Справа № 380/12620/22
Суддя: Потабенко Варвара Анатоліївна
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року

справа №380/12620/22

Львівський окружний адміністративний суд в складі:

головуючої - судді Потабенко В.А.,

секретаря судового засідання Савки В.А.,

за участі:

представника позивача Петрика І.Я., згідно договору,

представника відповідача Назарової І.С., згідно наказу,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові за правилами загального позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді, стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу,

встановив:

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) до Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України (далі Департамент внутрішньої безпеки, відповідач), в якій просить:

- скасувати Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 17.08.2022 №273 про застосування до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції;

- скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України «По особовому складу» від 17.08.2022 №306 о/с про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- поновити капітана поліції ОСОБА_1 в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України;

- стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу з 17.08.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскаржуваний наказ від 17.08.2022 №273 не містить жодної інформації, який саме обов`язок поліцейського, передбачений ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію», порушений позивачем. В основу висновку службового розслідування покладено факт затримання ОСОБА_1 , повідомлення йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначений вище наказ не містить інших обставин, ніж як факт проведення досудового розслідування кримінального провадження № 0000207 від 20.07.2022 за підозрою ОСОБА_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, і про інші будь-які факти, які б свідчили про вчинення ним дій, які можна кваліфікувати як дисциплінарний проступок, у вказаних документах не йдеться. Звертає увагу суду, що відповідно до ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки вину її у вчиненні злочину не буде доведено у встановленому законом порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Позивач також наголошує, що відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 6 ст. 17 Дисциплінарного статуту Національної поліції України поліцейський, щодо якого здійснюється кримінальне провадження та якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, підлягає відстороненню від посади, а не звільненню зі служби в поліції. Крім того, відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення не застосовується до поліцейського, вина якого не встановлена у визначеному законом порядку. Самого лише посилання на загальні вимоги Дисциплінарного статуту, Присяги працівника поліції та Правил етичної поведінки поліцейського недостатньо для належного обґрунтування рішення про застосування найсуворішого виду дисциплінарного стягнення як звільнення зі служби. Необхідно конкретизувати кваліфікацію установленого порушення поліцейським вказаних вимог шляхом чіткого визначення, у чому саме полягає його вина. Чого, однак, Департаментом внутрішньої безпеки зроблено не було. Враховуючи викладені обставини, підстави для звільнення ОСОБА_1 за відсутності беззаперечних доказів причетності останнього до вчинення дисциплінарного проступку та за наявності кримінального провадження без обвинувального вироку у відповідача відсутні. Враховуючи наведене, позивач просить позовні вимоги задовольнити.

Ухвалою від 19.09.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою від 03.10.2022 суддя прийняла позовну заяву до розгляду й відкрила загальне позовне провадження у адміністративній справі.

12.10.2022 за вх. № 64597 представник відповідача подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

Ухвалою суду від 14.10.2022 у задоволенні клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

17.10.2022 за вх. №65410 від представника позивача надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що в ході службового розслідування особа ОСОБА_2 допитана не була, останній не надав дисциплінарній комісії жодних пояснень і не надав жодних відомостей щодо здійснення ОСОБА_1 впливу на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, з метою забезпечення відшкодування третім особам матеріальної шкоди шляхом внесення відомостей за вказаним фактом до ЄРДР. Крім того, представник позивача зазначив, що в поясненнях ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відсутні будь-які факти здійснення позивачем на них впливу. Також вважає, що з аналізу змісту статей, оприлюднених в мережі Інтернет Львівською обласною прокуратурою, особу ОСОБА_1 неможливо ідентифікувати. Покликається на наявність у позивача заохочувальних відзнак Національної поліції України.

24.10.2022 за вх. № 66716 представник відповідача подав клопотання про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

24.10.2022 представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву (вх. №67069), в якому проти позовних вимог заперечив повністю. Відзив обґрунтований тим, що кримінальне правопорушення, за яким ОСОБА_1 оголошено підозру та затримано в рамках кримінального провадження № 0000207, та дисциплінарний проступок, вчинений такою особою, мають різну правову природу. Позивача було звільнено зі служби в поліції не в зв`язку з набранням законної сили обвинувальним вироком щодо нього, а в зв`язку з вчиненням дисциплінарного проступку грубого порушення службової дисципліни. Зокрема, в ході проведеного службового розслідування встановлено, що капітан поліції ОСОБА_1 допустив порушення вимог п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. 8, п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, п. 2 ч. 1 ст. 23, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п.п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, п. п. 1, 6, 12 розділу І, п. 2 розділу II Положення Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (зі змінами) та п. п. 1, 2, 32 Посадових інструкцій, затверджених начальником Львівського управління полковником поліції Романом Турчаком від 03.09.2021, що виразилося у вступі в неслужбові стосунки з гр. ОСОБА_2 , як наслідок ОСОБА_1 був затриманий працівниками УСБУ у Львівській області, Львівської обласної прокуратури та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів, у межах кримінального провадження №0000207 від 20.07.2022. Вказана подія набула суспільного резонансу та призвела до висвітлення у мережі Інтернет негативного впливу на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності як Департаменту, так і Національної поліції України загалом, дискредитації поліції, що завдає суттєвої шкоди авторитету Національної поліції України та підриває довіру громадян до неї. Зокрема, 30.07.2022 у кримінальному провадженні №0000207 ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, та обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 208 тис. грн. Представник відповідача зазначає, що відповідно до п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 №1179, під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен: неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами. Згідно п. 3 розділу IV Правил етичної поведінки поліцейських за будь яких обставин і відносно будь якої людини як у робочий, так і в неробочий час поліцейський зобов`язаний дотримуватися норм професійної етики. Аналіз положень Дисциплінарного статуту Національної поліції України та Правил етичної поведінки поліцейських є підставою для висновку про те, що службова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих та підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені. Так, відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту Національної поліції дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції. Отже, недотримання службової дисципліни є дисциплінарним проступком, за вчинення якого до особи - порушника застосовуються заходи дисциплінарного стягнення, у тому числі звільнення з органів внутрішніх справ. Звернув увагу на те, що в матеріалах службового розслідування містяться протоколи оперативних нарад при начальникові Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України щодо необхідності дотримання законності під час реєстрації, розгляду та прийняття рішень за заявами та повідомленнями громадян, в яких містяться ознаки кримінальних правопорушень, та про дотримання поліцейськими службової дисципліни, з якими позивач ознайомлений належним чином. Крім того, ОСОБА_1 попереджений про особисту відповідальність за несвоєчасне, неякісне та неналежне виконання прописаних у протоколі запланованих заходів, що підтверджується особистим його підписом. Склад дисциплінарного проступку у діях позивача був встановлений службовим розслідуванням на підставі доказів та пояснень допитуваних службових осіб та аналізувався під кутом зору Правил етичної поведінки поліцейських. Посилання позивача на ту обставину, що відповідно до наказу Національної поліції України від 04.07.2022 № 883 о/с його було нагороджено медаллю « 10 років сумлінної служби», що нібито характеризує позивача з позитивної сторони, не заслуговує на увагу, оскільки відповідно до п. 11 розділу II Положення про відомчі заохочувальні відзнаки Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 25.04.2019 №317, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 21.05.2019 за № 536/33507, нагородження медалями « 10 років сумлінної служби», « 15 років сумлінної служби», « 20 років сумлінної служби», «Ветеран служби» здійснюється послідовно з нагоди відзначення Дня Національної поліції України. Таким чином, оскільки вина позивача у вчиненні дисциплінарного проступку встановлена і доведена дисциплінарною комісією, оскаржувані накази є правомірними, співмірними вчиненому проступку і, відтак, скасуванню не підлягають.

Ухвалою суду від 25.10.2022 задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції.

08.11.2022 за вх. № 70507 від представника відповідача надішли додаткові пояснення у справі, в яких вказано ті ж аргументи, що й у відзиві на позов.

Ухвалою від 15.11.2022 суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю з підстав, наведених у позовній заяві. Просив суд позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечила з підстав, наведених як у відзиві на позов, так і у додаткових поясненнях від 08.11.2022. Просила суд у задоволенні позову відмовити повністю. Додатково зазначила, що сам факт оголошення підозри є підставою для твердження про вчинення позивачем дисциплінарного проступку.

Заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач проходив службу на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського районного Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції з 27.04.2021.

Відповідно до спецповідомлення «Про затримання поліцейського ЛУ ДВБ НП України в межах кримінального провадження» № 1120/42-13/01-2022 від 30.07.2022 ОСОБА_1 30.07.2022 о 12:35 у АДРЕСА_1 був затриманий працівниками Управління СБУ України, Львівської обласної прокуратури та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, в межах кримінального провадження № 0000207, розпочатого 20.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, в порядку ст. 208 КІІК України, який за вплив па прийняття рішення щодо кримінального переслідування особи вимагав 1700 доларів США. Крім цього, в межах даного кримінального провадження вищевказаними працівниками проведено обшук у службовому кабінеті № 33 (робоче місце капітана поліції ОСОБА_5 ) за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: комп`ютери, носії інформації (флешки) та спортивні кросівки (чорного кольору).

Того ж дня ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, що виразилось в одержанні неправомірної винагороди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої винагороди.

На підставі ухвали слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 01.08.2022 ОСОБА_1 відсторонено від посади старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського районного Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції терміном на 2 місяці.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки «Про призначення та проведення службового розслідування» від 03.08.2022 № 136 з метою повної, всебічної та об`єктивної перевірки відомостей, викладених у спецповідомленні т.в.о. начальника Львівського управління Департаменту підполковника поліції Миколи Гоїнця від 30.07.2022, щодо можливих неправомірних дій старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок цього ж управління капітана поліції ОСОБА_1 , відповідно до ст. ст. 14, 15 та розділу V Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-V11I, Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України, затверджених наказом МВС України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, призначено службове розслідування у формі письмового провадження.

За результатами проведеного службового розслідування складено висновок службового розслідування від 17.08.2022, в якому, крім іншого, зазначено, що капітан поліції ОСОБА_1 , старший оперуповноважений відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, вступив у неслужбові стосунки з гр. ОСОБА_2 , від якого отримав кошти в сумі 1000 доларів США за вплив на службових осіб відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області у відкритті та розслідуванні кримінального провадження за зверненням ОСОБА_2 за фактом вчинення відносно нього шахрайських дій гр. ОСОБА_6 , внаслідок яких було заподіяно матеріальну шкоду на понад 5000 доларів США. Під час огляду місця події працівниками Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, та УСБУ у Львівській області вилучено грошові кошти в сумі 1000 тис. доларів США. Цього ж дня, в період часу з 13.00 год. до 18.00 год., у межах кримінального провадження № 0000207, розпочатого 20.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, вищевказаними працівниками проведено обшук у службовому кабінеті № 33 (робоче місце капітана поліції ОСОБА_1 ) за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: комп`ютери, носії інформації (флешки) та спортивні кросівки (чорного кольору). Вищезазначена подія набула суспільного резонансу, призвело до висвітлення такої в мережі Інтернет, негативного впливу на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності як Департаменту, так і Національної поліції України в цілому, що завдає суттєвої шкоди авторитету установи на етапі її становлення та підриває довіру громадян до Національної поліції України.

Резолютивна частина висновку містить наступне. Відомості, що стали підставою для призначення службового розслідування, визнати такими, що знайшли своє об`єктивне підтвердження в частині порушення службової дисципліни капітаном поліції ОСОБА_1 . За вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. 8, п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, п, 2 ч. 1 ст. 23, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, п. п. 1, 6, 12 розділу І, п. 2 розділу II Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (зі змінами) та п. п. 1, 2, 32 посадових інструкцій, затверджених начальником Львівського управління полковником поліції Романом Турчаком від 03.09.2021, ОСОБА_1 вступив в неслужбові стосунки з гр. ОСОБА_2 , як наслідок ОСОБА_1 був затриманий працівниками УСБУ у Львівській області, Львівської обласної прокуратури та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів, у межах кримінального провадження № 0000207 від 20.07.2022, що набуло суспільного резонансу, та призвело до висвітлення у мережі Інтернет, негативного впливу на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності як Департаменту, так і Національної поліції України загалом, дискредитації поліції, що завдає суттєвої шкоди авторитету Національної поліції України та підриває довіру громадян до неї, застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарне стягнення у виді звільнення із служби в поліції.

Слід зазначити, що 01.08.2022 до позивача відповідно до ухвали Личаківського районного суду м. Львова № 463/5593/22 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб з можливістю внесення застави в розмірі 208 тис. грн.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 17.08.2022 № 273, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні п. 3 ч. 1 ст. 2, ст. 8, п. п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 18, п, 2 ч. 1 ст. 23, ст. 64 Закону України «Про Національну поліцію», п. п. 1, 2, 3 ч. 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII, абзаців 1, 2, 5 п. 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, п. п. 1, 6, 12 розділу І, п. 2 розділу II Положення про Департамент внутрішньої безпеки Національної поліції України, затвердженого наказом Національної поліції України від 09.11.2015 № 83 (зі змінами) та п. п. 1, 2, 32 посадових інструкцій, затверджених начальником Львівського управління полковником поліції Романом Турчаком від 03.09.2021, ОСОБА_1 вступив в неслужбові стосунки з гр. ОСОБА_2 , як наслідок ОСОБА_1 був затриманий працівниками УСБУ у Львівській області, Львівської обласної прокуратури та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львів, у межах кримінального провадження № 0000207 від 20.07.2022, що набуло суспільного резонансу, та призвело до висвітлення у мережі Інтернет, негативного впливу на формування громадської думки щодо стану правопорядку і діяльності як Департаменту, так і Національної поліції України загалом, дискредитації поліції, що завдає суттєвої шкоди авторитету Національної поліції України та підриває довіру громадян до неї, застосувати до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, до позивача застосовано дисциплінарне стягнення звільнення зі служби в поліції.

Наказом Департаменту внутрішньої безпеки № 306 о/с від 17.08.2022 ОСОБА_1 звільнено зі служби в поліції на підставі п. 6 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про Національну поліцію» з 17.08.2022.

Вважаючи вказані накази в частині протиправними, позивач звернувся з відповідним позовом до суду.

При вирішенні спору по суті суд виходив з такого.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначає Закон України «Про Національну поліцію».

Поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції (ч. 1 ст. 17 Закону України «Про Національну поліцію»).

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» поліцейський зобов`язаний:

1) неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

2) професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва;

3) поважати і не порушувати прав і свобод людини;

4) надавати невідкладну, зокрема домедичну і медичну, допомогу особам, які постраждали внаслідок правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в безпорадному стані або стані, небезпечному для їхнього життя чи здоров`я;

5) зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

6) інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Правила етичної поведінки поліцейських затверджено наказом Міністерства внутрішніх справ України 09.11.2016 за № 1179 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 06.12.2016 за № 1576/29706.

Ці Правила є узагальненим зібранням професійно-етичних вимог щодо правил поведінки поліцейських та спрямовані на забезпечення служіння поліції суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку на засадах етики та загальнолюдських цінностей.

Ці Правила поширюються на всіх поліцейських, які проходять службу в Національній поліції України (далі - поліція). Дотримання вимог цих Правил є обов`язком для кожного поліцейського незалежно від займаної посади, спеціального звання та місцеперебування.

Метою цих Правил є урегулювання поведінки поліцейських з дотриманням етичних норм, формування в поліцейських почуття відповідальності перед суспільством і законом за свої дії та бездіяльність, а також сприяння посиленню авторитету та довіри громадян до поліції.

Згідно п. 5 розділу І Правил етичної поведінки поліцейських поліцейський здійснює свою діяльність відповідно до основоположних принципів, які закріплені в Конституції України, Законі України «Про Національну поліцію», інших законодавчих актах України, а також у цих Правилах, зокрема:

верховенства права;

дотримання прав і свобод людини;

законності;

відкритості та прозорості;

політичної нейтральності;

взаємодії з населенням на засадах партнерства;

безперервності;

справедливості, неупередженості та рівності.

Відповідно до п. 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських під час виконання службових обов`язків поліцейський повинен:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами;

поважати і не порушувати права та свободи людини, до яких, зокрема, відносяться права: на життя; на повагу до гідності; на свободу та особисту недоторканність; недоторканність житла; на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань; на свободу світогляду і віросповідання; володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності; на мирні зібрання; на свободу пересування, вільний вибір місця проживання; інші права, які передбачені Конституцією та законами України, міжнародними договорами України;

у кожному окремому випадку обирати той захід з-поміж заходів, передбачених законодавством України, застосування якого призведе до настання найменш негативних наслідків;

неухильно дотримуватись антикорупційного законодавства України, обмежень, пов`язаних зі службою в Національній поліції України, визначених Законами України «Про Національну поліцію», «Про запобігання корупції» та іншими актами законодавства України;

виявляти повагу до гідності кожної людини, справедливо та неупереджено ставитися до кожного, незважаючи на расову чи національну приналежність, мову, стать, вік, віросповідання, політичні чи інші переконання, майновий стан, соціальне походження чи статус, освіту, місце проживання, сексуальну орієнтацію або іншу ознаку;

поводитися стримано, доброзичливо, відкрито, уважно і ввічливо, викликаючи в населення повагу до поліції і готовність співпрацювати;

контролювати свою поведінку, почуття та емоції, не дозволяючи особистим симпатіям або антипатіям, неприязні, недоброму настрою або дружнім почуттям впливати на прийняття рішень та службову поведінку;

мати охайний зовнішній вигляд, бути у встановленій формі одягу;

дотримуватися норм ділового мовлення, не допускати використання ненормативної лексики;

зберігати інформацію з обмеженим доступом, яка стала йому відома у зв`язку з виконанням службових обов`язків;

інформувати безпосереднього керівника про обставини, що унеможливлюють його подальшу службу в поліції або перебування на займаній посаді.

Частиною 2 ст. 19 Закону України «Про Національну поліцію» встановлено, що підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Дисциплінарний статут Національної поліції України, що затверджений Законом України «Про Дисциплінарний статут Національної поліції України» від 15.03.2018 №2337-VIII (далі Дисциплінарний статут), визначає сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження. Дія Статуту поширюється на поліцейських та осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, які повинні неухильно додержуватися його вимог.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1 Дисциплінарного статуту службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників. Службова дисципліна ґрунтується на створенні необхідних організаційних та соціально-економічних умов для чесного, неупередженого і гідного виконання обов`язків поліцейського, повазі до честі і гідності поліцейського, вихованні сумлінного ставлення до виконання обов`язків поліцейського шляхом зваженого застосування методів переконання, заохочення та примусу.

Частиною 3 ст. 1 Дисциплінарного статуту передбачено, що службова дисципліна, крім основних обов`язків поліцейського, визначених статтею 18 Закону України «Про Національну поліцію», зобов`язує поліцейського:

1) бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України;

2) знати закони, інші нормативно-правові акти, що визначають повноваження поліції, а також свої посадові (функціональні) обов`язки;

3) поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень;

4) безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону;

5) вживати заходів до негайного усунення причин та умов, що ускладнюють виконання обов`язків поліцейського, та негайно інформувати про це безпосереднього керівника;

6) утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України;

7) утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини;

8) знати і виконувати заходи безпеки під час несення служби, дотримуватися правил внутрішнього розпорядку;

9) підтримувати рівень своєї підготовки (кваліфікації), необхідний для виконання службових повноважень;

10) берегти службове майно, забезпечувати належний стан зброї та спеціальних засобів;

11) поважати честь і гідність інших поліцейських і працівників поліції, надавати їм допомогу та стримувати їх від вчинення правопорушень;

12) дотримуватися правил носіння однострою та знаків розрізнення;

13) сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції;

14) під час несення служби поліцейському заборонено перебувати у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння.

Згідно зі статтею 3 Дисциплінарного статуту керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний:

1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського;

2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій;

3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського;

4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень;

5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності;

6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними;

7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень;

8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

У ст. 11 Дисциплінарного статуту встановлено, що за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з вказаним Статутом. За вчинення адміністративних правопорушень поліцейські несуть дисциплінарну відповідальність відповідно до цього Статуту, крім випадків, передбачених Кодексом України про адміністративні правопорушення. Поліцейських, яких в установленому порядку притягнуто до адміністративної, кримінальної або цивільно-правової відповідальності, одночасно може бути притягнуто до дисциплінарної відповідальності згідно з вказаним Статутом.

Відповідно до ст. 12 Дисциплінарного статуту дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

У ч. ч. 1-3 ст. 13 Дисциплінарного статуту дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень:

1) зауваження;

2) догана;

3) сувора догана;

4) попередження про неповну службову відповідність;

5) пониження у спеціальному званні на один ступінь;

6) звільнення з посади;

7) звільнення із служби в поліції.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 14 Дисциплінарного статуту службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського. Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Відповідно до ч. 4 ст. 14 Дисциплінарного статуту підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

З наведених норм права випливає, що поліцейський може бути підданий дисциплінарному стягненню, однак, не інакше, як за вчинення дисциплінарного проступку, факт вчинення якого має бути встановлено та доведено в ході проведеного службового розслідування.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 № 893, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28.11.2018 за № 1355/32807, затверджено Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України.

Цей Порядок визначає процедуру проведення службового розслідування стосовно поліцейського, права учасників службового розслідування, порядок оформлення його результатів, прийняття та реалізації рішень за результатами службового розслідування.

Аналіз положень вищевказаного Порядку дає підстави для висновку, що службове розслідування проводиться з метою виявлення причин та умов, що стали підставою для проведення службового розслідування, наявності чи відсутності складу дисциплінарного проступку в діянні (дії чи бездіяльності) поліцейського, з приводу якого (якої) було призначено службове розслідування; наявності чи відсутності порушень положень законів України чи інших нормативно-правових актів, організаційно-розпорядчих документів або посадових інструкцій; ступінь вини кожної з осіб, що вчинили дисциплінарний проступок тощо.

Передумовою звільнення особи рядового і начальницького складу за порушення Присяги працівника поліції та за скоєння проступку, який порочить його як працівника поліції, мають бути порушення, встановлені внаслідок ретельного службового розслідування, у ході якого належними та допустимими доказами має підтвердитись факт скоєння особою вчинку, направленого проти інтересів служби, який суперечить покладеним на неї обов`язкам, підриває довіру до неї як до носія влади, що призводить до приниження державного органу та унеможливлює подальше виконання особою своїх обов`язків.

Таким чином, в даній справі вирішення питання про правомірність притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та подальшого звільнення зі служби в поліції передбачає необхідність з`ясувати наявність складу саме дисциплінарного проступку в діях ОСОБА_1 , незалежно від того, яку кримінально-правову кваліфікацію дії цієї особи отримали (або отримають в майбутньому) в рамках кримінального провадження.

Як встановив суд, підставою для проведення службового розслідування слугувало спецповідомлення «Про затримання поліцейського ЛУ ДВБ НП України в межах кримінального провадження» № 1120/42-13/01-2022 від 30.07.2022, згідно якого ОСОБА_1 30.07.2022 о 12:35 у АДРЕСА_1 був затриманий працівниками Управління СБУ України, Львівської обласної прокуратури та Територіального управління ДБР, розташованого у м. Львові, в межах кримінального провадження № 0000207, розпочатого 20.07.2022 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України, в порядку ст. 208 КІІК України, який за вплив па прийняття рішення щодо кримінального переслідування особи вимагав 1700 доларів США. Крім цього, в межах даного кримінального провадження вищевказаними працівниками проведено обшук у службовому кабінеті № 33 (робоче місце капітана поліції ОСОБА_5 ) за адресою: АДРЕСА_2 , в ході якого виявлено та вилучено: комп`ютери, носії інформації (флешки) та спортивні кросівки (чорного кольору).

З висновку службового розслідування від 17.08.2022 вбачається, що своїми діями капітан поліції ОСОБА_1 , старший оперуповноважений відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, вступив у неслужбові стосунки з гр. ОСОБА_2 , від якого отримав кошти в сумі 1000 доларів США за вплив на службових осіб відділу поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області у відкритті та розслідуванні кримінального провадження за зверненням ОСОБА_2 за фактом вчинення відносно нього шахрайських дій гр. ОСОБА_6 , внаслідок яких було заподіяно матеріальну шкоду на понад 5000 доларів США.

Крім того, з пояснень представника відповідача, даних ним в судовому засіданні та письмових поясненнях від 08.11.2022 випливає, що поступком, який ганьбить честь і гідність, порочить поліцейського та підриває авторитет Національної поліції України, є дія чи бездіяльність, яка за своїм характером несумісна з високим званням поліцейського і робить неможливим виконання ним своїх службових обов`язків, грубе порушення загальноприйнятних норм і правил поведінки, що принижує авторитет Національної поліції. А допущення подібної поведінки ОСОБА_1 підриває авторитет як самого поліцейського, органів поліції, так і держави в цілому, оскільки етичні норми поведінки є основоположними нормами поведінки поліцейських,

Таким чином, в акті службового розслідування від 17.08.222 мав би знайти своє підтвердження саме такий вчинок ОСОБА_1 .

Також суд зазначає, що аналіз співвідношення кримінальної та дисциплінарної відповідальності особи свідчить про те, що перша застосовується за діяння, котре є суспільно небезпечним, охоплюється положеннями КК України, та за яке передбачено найбільш суворий захід державного примусу.

На відміну від кримінальної відповідальності, дисциплінарна відрізняється тим, що підставою її застосування завжди є порушення встановленої організації праці або порушення загальновстановлених зобов`язань, які можуть бути передбачені службовими обов`язками суб`єкта проступку.

Водночас, судом з аналізу повідомлення про підозру від 30.07.2022 та висновку службового розслідування від 17.08.2022 встановлено, що висновок службового розслідування від 17.08.2022 містить лише виклад фактичних обставин, зазначених в повідомленні про підозру від 30.07.2022 ОСОБА_1 в одержанні неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, поєднаному з вимаганням такої вигоди, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України.

Аналогічним є і зміст ухвали Личаківського районного суду від 01.08.2022 № 463/5593/22.

Тобто, нових фактів, аніж ті, що зазначені в повідомленні про підозру від 30.07.2022, ухвалі Личаківського районного суду від 01.08.2022 № 463/5593/22, висновком службового розслідування не встановлено.

Суд вказує, що само по собі відтворення у висновку службового розслідування фабули кримінального правопорушення чи інших обставин, наведених у рішеннях слідчого (прокурора, слідчого судді) в рамках досудового розслідування кримінального правопорушення, а так само відтворення у висновку службового розслідування внесених до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей, не є достатнім для того, щоб уважати такий висновок обґрунтованим, як і ухвалене на підставі нього рішення. Обставини подій, що стали підставою для призначення службового розслідування, мають бути підтверджені й оцінені в сукупності з іншими зібраними під час службового розслідування поясненнями та документами.

Аналогічна позиція викладена в постанові КАС ВС від 17.03.2020 в справі № 818/25/17.

В аспекті спірних правовідносин суд зауважує, що з`ясування обставин, які слугували приводом для службового розслідування (порушення кримінального провадження за ознаками скоєння кримінального правопорушення), не може обмежуватися лише проміжними офіційними результатами досудового розслідування (письмовим повідомленням про підозру).

Аналогічного правового висновку дійшов Верховний Суд у постановах від 09.10.2019 у справі № 812/1706/15, від 28.11.2019 у справі 802/1969/17-а, від 30.09.2021 у справі № 814/334/17, від 30.07.2020 у справі № 802/1767/17-а, від 08.05. 2019 у справі № 807/196/17.

Як передбачає ч. 2 ст. 6 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Обов`язковою для застосування в Україні є практика Європейського суду з прав людини, яка ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» визнана джерелом права.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини не є порушенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) притягнення до дисциплінарної відповідальності на основі відомостей про факти, що встановлені у кримінальному провадженні, якщо такі відомості аналізувалися під кутом зору правил службової етики, навіть якщо особа була у кримінальному провадженні виправданою (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 06.10.1982 у справі «X. v. Austria» про неприйнятність заяви № 9295/81) чи таке провадження було закрите (див. mutatis mutandis рішення Європейської комісії з прав людини від 07.10.1987 у справі «Є. v. the United Kingdom» про неприйнятність заяви № 11882/85). Більше того, гарантована п. 2 ст. 6 Конвенції презумпція невинуватості застосовується до процедури, яка за своєю суттю є кримінальною, і в межах якої суд робить висновок про вину особи саме у кримінально-правовому сенсі (рішення Європейського суду з прав людини від 11.02.2003 у справі «Ringvoid v. Norway», заява № 34964/97). Відтак, зазначена гарантія не може бути поширена на дисциплінарні й інші провадження, які згідно з п. 1 ст. 6 Конвенції охоплюються поняттям спору щодо прав та обов`язків цивільного характеру.

Таким чином, судом не береться до уваги твердження представника відповідача про те, що сам факт оголошення підозри від 30.07.2022 ОСОБА_1 є підставою для твердження про вчинення останнім дисциплінарного проступку, оскільки таке має бути встановлено саме в ході службового розслідування і не інакше.

Суд зазначає, що ОСОБА_2 , у якого ОСОБА_1 нібито вимагав 1700 доларів США. та нібито отримав кошти в сумі 1000 доларів США за вплив на службових осіб відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області у відкритті та розслідуванні кримінального провадження за зверненням ОСОБА_2 за фактом вчинення відносно нього шахрайських дій гр. ОСОБА_6 , внаслідок яких було заподіяно матеріальну шкоду на понад 5000 доларів США, не був опитаний в ході службового розслідування.

Тобто, факт неслужбових стосунків із вказаним громадянином в ході службового розслідування підтвердити не вдалось.

Не випливає такий факт і з пояснень головного оперуповноваженого відділення поліції № 1 Львівського районного управління поліції № 1 ГУ НП у Львівській області ОСОБА_3 .

До матеріалів службового розслідування не долучено жодних письмових заяв чи скарг, підписаних ОСОБА_2 , як особою, яка мала взаємовідносини з ОСОБА_1 .

Щодо вилучених у позивача коштів в сумі 1000,00 доларів США, то відповідачем не надано самостійну оцінку їх походженню, відмінну тій, що викладена у повідомленні про підозру від 30.07.2022.

Щодо того, що подія за участі ОСОБА_1 набула негативного суспільного резонансу і розголосу в засобах масової інформації, то суд зазначає наступне.

Дійсно, висвітлення в засобах масової інформації (мережі Інтернет) події затримання поліцейського може мати негативний вплив на авторитет не лише поліцейських Департаменту внутрішньої безпеки зокрема, а й Національної поліції України в цілому.

Однак, такий факт висвітлення треба розглядати не окремо, а у взаємозв`язку з іншими обставинами та фактами, встановленими в ході службового розслідування.

А таких фактів, як зазначено судом вище, службовим розслідуванням не встановлено. Прізвище ОСОБА_1 в повідомленнях про затримання поліцейського не фігурувало.

Крім того, суд вважає за необхідне вказати наступне.

Кримінальне провадження № 0000207, в якому ОСОБА_1 повідомлено про підозру, відкрито за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 3692 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 3692 Кримінального кодексу України прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди для себе чи третьої особи за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, поєднане з вимаганням такої вигоди, караються позбавленням волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

Суд зазначає, що за ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

На момент розгляду адміністративної справи в суді обвинувальний вирок суду щодо позивача відсутній.

Щодо долучених до матеріалів службового розслідування пояснень поліцейських Департаменту внутрішньої безпеки, суд вказує наступне.

ОСОБА_7 зазначила, що їй не відома особа ОСОБА_1 , з приводу заяви ОСОБА_2 їй ніхто не телефонував.

Інші працівники Департаменту внутрішньої безпеки з ОСОБА_1 щодо обставин, які мали місце 30.07.2022, не спілкувались, про затримання ОСОБА_1 вони дізнались від третіх осіб. Про факти можливого вчинення протиправних дій ОСОБА_1 їм не відомо.

Таким чином, жодних встановлених (досліджених, описаних) і підтверджених фактів порушення ОСОБА_1 саме службової дисципліни ні висновок службового розслідування від 17.08.2022, ні оскаржуваний наказ від 17.08.2022 №273 не містять.

Суд звертає увагу відповідача на його обов`язок відсторонити поліцейського, якому повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення у сфері службової діяльності, від виконання службових обов`язків (посади) в порядку, визначеному законом, відповідно до ч. 6 ст. 17 Дисциплінарного статуту.

Решта доводів учасників справи на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.

В контексті зазначеного, суд звертає увагу на наступне.

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні по справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (від 09.12.1994 № 18390/91), вказав, що ст. 6 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень, детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Міра цього обов`язку може варіюватися залежно від характеру рішення. Необхідно також враховувати численність різноманітних тверджень, з якими сторона у справі може звернутися до судів, та відмінності, наявні в Договірних державах, стосовно передбачених законом положень, звичаєвих норм, правових висновків, викладення та підготовки рішень. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи

В рішенні «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 06.09.2005) Суд також звернув увагу на те, що ст. 6 параграф 1 Конвенції не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що рішення національних судів мають бути обґрунтованими, зрозумілими для учасників справ та чітко структурованими; у судових рішеннях має бути проведена правова оцінка доводів сторін, однак, це не означає, що суди мають давати оцінку кожному аргументу та детальну відповідь на нього. Тобто мотивованість рішення залежить від особливостей кожної справи, судової інстанції, яка постановляє рішення, та інших обставин, що характеризують індивідуальні особливості справи.

Разом з цим, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Зважаючи на все викладене вище, суд погоджується із доводами позивача про недоведеність в ході службового розслідування, оформленого висновком від 17.08.2022, фактів порушення ОСОБА_1 службової дисципліни, зокрема вимог до поліцейського, передбачених ч 1 ст. 18 Закону України «Про Національну поліцію» та ч. 1 ст. 3 розділу І Дисциплінарного статуту Національної поліції України.

Звідси, протиправним є застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції на підставі наказу Департаменту внутрішньої безпеки «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 17.08.2022 № 273 та, відповідно, звільнення з займаної посади на підставі наказу Департаменту внутрішньої безпеки № 306 о/с від 17.08.2022.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України) у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Тобто, у випадку незаконного звільнення працівника, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його незаконно звільнено.

Виходячи з того, що позивача звільнено зі служби в поліції протиправно, суд вважає, що існують достатні підстави для його поновлення на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Суд зазначає, що наказом № 306 о/с від 17.08.2022 позивача звільнено з 17.08.2022, а тому ОСОБА_1 підлягає поновленню на попередньо займаній посаді з 18.08.2022.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 371 КАС України рішення суду в частині поновлення на посаді підлягає негайному виконанню.

Щодо вимоги про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, то суд зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більше як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Таким чином, суду в цій справі слід вирішити питання виплати ОСОБА_1 середнього грошового забезпечення за весь час вимушеного прогулу.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про оплату праці» порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Водночас, виплата грошового забезпечення поліцейському під час вимушеного прогулу регулюється постановою Кабінету Міністрів України від 11.11.20015 № 988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції», з наступними змінами та доповненнями.

Пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» визначено, що виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 № 260, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 за № 669/28799, затверджено Порядок та умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських.

Пунктом 6 розділу ІІІ Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення.

Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських, встановлено, що при виплаті грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Зі змісту вищевказаного Порядку, який є специфічним для вирішення даних спірних відносин, вбачається, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Отже, обрахування середньоденного грошового забезпечення позивача на момент звільнення повинно здійснюватися відповідно до кількості календарних днів за два останніх повних місяці служби. Тобто, діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів.

Відтак, норми Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 застосуванню у даній справі не підлягають.

Аналогічний висновок сформовано викладено в постанові Верховного Суду від 19.07.2018, справа № 805/1110/17-а, де чітко врегульовано питання про те, як здійснюється виплата грошового забезпечення поліцейському за час вимушеного прогулу, а саме - в календарних, а не робочих днях.

Як видно із довідки про середньоденне, середньомісячне та нараховане грошове забезпечення з 01.06.2022 по 31.07.2022 ОСОБА_1 від 02.11.2022 № 131, середньоденне грошове забезпечення позивача за два останні місяці до звільнення складає разом 27944,07 грн., з них: червень 2022 року 10166,04 грн., липень 2022 року 17778,03 грн. При цьому, кількість робочих (календарних) днів у червні 30, а в липні 31.

З огляду на це, середньоденна заробітна плата позивача становить 458,10 грн. (27944,07 грн. поділити на 61 робочий день).

Суд зазначає, що періодом вимушеного прогулу позивача є період з 18.08.2022 (оскільки останнім днем роботи позивача було 17.08.2022) по 21.12.2022 включно (оскільки з 22.12.2022 позивач поновлений судом на попередньо займаній посаді), який становить 126 календарних днів.

Водночас, згідно відповіді № 9/6227 від 08.11.2022 Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» ОСОБА_1 поступив до установи 01.08.2022, звільнений 02.08.2022. Таким чином, період перебування ОСОБА_1 у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» не входить в період вимушеного прогулу.

Таким чином, стягненню з відповідача на користь позивача підлягає середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 57720,60 грн. (126 * 458,10 грн.) без урахування обов`язкових платежів та податків.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби у межах суми стягнення за один місяць.

З огляду на вказане, рішення суду в частині стягнення на користь позивача середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу в межах стягнення за один місяць в розмірі 13972,04 грн. необхідно допустити до негайного виконання.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 2 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Виходячи із заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити повністю, оскільки відповідачем жодним чином не наведено доказів вчинення ОСОБА_1 саме дисциплінарного проступку, за який може бути застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

Щодо судового збору, то суд зазначає, що оскільки позивач звільнений від сплати судового збору і такий фактично не сплачувався, відсутні підстави для вирішення питання про відшкодування судового збору.

Керуючись ст.ст. 2, 19-20, 22, 72-77, 132, 134, 139, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» від 17.08.2022 №273 про застосування до капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України, дисциплінарного стягнення у виді звільнення зі служби в поліції.

Визнати протиправним та скасувати наказ Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України «По особовому складу» від 17.08.2022 №306 о/с про звільнення зі служби в поліції капітана поліції ОСОБА_1 , старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України.

Поновити капітана поліції ОСОБА_1 в поліції на посаді старшого оперуповноваженого відділу оперативних розробок Львівського управління Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України з 18.08.2022.

Стягнути з Департаменту внутрішньої безпеки Національної поліції України на користь ОСОБА_1 середнє грошове забезпечення за час вимушеного прогулу за період з 18.08.2022 по 21.12.2022 в сумі 57720 (п`ятдесят сім тисяч сімсот двадцять) гривень 60 коп.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середнього грошового забезпечення за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 13972,04 грн. допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення до суду апеляційної інстанції. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 30.12.2022.

Суддя Потабенко В.А.