52 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України визначено, що за порушення податкового законодавства, вчинені протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дати встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), штрафні санкції не застосовуються, крім санкцій за порушення вимог законодавства в частині, зокрема, обліку виробництва, зберігання та транспортування пального, алкогольних напоїв та тютюнових виробів.

Разом з цим, відповідачем не надано жодних доказів, які б свідчили про зберігання позивачем пального з порушенням вимог законодавства у вказаний період за адресою, визначеною в акті перевірки.

При цьому, перевіркою сформовано висновок про зберігання дизельного пального для власного споживання, за відсутності встановленого факту наявності такого пального, тобто предмету зберігання.

Суд зазначає, що досліджені відомості реєстру акцизних накладних про придбане позивачем пальне, як єдина фактична підстава висновку перевірки про виявлення факту зберігання пального для власного споживання, за фактичної відсутності будь-якого пального та можливості його зберігання позивачем, виключає сам факт допущення ним відповідного правопорушення у зв`язку із відсутністю події такого порушення та як наслідок, виключає можливість притягнення до відповідальності.

Таким чином, суд дійшов висновку, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області №2 від 20 вересня 2021 року є протиправним, а тому підлягає скасуванню.

При вирішенні питання про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу у розмірі 17000,00 грн суд враховує таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Відповідно до положень ч. 5 ст. 134 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.

Згідно з матеріалами справи між позивачем та Адвокатським об`єднанням МС ПАРТНЕРС укладено договір про надання правничої допомоги від 29.11.2021 № 44.

Предметом Договору, згідно п. 1.2 є надання правової допомоги Клієнту (позивачу) у справі про оскарження податкового повідомлення-рішення №2 від 20 вересня 2021 року.

Пунктом 4.2. Договору визначено, що розмір винагороди (гонорар) за цим Договором становить 12000,00 гривень без ПДВ.

При цьому, при досягненні позитивного результату у справі, клієнт зобов`язується виплатити адвокату «гонорар успіху» у розмірі 5 % від ціни позову.

Позивачем сплачено гонорар у розмірі 12 000,00 грн, що підтверджується платіжним дорученням 07.12.2021 № 8097.

Аналіз вищенаведених законодавчих положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України, від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України, від 30 березня 2004 року у справі Меріт проти України.

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку про стягнення користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області витрати на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

У розумінні ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Матеріали справи свідчать, що відповідні критерії відповідачем не дотримані, що зумовило звернення позивача за захистом порушених прав та інтересів до суду.

З огляду на викладене, суд вважає, що позовні вимоги є підставними та обґрунтованими частково, а тому позов підлягає задоволенню.

Відповідно до правил частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до платіжного доручення № 86 від 09.09.2022 при зверненні з цим позовом до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 2481,00 грн.

Ураховуючи наведене, за рахунок Головного управління ДПС у Львівській області на користь позивача належить стягнути 2270,00 грн сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 19, 22, 25, 72-77, 90, 139, 241-246, 250 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області № 2 від 20 вересня 2021 року, про застосування до позивача штрафних (фінансових) санкцій у розмірі 100 000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Львівській області (79026 м.Львів вул.Стрийська 35; код за ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» (81555 Львівська область Городоцький район с.Косівець вул.Польова 20; код за ) судовий збір у сумі 2270 (дві тисячі двісті сімдесят) грн 00 коп.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС України у Львівській області (79026 м.Львів вул.Стрийська 35; код за ЄДРПОУ ВП 43968090) на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Транс Компані» (81555 Львівська область Городоцький район с.Косівець вул. Польова 20; код за ) судові витрати у розмірі 5000 (п`ять тисяч) грн 00 коп, пов`язані із наданням правової допомоги.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Желік О.М