Справа № 120/6014/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

29 грудня 2022 р. Справа № 120/6014/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Чечельницької селищної ради про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з адміністративним позовом до Чечельницької селищної рад (далі відповідач або рада), у якому просила суд:

- визнати протиправним та скасування рішення 19 сесії 8 скликання Чечельницької селищної ради від 31.01.2022 № 578 в частині відмови позивачу у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області;

- зобов`язати відповідача повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення, для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 15.12.2021 року позивач звернулася до Чечельницької селищної ради з клопотання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

Однак рішенням 19 сесії 8 скликання Чечельницької селищної ради від 31.01.2022 № 578 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки. Відмова мотивована тим, що бажана земельна ділянка належить до земель лісового фонду.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Ухвалою суду від 12.09.2022 року, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву. Також витребувано у відповідача клопотання позивача із відповідними додатками до нього, які подавались до відповідача з клопотанням; протокол голосування постійної комісії; висновки та рекомендації постійної комісії з питань земельних відносин; Регламент ради; протокол засідання 19 сесії 8 скликання Чечельницької селищної ради; оскаржуване рішення № 578 від 31.01.2022 року та документів, які бралися до уваги при прийнятті цього рішення.

23.12.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву.

Дата подання відзиву зумовлена тим, що ухвалу про відкриття провадження у справі та копію позовної заяви отримано відповідачем 05.12.2022 у зв`язку з неможливістю поштової відправки судової кореспонденції через відсутність фінансування.

У відзиві відповідач посилається на те, що бажана позивачем земельна ділянка відноситься до земель лісогосподарського призначення та згідно картографічних матеріалів не належить до комунальної власності.

Крім того, у відзиві відповідач просив залучити в якості третьої особи , яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Вінницьке обласне комунальне спеціалізоване лісогосподарське підприємство «Віноблагроліс», оскільки лише це підприємтсво може підтвердити належність земельної діялнки. До земель лісового фонду.

Ухвалою суду від 28.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання відповідача.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення (ч. 5 ст. 250 КАС України).

Дослідивши матеріали справи, оцінивши інші докази в їх сукупності, судом встановлено наступне.

15.12.2021 року позивач звернулася до Чечельницької селищної ради з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

До клопотання додано викопіювання бажаної земельної ділянки у якому зазначено: Чечельницький район, КОАТУ: 525083200, зона:03, квартал:000.

Однак рішенням 19 сесії 8 скликання Чечельницької селищної ради від 31.01.2022 № 578 відмовлено у задоволенні клопотання позивачки. Відмова мотивована тим, що бажана земельна ділянка належить до земель лісового фонду.

Вважаючи таке рішення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовідносини у сфері забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель регулюються, зокрема, Земельним кодексом України від 25.10.2001 № 2768-III (по тексту - ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III).

Згідно із ст. 116 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону.

Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Порядок безоплатної приватизації земельних ділянок громадянами врегульований положеннями статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III.

Нормами ч. 6 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено, що громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Із аналізу вищезазначених положень слідує, що законодавцем у статті 118 ЗК України від 25.10.2001 № 2768-III передбачено виключні підстави для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою, а саме: невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

У спірних правовідносинах підставою для відмови у задоволенні клопотання позивача стало те, що земельна ділянка не відповідає вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку, оскільки належить до земель лісового фонду.

Крім того, у відзиві відповідач посилається на те, що бажана позивачем земельна ділянка не належить до земель комунальної власності.

Водночас на підтвердження таких обставин відповідачем до суду не надано жодних доказів.

Надаючи оцінку підставі відмови у наданні відповідного дозволу, що зазначена у оскаржуваному рішенні суд звертає увагу на наступне.

Відповідно до ст. 55 Земельного кодексу України (в редакції на час винесення спірного рішення) до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті:

а) зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів;

в) окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках;

г) полезахисними лісовими смугами на землях сільськогосподарського призначення.

Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності. Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Враховуючи зміст наведених норм Земельного кодексу України, суд доходить висновку, що землі лісогосподарського призначення можуть перебувати не лише у державній, а і у комунальній та приватній власності.

Водночас відповідачем до суду не надано доказів, що спірна земельна ділянка на території Чечельницької селищної ради не перебуває у комунальній власності.

Крім того, належність земельної ділянки до земель лісогосподарського призначення не може бути підставою для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

З огляду на викладене, на переконання суду, такі підстави для відмови у задоволенні клопотання позивача протиправними, адже ст. 118 ЗК України передбачений вичерпний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розробку проекту землеустрою.

Відтак, суд приходить до висновку, що оскаржуване рішення ради № 578 від 31.01.2022 «Про відмову у наданні дозволу та затвердженні документації із землеустрою» в частині розгляду клопотання позивача прийняте із помилковим застосуванням норм земельного законодавства, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Надаючи оцінку вимогам про зобов`язання відповідача повторно розглянути клопотання позивачки про надання дозволу на розробку документації із землеустрою, суд зазначає таке.

Наслідком скасування судом у цій справі рішення ради від 31.01.2022 № 578 є те, що клопотання позивача про надання дозволу на розроблення документації із землеустрою залишається нерозглянутим.

Згідно ч. 3-4 ст. 245 КАС України, у разі скасування індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

А тому позовна вимога повторно розглянути клопотання позивачки також підлягає задоволенню.

Разом з тим суд враховує, що у зв`язку з військовою агресією Російською Федерації проти України, Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/202, затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14 березня 2022 року № 133/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року № 341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 22 травня 2022 року № 2263-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України від 16.11.2022 № 2738-IX, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Таким чином, на дату ухвалення рішення у цій справі в Україні діє воєнний стан, правовий режим якого визначається Законом України від 12 травня 2015 року № 389-VIII.

Законом України від 24 березня 2022 року № 2145-XI "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення умов для забезпечення продовольчої безпеки в умовах воєнного стану", який набрав чинності 07 квітня 2022 року, внесені зміни до деяких законодавчих актів України, зокрема до Земельного кодексу України.

Вказаним законом розділ X "Перехідні положення" Земельного кодексу України доповнено пунктом 27, згідно з яким під час дії воєнного стану земельні відносини регулюються з урахуванням таких особливостей:

5) безоплатна передача земель державної, комунальної власності у приватну власність, надання дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, розроблення такої документації забороняється.

Отже, до припинення (скасування) воєнного стану в Україні діє встановлена законом заборона на безоплатну передачу у приватну власність земель державної та комунальної власності, на надання уповноваженим органом виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування дозволів на розроблення документації із землеустрою з метою такої безоплатної передачі, а також на розроблення відповідної документації.

Згідно з ч. 6 ст. 246 КАС України у разі необхідності у резолютивній частині рішення суду також зазначаються порядок і строк виконання судового рішення, надання відстрочення чи розстрочення виконання рішення.

Відповідно до ч. 3 ст. 378 КАС України підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

Таким чином, оскільки на дату ухвалення рішення існують обставини, які унеможливлюють виконання відповідачем рішення суду в зобов`язальній частині, в силу встановленої законом імперативної заборони на прийняття відповідних рішень, суд доходить висновку про наявність підстав для відстрочення виконання судового рішення в цій частині до усунення таких обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Так, з огляду на результат розгляду справи та з урахуванням вказаної норми КАС України на користь позивача належить стягнути 992,40 грн. судових витрат, пов`язаних із сплатою судового збору.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення 19 сесії 8 скликання Чечельницької селищної ради від 31.01.2022 № 578 в частині відмови ОСОБА_1 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки зі зміною цільового призначення із земель комунальної власності сільськогосподарського призначення орієнтовною площею 2 га, для ведення особистого селянського господарства на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

Зобов`язати Чечельницьку селищну раду повторно розглянути клопотання ОСОБА_1 про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність зі зміною цільового призначення, для ведення особистого селянського господарства, комунальної форми власності, площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства, що розташована на території Чечельницької селищної ради Гайсинського району Вінницької області.

Відстрочити виконання рішення суду у зобов`язальній частині до припинення (скасування) воєнного стану в Україні.

Стягнути на користь ОСОБА_1 сплачений при зверненні до суду судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Чечельницької селищної ради.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 )

Відповідач: Чечельницька селищна рада (, 24800, Вінницька обл., Гайсинський р-н, смт Чечельник, вул. Героїв Майдану, буд. 36)

Повне судове рішення складено та підписано суддею: 29.12.2022 року.

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна