Справа № 160/7426/21
Суддя: Чабаненко С.В.
Дата ухвалення: 2022-10-24 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

24 жовтня 2022 року м. Дніпросправа № 160/7426/21

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Чабаненко С.В.,

суддів: Чумака С.Ю., Юрко І.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі №160/7426/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Престиж Полімер" до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень,-

ВСТАНОВИВ:

ТОВ «Престиж Полімер» звернулось до суду з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення рішення від 19.11.2020 року №№ , .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021р. позов задоволено. Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення рішення від 19.11.2020 року №№ , .

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій скаржник просить оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове - про відмову в задоволені позову.

Дану справу розглянуто в порядку письмового провадження відповідно до приписів ст.311 КАС України.

Перевіривши матеріали справи, законність і обґрунтованість постанови суду в межах доводів апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено письмовими доказами, наявними в матеріалах справи, на підставі направлень на проведення перевірки від 07.10.2020 року № 2965, №2966, наказу на проведення документальної позапланової виїзної перевірки ТОВ «Престиж полімер» від 07.10.2020 року №195-п, згідно п.191.1. ст.191, п.п.20.1 п. 20.1 ст. 20, пп. 75.1.2 п.75.1 ст.75, п.п.78.1.8. п.78.1 ст. 78, п.82.2 ст. 82 ПК України посадовими особами податкового органу проведено перевірку з питань дотримання податкового законодавства при декларуванні за липень 2020 року від?ємного значення з податку на додатку вартість в сумі 193026 грн, яке визначене з урахуванням від?ємного значення з податку на додану вартість задекларованого у попередніх звітних періодах.

За результатами перевірки податковим органом складено акт перевірки від 21.10.2020 року №197/04-36-07-04/39937783, відповідно до висновків якого встановлено завищення платником податків залишку від?ємного значення з ПДВ на суму 193026 грн, неправомірне заниження ПДВ за липень 2020 року на суму 193026 грн та неправомірне заниження ПДВ в суми 582418 грн.

Вказані висновки податковим органом обґрунтовано наступним:

- позивачем не правомірно сформовано у податковій декларації з ПДВ суми бюджетного відшкодування, оскільки господарські операції позивача з ТОВ «Ліон Трейд ЛТД» не спрямовані на настання реальних правових наслідків. Зокрема, поставка товару фактично не відбулася, оскільки до перевірки не надано сертифікати якості на товар, вказаний у ТТН пункт навантаження є 10-ти поверховою житловою будівлею із приміщеннями магазинів різних типів на першому поверсі, вказаний у ТТН транспортний засіб з державним номером не відповідає дійсності, оскільки за вказаним державним номером обліковується легковий автомобіль, ТОВ «Ліон Трейд ЛТД» не є імпортером та виробником поставленого позивачу товару;

- не є можливим зробити висновок про використання списаних запасів позивачем, які придбані протягом червня та липня 2020 року, у господарській діяльності позивача, оскільки надані до перевірки документи не відповідають фактичному руху активів (у наданий документах відсутні обов`язкові реквізити: зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції).

На підставі акту перевірки відповідачем складено податкові повідомлення рішення від 19.11.2020 року № (сума грошового зобов`язання 582418 грн. та штрафна (фінансова) санкція у розмірі 145604,50 грн.) та від 19.11.2020 року № (сума завищеного від`ємного значення ПДВ у розмірі 193206 грн.).

Вирішуючи спір, суд першої інстанції зазначив, що висновки про порушення позивачем податкового законодавства, викладені в Акті перевірки, є необґрунтованими та недоведеними, у зв`язку з чим спірні податкові повідомлення-рішення контролюючого органу є протиправними та підлягають скасуванню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.п.14.1.36 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з пп.14.1.181 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Пунктом 198.1 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

За змістом п.198.2 ст.198 Податкового кодексу України датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

За приписами п.198.3 статті 198 Податкового кодексу України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з:

придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку;

придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Тобто необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг з метою їх використання в господарській діяльності.

Пунктом 198.6 ст.198 Податкового кодексу України передбачено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Згідно з п.44.1 ст.44 Податкового кодексу України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Відповідно до ч. 2 ст. 3 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" № 996-ХІV (далі Закон № 996-ХІV) бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

За змістом ч. 1 ст. 9 вищезазначеного Закону № 996-ХІV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-ХІV передбачені обов`язкові реквізити, які мають містити первинні та зведені облікові документи.

З аналізу приведених норм законодавства вбачається, що для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, що складені в разі фактичного здійснення господарської операції. Визначальною ознакою господарської операції є те, що вона повинна спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків, що кореспондується з нормами Податкового кодексу України.

При цьому, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що судова практика вирішення податкових спорів виходить із презумпції добросовісності платника, яка презюмує економічну виправданість його дій, що мають своїм наслідком отримання податкової вигоди, і достовірність відомостей у бухгалтерській та податковій звітності платника.

Як вбачається з матеріалів справи предметом перевірки були господарські операції ТОВ «Престиж Полімер» з ТОВ «Ліон Трейд ЛТД», які здійснювались згідно договору поставки від 17.06.2020 року № 2020/1706-4, за умовами якого ТОВ «Ліон Трейд ЛТД» зобов`язалось поставити позивачу товар (а.с 234-236, т.1).

На підтвердження виконання умов договору позивачем до матеріалів справи надано копії видаткових накладних від 22.07.2020 року № 261/220-8, від 22.07.2020 року № 261/2207-7, від 22.07.2020 року № 261/2207-6, від 22.07.2020 року № 261/2207-5, від 08.07.2020 року № 261/0708-48, від 08.07.2020 року № 261/0807-47, від 07.07.2020 року № 261/0707-64, від 07.07.2020 року № 261/0707-63 (а.с.237,239, 241, 243, 245, 247, 249, т.1, а.с.1, т2).

Факт транспортування товару до позивача від ТОВ «Ліон Трейд ЛТД» підтверджується копіями товарно-транспортних накладних, які містяться у матеріалах справи; перевізник ТОВ «Індустрія Транс Ком», автомобіль ДАФ НОМЕР_1 з причепом НОМЕР_2 та автомобілем ДАФ НОМЕР_3 причеп НОМЕР_4 (а.с. 238, 240, 242, 244, 246, 248, 250, т.1, а.с. 2, 113-115, т.2) на підставі договору транспортної експедиції № 54 від 09.11.2016 року (а.с. 109-110. т.2). Сплата за транспортні послуги здійснювалась у безготівковій формі, що підтверджується копіями банківських виписок (а.с. 111-112, т.2).

Факт наявності автомобіля підтверджується копією листа ТОВ «Індустрія Транс Ком» від 15.07.2021 року, та копіями свідоцтв про реєстрацію транспортного засобу, які містяться у матеріалах справи.

Розрахунки здійснювались у безготівковій фірмі шляхом перерахунку грошових коштів на розрахунковий рахунок постачальника, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями платіжних доручень (а.с. 11-13, т.2).

Також внаслідок здійснення господарської операції ТОВ «Ліон Трейд ЛТД» було складено податків накладні, які надіслано та зареєстровано в ЄРПН (а.с. 3-10, т.2).

Придбаний товар використано позивачем у власній господарській діяльності, що підтверджується відповідними актами зважування (приймання), актами сортування плівки, та актами випуску гранули (а.с.а.с. 134-223, т.1).

Таким чином колегія суддів вважає, що відсутні обставини на підтвердження того, що господарські операції з зазначеним контрагентом є фіктивними.

Відповідачем, на якого відповідно до ч.2 ст.77 КАС України покладено обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення, не доведено факт вчинення позивачем господарської операції без мети настання реальних правових наслідків, та порушенням публічного порядку.

Доводи контролюючого органу, викладені в акті перевірки та в апеляційній скарзі стосовно податкової інформації щодо контрагента ТОВ «Престиж полімер», зокрема, те, що ТОВ «Ліон трейд ЛТД» не є імпортером та виробником товарів, реалізованих позивачу, згідно аналізу ЄРПН в розрізі номенклатури придбаних ТОВ «Ліон Трейд ЛТД» товарів відсутнє походження товару (стрейч палатний код УКТЗЕД 3920), колегія суддів розцінює критично, оскільки податкове законодавство України не ставить право платника податку на оформлення податкового кредиту в залежність від дій або бездіяльності його контрагентів.

Якщо контрагент не виконав свого зобов`язання щодо сплати податку до бюджету, або припустився інших порушень при здійсненні господарської діяльності, це тягне відповідальність та негативні наслідки саме задля цієї особи. Зазначена обставина не є підставою для позбавлення платника податку права на формування податкового кредиту з податку на додану вартість у разі, якщо останній виконав усі передбачені законом умови щодо включення сум податку, сплачених ним в ціні придбаних товарів (робіт, послуг), до складу податкового кредиту та має всі документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Також не спростовують висновків суду доводи апелянта щодо неналежного оформлення ТТН, зокрема щодо відсутності інформації про вагу вантажу, який перевозиться, відсутність вантажно-розвантажувальних операцій, підписів водіїв, печаток АТП), а тому останні складено з порушенням «Правил перевезення вантажів автомобільним транспортом в Україні», затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.110.1997 року № 363, що унеможливлює встановлення та підтвердження реальності проведення операцій.

При цьому колегія суддів зазначає, що «Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджені Наказом Міністерства транспорту України №363 від 14.10.1997 року не встановлюють правил податкового обліку, а лише встановлюють права, обов`язки та відповідальність власників автомобільного транспорту (перевізників). При цьому, документи обумовлені вказаними правилами, зокрема, товарно-транспортна накладна та подорожній лист, не є документами первинного бухгалтерського обліку, що підтверджують обставини придбання та продажу матеріальних цінностей.

Також, недоліки оформлення товарно-транспортних накладних, за якими до позивача надходили товари є безпідставним, оскільки, податкове законодавство не ставить в залежність право платника податків на податковий кредит від наявності чи відсутності товарно-транспортної накладної, а Правила перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, на які посилається податковий орган, не є законодавчим документом з питань оподаткування і не можуть регламентувати виключний порядок документування в податковому обліку валових витрат та податкового кредиту. Аналогічна висновки неодноразово наводились Верховним Судом при розгляді подібних категорій справ.

Крім наведеного, суд не приймає посилання контролюючого органу на відсутність сертифікатів, як підставу підтвердження відсутності здійснення господарської діяльності, оскільки сертифікат якості не є первинним бухгалтерським документом, що підтверджує реальність здійснення господарської операції, а лише свідчать про якість товару та не є обов`язковими при формуванні платником податку витрат та податкових зобов`язань, податкового кредиту з податку на додану вартість. Відсутність таких документів не позбавляє позивача права на формування витрат та податкового кредиту за наявності належно оформленої податкової накладної, виданої покупцю продавцем товару та зареєстрованої в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановленому податковим законодавством порядку.

В даному випадку належними доказами, а саме видатковими, податковими, прибутковими накладними, платіжними документами, довіреностями, підтверджено оприбуткування товару позивачем. Отже, висновок щодо безтоварності операцій позивача є безпідставними.

З урахуванням наведеного, колегія суддів дійшла висновку, що постанова суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні в судовому засідання усіх обставин справи в їх сукупності.

Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правового обґрунтування, покладеного в основу судового рішення, тому не можуть бути підставою для скасування постанови суду першої інстанції.

Згідно ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 311, 315, 316, 321, 322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07 вересня 2021 року у справі №160/7426/21 - залишити без змін.

Постанова Третього апеляційного адміністративного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та не підлягає оскарженню в касаційному порядку крім випадків, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Головуючий - суддя С.В. Чабаненко

суддя С.Ю. Чумак

суддя І.В. Юрко