Справа № 340/5021/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

12 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 340/5021/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України на рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року по справі №340/5021/21 за позовом ОСОБА_1 до Департаменту захисту економіки Національної поліції України про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Департаменту захисту економіки Національної поліції України, в якому просив:

1) визнати неправомірною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 :

- грошового забезпечення за період з 04.10.2019 по 02.12.2019 у розмірі 37 870,80 грн.;

- одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції в розмірі 53 419,01 грн.;

- компенсації за невикористані дні відпусток за 2017-2019 у розмірі 82 684,58 грн.;

2)стягнути з Департаменту захисту економіки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 заборгованість:

- грошового забезпечення за період з 04.10.2019 по 02.12.2019 у розмірі 37 870,80 грн.;

- одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції в розмірі 53 419,01 грн.;

- компенсації за невикористані дні відпусток за 2017-2019 у розмірі 82 684,58 грн.

Рішенням Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Департаменту захисту економіки Національної поліції України щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 грошового забезпечення за період з 04.10.2019 по 02.12.2019; одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби в поліції та компенсації за невикористані дні відпусток за 2017-2019 роки. Зобов`язано Департамент захисту економіки Національної поліції України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 04.10.2019 по 02.12.2019, одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції та компенсацію за невикористані дні відпусток за 2017-2019 роки, з урахуванням проведених сум, відповідно до висновків, викладених в судовому рішенні.

Позивач, не погодившись з судовим рішенням в частині відмови в задоволені позовних вимог, звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить змінити рішення суду першої інстанції та задовольнити позов в повному обсязі.

Відповідач, також подав апеляційну скаргу на рішення суду, в якій, посилаючи на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та прийняти нове про відмову в задоволені позову.

Справу розглянуто в порядку письмового провадження, відповідно до приписів ст. 311 КАС України.

Перевіривши підстави для апеляційного перегляду, колегія суддів вважає відсутніми підстави для задоволення апеляційних скарг, виходячи з наступного.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, позивач проходив службу в органах МВС, а з листопада 2015 по 02.12.2019 проходив службу в Національній поліції України.

ОСОБА_1 наказом Департаменту від 03.10.2019 року №309 о/с "По особовому складу" звільнено зі служби в поліції за п. 7 (за власним бажанням) ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію" з 03.10.2019 року.

При звільненні позивачу виплачено грошове забезпечення за 3 дні жовтня та одноразову грошову допомогу в розмірі 25 % місячного грошового забезпечення за кожен повний календарний рік служби, відповідно до п.10 постанови КМУ від 17.07.1992 року за №393.

Постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 року у справі №340/3384/19 змінено дату звільнення та формулювання підстави звільнення ОСОБА_1 із «за п.7 (за власним бажанням) ч.1 ст. 77 Закону України "Про Національну поліцію України", з 03.10.2019» на «за п.4 (у зв`язку з скороченням штатів) ч. 1 ст.77 Закону України "Про Національну поліцію України», з 02.12.2019" (а.с. 17-21).

На виконання постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 15.03.2021 року у справі № 340/3384/19 головою ліквідаційної комісії Департаменту видано наказ №8 о/с від 27.04.2021 року, яким у наказі №309 о/с від 03.10.2019 року змінено формулювання підстави та дати звільнення ОСОБА_1 , зокрема, замінено слова та цифри "за п. 7 ч. 1 ст. 77 (за власним бажанням)" на слова та цифри "за п. 4ч. 1 ст. 77 (через скорочення штатів)", слова та цифри "03 жовтня 2019 " - на слова та цифри - "02 грудня 2019 " (а.с. 23).

31 травня 2022 року позивач звернувся до відповідача із заявою, в якій просив виплатити належні йому при звільненні суми (а.с.26).

Відповідач, листом від 24.06.2022 року № Ч-62/39/04-2021 зазначив, що відповідно до наказу від 03 жовтня 2019 року № 309 о/с позивачу було виплачено всі належні при звільненні грошові виплати (а.с.27).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач допустив протиправну бездіяльність, яка полягає у невиплаті позивачу грошового забезпечення за період з 04.10.2019 року по 02.12.2019 року, грошової компенсації за невикористану додаткову відпустку за період 2017-2019 роки та одноразову грошову допомогу при звільненні зі служби в поліції, з урахуванням проведених сум виплат. В той же час відмовляючи в визначені конкретних сум виплат, суд першої інстанції зазначив, що це питання віднесено виключно до компетенції відповідача.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється: 1) у зв`язку із закінченням строку контракту; 2) через хворобу - за рішенням медичної комісії про непридатність до служби в поліції; 3) за віком - у разі досягнення встановленого для нього цим Законом граничного віку перебування на службі в поліції; 4) у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів; 5) через службову невідповідність; 6) у зв`язку із реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України; 7) за власним бажанням; 8) у зв`язку з переходом у встановленому порядку на роботу до інших міністерств і відомств (організацій); 9) у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі; 10) у разі набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення; 11) у зв`язку з набуттям громадянства або підданства іншої держави.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Приписами статті 92 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом.

Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Згідно з частинами 9, 10 статті 93 Закон України "Про Національну поліцію", поліцейським у рік звільнення за власним бажанням, за віком, через хворобу чи скорочення штату в році звільнення, за їх бажанням, надається чергова відпустка, тривалість якої обчислюється пропорційно з розрахунку однієї дванадцятої частини відпустки за кожний повний місяць служби в році звільнення.

При звільненні поліцейського проводиться відрахування з грошового забезпечення надмірно нарахованої частини чергової відпустки за час невідпрацьованої частини календарного року.

За невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону.

Частинами 1, 2 статті 94 Закону України "Про Національну поліцію" передбачено, що поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 "Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції" встановлено, що грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за №669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (надалі - Порядок №260, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до пунктів 3, 4, 6, 7 розділу І Порядку №260, грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять: 1) посадовий оклад; 2) оклад за спеціальним званням; 3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер); 4) премії; 5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення виплачується поліцейським, які призначені на штатні посади в Національній поліції, та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання.

Підставою для виплати грошового забезпечення є наказ керівника (начальника) органу, закладу, установи Національної поліції (далі - орган поліції) про призначення на посаду поліцейського відповідно до номенклатури посад, наказ ректора ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання про зарахування на навчання або наказ про зарахування в розпорядження відповідного органу поліції та встановлення конкретного розміру окладів, надбавок, доплат.

Грошове забезпечення поліцейським виплачується за місцем проходження служби виключно в межах асигнувань, затверджених кошторисом органу поліції на грошове забезпечення.

Згідно з пунктом 9 розділу І Порядку №260, при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Приписами пункту 11 розділу І Порядку №260 передбачено, що грошове забезпечення, виплачене поліцейському несвоєчасно або в меншому розмірі, ніж належало, виплачується за весь період, протягом якого поліцейський мав на нього право, але не більше ніж за три роки, що передували зверненню за одержанням грошового забезпечення.

Виплата одноразових додаткових видів грошового забезпечення здійснюється, якщо звернення про їх отримання надійшли до закінчення трьох років з дня виникнення права на їх отримання.

Відповідно до пунктів 13, 14, 15 розділу І Порядку №260, виплата грошового забезпечення поліцейським та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання здійснюється щомісяця в останній день місяця за поточний місяць. Виплата грошового забезпечення поліцейським поліції охорони здійснюється щомісяця до 07 числа за минулий місяць.

У разі якщо день виплати грошового забезпечення поліцейським та курсантам ВНЗ МВС із специфічними умовами навчання збігається з вихідним, святковим або неробочим днем, грошове забезпечення виплачується напередодні.

При прийнятті на службу до Національної поліції грошове забезпечення поліцейським нараховується з дня призначення на посаду. У разі звільнення зі служби грошове забезпечення поліцейським виплачується по день їх звільнення зі служби в поліції включно.

Відповідно до пункту 6 розділу ІІІ Порядку №260 визначено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Порядку №260, за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до чинного законодавства.

Таким чином, оскільки судовим рішення по справі № 340/3384/19 було змінено дату та підстави звільнення позивача та враховуючи, що відповідачем проведене розрахунок та виплату грошової компенсації позивача до 03 жовтня 2019 року (включно), що підтверджується розрахунковим листом і не заперечується учасниками справи, та відсутність доказів щодо нарахування та проведення виплати сум грошового забезпечення позивача за період з 04 жовтня 2019 року по 02 грудня 2019 року, тому суд першої інстанції дійшов правомірного та обґрунтованого висновку щодо наявності підстав для стягнення з відповідача на користь позивача грошового забезпечення за період з 04 жовтня 2019 року по 02 грудня 2019 року.

Стосовно питання виплати позивачу одноразової грошової допомоги при звільненні зі служби, колегія суддів зазначає таке.

Так, приписами статті 102 Закону України "Про Національну поліцію» визначено, що пенсійне забезпечення поліцейських та виплата одноразової грошової допомоги після звільнення їх зі служби в поліції здійснюються в порядку та на умовах, визначених Законом України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Відповідно до частин 1, 2, 5 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом та звільняються зі служби за станом здоров`я працівникам міліції (особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ), які на момент опублікування Закону України "Про Національну поліцію" проходили службу в органах внутрішніх справ, мали календарну вислугу не менше п`яти років і до 7 листопада 2015 року були звільнені із служби в органах внутрішніх справ незалежно від підстав звільнення та продовжили роботу в Міністерстві внутрішніх справ або Національній поліції (їхніх територіальних органах, закладах і установах) на посадах, що заміщуються державними службовцями відповідно до Закону України "Про державну службу", а в навчальних, медичних закладах та науково-дослідних установах - на будь-яких посадах, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Особам рядового, сержантського, старшинського та офіцерського складу та деяким іншим особам, які мають право на пенсію за цим Законом, при звільненні зі служби за власним бажанням, через сімейні обставини або інші поважні причини, перелік яких визначається Кабінетом Міністрів України, які мають вислугу 10 років і більше, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби.

Поліцейським, особам офіцерського складу, особам середнього, старшого та вищого начальницького складу органів внутрішніх справ, державної пожежної охорони, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, органів і підрозділів цивільного захисту, податкової міліції, Державної кримінально-виконавчої служби України, звільненим зі служби безпосередньо з посад, займаних в органах державної влади, органах місцевого самоврядування або у сформованих ними органах, на підприємствах, в установах, організаціях і у вищих навчальних закладах із залишенням на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, виплата одноразової грошової допомоги з підстав, передбачених частинами першою та другою цієї статті, здійснюється за рахунок коштів органів, у яких вони працювали.

Відповідно до пункту 23 розділу І Порядку №260 поліцейським, які звільняються зі служби в поліції та в установленому порядку мають право на отримання одноразової грошової допомоги при звільненні, нарахування такої допомоги здійснюється з розрахунку місячного грошового забезпечення з урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, що мають постійний характер, та премій, установлених на день звільнення.

В той же час до розрахунку одноразової грошової допомоги при звільненні не включається винагорода за безпосередню участь у воєнних конфліктах, антитерористичних операціях та інших заходах в умовах особливого періоду.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

День звільнення вважається останнім днем служби.

Як вбачається з матеріалів справи та не заперечується учасниками справи, у зв`язку зі звільненням позивача зі служби в поліції за власним бажанням за наказом №309 о/с від 03.10.2019 року позивач, маючи вислугу 21 рік, відповідно до частини 2 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" набув право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 25 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби. Вказана допомога у листопаді 2019 року була нарахована у розмірі 53 419,01 грн.

В той же час, судовим рішенням в адміністративній справі №340/3384/19 та наказом №8 о/с від 15.01.2020 року змінено підставу звільнення позивача, а саме, «через скорочення штатів», а отже позивач, з урахуванням вищевикладених норм та за наявності вислуги 21 рік, набув право на виплату одноразової грошової допомоги в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, як це передбачено частиною 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для поліцейських, звільнених зі служби за станом здоров`я.

В свою чергу, відповідач не здійснив перерахунок такої допомоги, посилаючись на те, що у судовому рішенні по справі № 340/3384/19 не було зобов`язань відповідача провести будь - які додаткові нарахування .

Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку щодо порушення відповідачем в даному випадку вимог Закону України "Про Національну поліцію", Порядку №260 щодо нарахування та виплати позивачу грошового забезпечення та одноразової грошової допомоги при звільненні, в розмірі 50 відсотків місячного грошового забезпечення за кожний повний календарний рік служби, як це передбачено частиною 1 статті 9 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" для поліцейських, звільнених зі служби за станом здоров`я.

Стосовно питання виплати позивачу компенсації за невикористану в році звільнення додаткову відпустку як учаснику бойових дій за 2017-2019 р.р., колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" учасникам бойових дій надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Статтею 4 Закону України "Про відпустки" передбачено такі види щорічних відпусток: основна відпустка (стаття 6 цього Закону); додаткова відпустка за роботу зі шкідливими та важкими умовами праці (стаття 7 цього Закону); додаткова відпустка за особливий характер праці (стаття 8 цього Закону); інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Відповідно до статті 16-2 Закону України "Про відпустки" учасникам бойових дій, постраждалим учасникам Революції Гідності, особам з інвалідністю внаслідок війни, статус яких визначений Законом України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", особам, реабілітованим відповідно до Закону України "Про реабілітацію жертв репресій комуністичного тоталітарного режиму 1917 - 1991 років", із числа тих, яких було піддано репресіям у формі (формах) позбавлення волі (ув`язнення) або обмеження волі чи примусового безпідставного поміщення здорової людини до психіатричного закладу за рішенням позасудового або іншого репресивного органу, надається додаткова відпустка із збереженням заробітної плати тривалістю 14 календарних днів на рік.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 у період проходження служби в поліції отримав статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 від 22.07.2015 року. (а.с. 15).

При цьому відповідно до довідки від 31.06.2021 року, складеною відповідачем, позивачу у період 2017-2019 р.р. не надавалася додаткова відпустка, передбачена пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 16-2 Закону України "Про відпустки", та грошова компенсація за неї при звільненні всупереч вимогам частини 10 статті 93 Закону України "Про Національну поліцію", пункту 8 розділу ІІІ Порядку №260 не виплачувалася (а.с. 31).

Отже, враховуючи наведені норми права та правові позиції Верховного Суду, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо протиправної бездіяльності відповідача стосовно не виплати позивачу грошової компенсації за невикористану відпустку за 2017-2019р.р.

Колегія суддів вважає неспроможними доводи відповідача стосовно того, що позивач не має права на грошову компенсацію за невикористану щорічну чергову основну та додаткову оплачувану відпустки за 2017-2019 р.р., оскільки компенсації підлягає невикористана відпустка саме в році звільнення. І в разі, якщо працівник не реалізував своє право на таку відпустку в поточному році, перенесення її на наступний період не допускається.

Так, Верховний Суд у постановах від 07.05.2020 року у справі №360/4127/19, від 10.02.2021 року у справі №200/12427/19-а вказав, що у випадку звільнення поліцейського - учасника бойових дій, йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні відпустки, у тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбаченої пунктом 12 частини 1 статті 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", статтею 16-2 Закону України "Про відпустки», що відповідно до приписів ч.5 ст. 242 КАС України враховано при вирішені цієї справи.

Доводи позивача стосовно розрахунку конкретних сум виплат, які належить відповідачу виплатити на користь позивача, колегія суддів також вважає неспроможними з огляду на те, що питання визначення розміру такої компенсації віднесено до компетенції відповідача. Як про це вірно зазначив суд першої інстанції.

Доводи апеляційних скарг не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції.

З урахуванням приведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 , Департаменту захисту економіки Національної поліції України - залишити без задоволення.

Рішення Кіровоградського окружного адміністративного суду від 27 жовтня 2021 року по справі №340/5021/21- залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко