Справа № 320/2787/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Київ № 320/2787/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом керівника Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави до Неміщаївської селищної ради про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

керівник Бучанської окружної прокуратури Київської області в інтересах держави (далі позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Немішаївської селищної ради (далі відповідач, сільрада), в якому просив:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо неприведення штатної чисельності працівників служби у справах дітей Немішаївської селищної ради у відповідність до вимоги статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей»;

- зобов`язати відповідача привести штатну чисельності працівників служби у справах дітей Немішаївської селищної ради у відповідність до вимоги статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей».

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що невиконання відповідачем діючих вимог законодавства, а саме Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» щодо забезпечення належної штатної чисельності працівників служби у справах дітей, може призвести до порушення інтересів держави в частині гарантування забезпечення належного захисту прав дітей.

Ухвалою суду від 04.04.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копії зазначеної ухвали отримані учасниками справи, про що свідчать наявні письмові докази.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Рішенням відповідача від 25.02.2021 № 07-VIII-11 «Про створення Служби у справах дітей Немішаївської селищної ради, затвердження положення про Службу у справах дітей та вжиття заходів щодо його державної реєстрації», вирішено створити виконавчий орган ради - Службу у справах дітей Немішаївської селищної ради у статусі юридичної особи публічного права. Також вказаним рішенням затверджено положення, структуру та штатну чисельність Служби у справах дітей Немішаївської селищної ради.

Разом із тим, позивач звернувся до відповідача з листом від 07.10.2021 № 53/1-2883вих21 про надання інформації про кількість працівників служби у справах дітей об`єднаних територіальних громад за штатом та фактично працюючих, у тому числі, відсоток забезпеченості працівниками служб у справах дітей. Також просив, у разі невідповідності фактичної чисельності кількості працівників служб у справах дітей вимогам статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей», повідомити про вжиті заходи селищними радами заходи, спрямовані на усунення порушень та приведення у відповідність фактичної кількості працівників вимогам закону.

Листом від 02.11.2021 № 01-24-100 Служба у справах дітей сільради повідомила позивача, що проведений перерахунок дитячого населення Немішаївської селищної ради та встановлено, що станом на 01.11.2021 має 4464 дитини. Також повідомлено, що для усунення недоліків та порушень в роботі відповідно до частини сьомої статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» був наданий лист голові сільради щодо внесення змін в структуру та штатний розпис служби у справах дітей Немішаївської селищної ради, який був затверджений рішенням сесії сільради від 25.02.2021 № 07-VIII-11.

Також позивач звертався до відповідача з листом від 16.12.2021 № 53/1-4224вих21, в якому зазначив, що чисельність дитячого населення Немішаївської селищної ради становить 4464 дитини, при цьому кількість працівників служби у справах дітей сільради за штатом становить 3 особи, а фактично працюючих 2 особи. У зв`язку з наведеним позивач просив відповідача надати інформацію про вжити сільрадою заходи станом на 15.12.2021, спрямовані на усунення порушень частини сьомої статті 4 Закону України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» та приведення у відповідність фактичної кількості працівників вимогам закону.

Листом від 11.01.2022 № 01-24-01 Служба у справах дітей сільради повідомила позивача, що рішенням сільради від 23.12.2021 № 23-VIII-29 було затверджено структуру та штатний розпис Служби у справах дітей Немішаївської селищної ради і його чисельність в кількості 3 штатні одиниці на 2022 рік, із них вакантні посади відсутні. Станом на 01.01.2022 кількість дитячого населення громади становить 4646 дітей. З приводу збільшення кількості штатних одиниць в службі на лист служби від 02.11.2021 № 01-24-99, сільрада відповіді не надала.

Уважаючи таку поведінку відповідача протиправною бездіяльністю, позивач звернувся з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходив із такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 52 Конституції України, діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідуються за законом. Утримання та виховання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, покладається на державу. Держава заохочує і підтримує благодійницьку діяльність щодо дітей.

Статтею 3 Конвенції з прав дитини від 21.11.1989, ратифікованої Україною 27.02.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони здоров`я та з точки зору численності і придатності їх персоналу, а також компетентного нагляду.

Аналогічні зобов`язання України передбачені також в основних міжнародно-правових актах, зокрема, у Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 закріплено, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

У свою чергу, виходячи з Конституції України та Конвенції ООН про права дитини, правові основи діяльності органів і служб у справах дітей та спеціальних установ для дітей, на які покладається здійснення соціального захисту і профілактики правопорушень серед осіб, які не досягли вісімнадцятирічного віку визначає Закон України «Про органи і служби у справах дітей та спеціальні установи для дітей» від 24.01.1995 № 20/95-ВР (далі Закон).

Відповідно до статті 1 Закону, здійснення соціального захисту дітей і профілактики серед них правопорушень покладається в межах визначеної компетенції на, окрім іншого, центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері сім`ї та дітей, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері сім`ї та дітей, орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим у сфері сім`ї та дітей, відповідні структурні підрозділи обласних, Київської та Севастопольської міських, районних державних адміністрацій, виконавчих органів міських і районних у містах рад.

У здійсненні соціального захисту і профілактики правопорушень серед дітей беруть участь у межах своєї компетенції інші органи виконавчої влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації незалежно від форми власності, окремі громадяни.

Відповідно до частини сьомої статі 4 Закону, штатна чисельність працівників районних, міських, районних у містах служб у справах дітей установлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, які проживають у районі, та не більше ніж на дві тисячі дітей, які проживають у місті, районі у місті. Штатна чисельність працівників служб у справах дітей виконавчих органів сільських, селищних рад відповідних територіальних громад встановлюється з розрахунку один працівник служби не більше ніж на одну тисячу дітей, але не менше одного працівника на об`єднану територіальну громаду.

Разом із тим, відповідно до статті Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі Закон № 280/97) місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами (частина перша статті 10 Закону № 280/97).

Статтею 25 Закону № 280/97 визначено, що сільські, селищні, міські ради правомочні розглядати і вирішувати питання, віднесені Конституцією України, цим та іншими законами до їх відання.

Виключно на пленарних засіданнях сільської, селищної, міської ради вирішуються такі питання, зокрема: затвердження за пропозицією сільського, селищного, міського голови структури виконавчих органів ради, загальної чисельності апарату ради та її виконавчих органів відповідно до типових штатів, затверджених Кабінетом Міністрів України, витрат на їх утримання; утворення за поданням сільського, селищного, міського голови інших виконавчих органів ради (пункти 5, 6 частини першої статті 26 Закону № 280/97).

Згідно зі статтею 32 Закону № 280/97 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, окрім іншого, делеговані повноваження щодо забезпечення школярів із числа дітей-сиріт, дітей з інвалідністю/осіб з інвалідністю I-III групи, дітей, позбавлених батьківського піклування, та дітей із сімей, які отримують допомогу відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», які навчаються в державних і комунальних навчальних закладах, безоплатними підручниками, створення умов для самоосвіти (підпункт 6 пункту б); вирішення відповідно до законодавства питань про повне державне утримання дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, у дитячих будинках сімейного типу, закладах професійної (професійно-технічної) освіти та утримання учнів спеціальних закладів освіти, про надання пільг на утримання дітей у пансіонах закладів освіти, а також щодо оплати харчування дітей у закладах освіти (групах подовженого дня) (підпункт 8 пункту б).

За приписами підпунктів 2, 2-1 пункту «б» частини першої статті 34 Закону № 280/97 до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать, окрім іншого, делеговані повноваження щодо забезпечення здійснення передбачених законодавством заходів щодо: поліпшення житлових і матеріально-побутових умов осіб з інвалідністю, ветеранів війни та праці, громадян, реабілітованих як жертви політичних репресій, військовослужбовців, а також військовослужбовців, звільнених у запас або відставку, сімей, які втратили годувальника, багатодітних сімей, громадян похилого віку, які потребують обслуговування вдома, до влаштування в будинки осіб з інвалідністю і громадян похилого віку, які мають потребу в цьому, дітей, що залишились без піклування батьків, на виховання в сім`ї громадян; вирішення відповідно до законодавства питань надання соціальних послуг особам та сім`ям з дітьми, які перебувають у складних життєвих обставинах та потребують сторонньої допомоги, забезпечення утримання та виховання дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах.

У свою чергу відповідно до пункту 3 Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 24.09.2008 № 866, органами опіки та піклування є районні, районні у мм. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчі органи міських, районних у містах, сільських, селищних рад, у тому числі об`єднаних територіальних громад (далі - органи опіки та піклування), які провадять діяльність із соціального захисту дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, у тому числі забезпечення їх права на виховання у сім`ї, надання статусу дитини-сироти та дитини, позбавленої батьківського піклування, дитини, яка постраждала внаслідок воєнних дій і збройних конфліктів, влаштування дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлення опіки та піклування над дітьми-сиротами та дітьми, позбавленими батьківського піклування, із захисту особистих, майнових і житлових прав дітей, запобігання та протидії домашньому насильству стосовно дітей та за участю дітей.

Для здійснення визначених законом повноважень щодо захисту прав дітей міські, районні у містах (у разі їх утворення), сільські, селищні ради об`єднаних територіальних громад забезпечують, зокрема: утворення служб у справах дітей; розроблення та затвердження положення про службу у справах дітей з урахуванням пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2007 № 1068 «Про затвердження типових положень про службу у справах дітей» та примірного положення про службу у справах дітей виконавчого органу міської, районної у місті (у разі її утворення) ради, сільської, селищної ради, затвердженого Мінсоцполітики.

Із матеріалів справи судом встановлено, що відповідачем створена Служба у справах дітей сільради у статусі юридичної особи публічного права, а також затверджено її структуру та штатний розпис, а саме у кількості 3 штатних одиниць (враховуючи, що кількість дитячого населення громади становить 4646 дітей). Також затверджено положення про службу.

При цьому, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 12.06.2020 № 715-р «Про визначення адміністративних центрів та затвердження територій територіальних громад Київської області» Немішаївська селищна рада утворена 12.06.2020 шляхом об`єднання наступних територіальних громад (населених пунктів), території яких увійшли до складу території територіальної громади, а саме: Немішаївська, Клавдієво-Тарасівська, Микулицька.

Таким чином, суд уважає, що відповідачем виконані наведені вище положення законодавства, у тому числі вимоги частини сьомої статі 4 Закону щодо штатної чисельності працівників служби у справах дітей, отже оскаржуваної бездіяльності суд не вбачає.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Разом із тим, судом встановлено, що звернення прокурора, як зазначено у позові, спрямоване на задоволення інтересів держави у відновленні законності при вирішенні суспільно значимого питання щодо захисту прав дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, або які опинилися у складних життєвих обставинах.

Натомість фактично позовні вимоги прокурора зводяться до бездіяльності сільської ради щодо збільшення штатної чисельності Служби у справах дітей. При цьому, прокурор не наводить випадків порушення прав дітей, які потребують соціальної підтримки.

У підсумку, з урахування зазначеного в сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

у задоволенні позову керівнику Бучанської окружної прокуратури Київської області відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.