Справа № 620/7623/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/7623/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Соломко І.І., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства охорони здоров`я України про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Міністерства охорони здоров`я України (далі також МОЗ України, відповідач) про визнання бездіяльності відповідача щодо розгляду звернення позивача протиправною, визнання порушення відповідачем вимог частини другої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача; визнання порушеним права позивача з боку відповідача під час розгляду заяви від 28.08.2022; зобов`язання відповідача розглянути подане звернення позивача від 28.08.2022 (№ КО-14472998) у відповідності до вимог частини другої статті 15, статей 19, 20 Закону України «Про звернення громадян» та надати відповідь за підписом керівника відповідача у строк, визначений законом.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем не надано відповідь на звернення позивача у встановлений законодавством строк.

04.11.2022 ухвалою суду провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Відповідач у відзиві позов не визнав, посилаючись на те, що на звернення позивача від 28.08.2022 Директоратом медичних послуг Міністерства охорони здоров`я надана відповідь від 01.09.2022 за №03-06/К-9805/9926-38, тому просить в задоволенні позову відмовити.

Розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач є особою з інвалідністю 2 групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни-осіб з інвалідністю внаслідок війни, що підтверджується посвідченням серія НОМЕР_1 (а.с.11).

28.08.2022, на Урядову гарячу лінію 1545, позивач подав письмову заяву на ім`я Міністра охорони здоров`я України, в якій просив МОЗ України повно, всебічно та неупереджено розібратися по заяві позивача; до перевірки залучити сторонніх та незацікавлених осіб маючих необхідний фах та досвід; МОЗ України надати позивачу повну та всебічну відповідь на кожне окремо з поставлених позивачем 13 питань; МОЗ України про результат перевірки та вжиті заходи повідомити позивача письмово на його домашню адресу у вказаний законом строк (а.с. 8-9). Вказана заява зареєстрована за № КО -14472998, що підтверджується реєстраційною карткою звернення, наявною в матеріалах справи.

Станом на 26.10.2022 відповіді позивач не отримав, що стало підставою для звернення до суду за захистом своїх прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 40 Конституції України, усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Питання практичної реалізації громадянами України наданого їм ст. 40 Конституцією України права регулюються Законом України «Про звернення громадян».

Відповідно до ч.1 ст.1 Закону України "Про звернення громадян" від 02.10.1996 № 393/96 ( далі - Закон № 393) громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення.

Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 3 Закону України «Про звернення громадян», під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги.

Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо.

Відповідно до ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань).

Заяви (клопотання) Героїв Радянського Союзу, Героїв Соціалістичної Праці, осіб з інвалідністю внаслідок війни розглядаються першими керівниками державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій особисто.

Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення.

Відповідно до ст.19 Закону України «Про звернення громадян» обов`язки органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, засобів масової інформації, їх керівників та інших посадових осіб щодо розгляду заяв чи скарг.

Органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані:

об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги;

у разі прийняття рішення про обмеження доступу громадянина до відповідної інформації при розгляді заяви чи скарги скласти про це мотивовану постанову;

на прохання громадянина запрошувати його на засідання відповідного органу, що розглядає його заяву чи скаргу;

скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням;

забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень;

письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення;

вживати заходів щодо відшкодування у встановленому законом порядку матеріальних збитків, якщо їх було завдано громадянину в результаті ущемлення його прав чи законних інтересів, вирішувати питання про відповідальність осіб, з вини яких було допущено порушення, а також на прохання громадянина не пізніш як у місячний термін довести прийняте рішення до відома органу місцевого самоврядування, трудового колективу чи об`єднання громадян за місцем проживання громадянина;

у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення;

не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам;

особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи.

У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Це положення не скасовує вимоги абзацу дев`ятого частини першої цієї статті.

Частиною 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

З урахуванням наведених положень можна зробити висновок, що громадянин має право звернутися до органу державної влади з письмовим зверненням, а органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), у свою чергу зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань) у встановлений ч. 1 ст. 20 Закону України «Про звернення громадян», строк.

Разом з тим, Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 09.04.2014 № 253 затверджено Порядок розгляду звернень громадян у Міністерстві охорони здоров`я України (далі - Порядок № 253 у редакції наказу МОЗ України від 08.04.2016 № 328).

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №253 встановлено, що за результатами розгляду звернень громадян даються письмові відповіді; лист-відповідь візують працівник, який його підготував, та керівники відповідних структурних підрозділів МОЗ України. У разі потреби (якщо в листі порушуються важливі питання) лист-відповідь візують керівники заінтересованих структурних підрозділів МОЗ України, а також заступники Міністра відповідно до розподілу обов`язків (якщо лист підписує Міністр охорони здоров`я України); посадові особи підписують листи-відповіді в межах своїх повноважень, визначених положеннями про структурні підрозділи МОЗ України, посадовими інструкціями тощо. Листи-відповіді підписуються Міністром охорони здоров`я України та заступниками Міністра відповідно до розподілу обов`язків. Право підпису листів-відповідей інформаційного характеру надається керівникам самостійних структурних підрозділів. Це стосується звернень громадян, які пересилаються за належністю до відповідного органу, установи чи посадової особи згідно зі статтею 7 Закону України "Про звернення громадян"; відповідь за результатами розгляду звернення надається тим структурним підрозділом МОЗ України, який його отримав і до компетенції якого входить вирішення порушених у зверненні питань.

Так, на обґрунтування своїх доводів відповідач зазначає, що позивачу на заяву від 28.08.2022 надано лист-відповідь від 01.09.2022 за № 03-06/К-9805/9926, який доданий до відзиву.

Проте вказаний лист-відповідь Міністерства охорони здоров`я України від 01.09.2022 за № 03-06/К-9805/9926, який підписаний Генеральним директором Директорату медичних послуг, на переконання суду, не є належним та допустимим доказом, в розумінні ч. 1 ст. 73 та ст. 75 КАС України, оскільки не містить інформації, що саме до повноважень цієї особи віднесено розгляд питань, поставлених позивачем у заяві від 28.08.2022.

Крім того, відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України від 25 лютого 2014 року № 143 Про удосконалення діловодства у Міністерстві охорони здоров`я України, вихідні документи надсилаються адресатам з використанням засобів поштового зв`язку, електрозв`язку, а також доставляються кур`єрською та фельд`єгерською службою. Опрацювання документів для відправлення поштовим зв`язком здійснюється службою діловодства відповідно до Правил надання послуг поштового зв`язку (п. 226, 227 Наказу).

У свою чергу постановою КМУ від 05.03.2009 № 270 затверджено Правила надання послуг поштового зв`язку, пунктами 61 та 66,67,68 яких встановлено, що у разі подання для пересилання реєстрованого поштового відправлення, поштового переказу з повідомленням про його вручення відправник заповнює бланк повідомлення на свою поштову адресу або адресу особи, якій за його дорученням належить надіслати повідомлення після вручення поштового відправлення, поштового переказу. У разі відправлення згрупованих поштових відправлень, поштових переказів відправник складає їх список в електронному вигляді за формою, визначеною оператором поштового зв`язку. Кількість поштових відправлень, поштових переказів одного виду та категорії (згрупованих за способом пересилання), що включаються до одного списку, та кількість таких списків визначаються оператором поштового зв`язку. Список засвідчується підписом відправника. Якщо відправником є юридична особа, список згрупованих внутрішніх рекомендованих поштових карток, листів, бандеролей засвідчується підписом відповідального працівника цієї особи, список згрупованих внутрішніх листів та бандеролей з оголошеною цінністю, посилок, прямих контейнерів, поштових переказів - підписами керівника та головного бухгалтера. Підписи скріплюються відповідними печатками (за наявності). Про прийняття для пересилання згрупованих поштових відправлень, поштових переказів видається один розрахунковий документ на один список. Один примірник списку видається відправникові.

Однак докази, яким способом направлялась відповідь позивачу на його заяву від 28.08.2022 та підтвердження її відправлення, відповідачем не надано.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку про визнання протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 28.08.2022 №КО-14472998 у порядку та строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян».

Обираючи спосіб захисту порушеного права, слід врахувати положень ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Правову позицію щодо юридичних питань меж дискреційного повноваження суб`єкта владних повноважень та про те, що державний орган повинен діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб, викладено в постановах від 06 червня 2018 року та від 07 червня 2018 року Верховного Суду у складі колегій суддів Касаційного адміністративного суду від (справа № 808/163/16 та № 822/276/17 відповідно).

Також судом зауважується, що у рішенні від 30.01.2003 № 3-рп/2003 Конституційний Суд України зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Загальною декларацією прав людини 1948 року передбачено, що кожна людина має право на ефективне поновлення в правах компетентними національними судами у випадках порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом (стаття 8). Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи обставини справи, суд прийшов до висновку про зобов`язання Міністерство охорони здоров`я України надати відповідь позивачу на його заяву від 28.08.2022 ( №КО-14472998).

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Частинами 1 та 2 ст. 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

При розгляді цієї справи суд бере до уваги наступні позиції Європейського суду з прав людини.

Так, рішенням ЄСПЛ від 19.04.1993 у справі «Краска проти Швейцарії» визначено, що ефективність справедливого розгляду досягається тоді, коли сторони процесу мають право представити перед судом ті аргументи, які вони вважають важливими для справи. При цьому такі аргументи мають бути почуті, тобто ретельно розглянуті судом. Іншими словами, суд має обов`язок провести ретельний розгляд подань, аргументів та доказів, поданих сторонами.

Що стосується позовних вимог про визнання порушення Міністерством охорони здоров`я України вимог частини другої статті 15 Закону України «Про звернення громадян» під час розгляду звернення позивача та визнання порушеними права позивача з боку Міністерства охорони здоров`я України, то суд зазначає, що при задоволенні позовних вимог про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 28.08.2022 у порядку та строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян», суд встановив порушення відповідачем вимог Закону України «Про звернення громадян», тому окремому окресленню вказані вимоги не потребують.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що порушене право позивача підлягає судовому захисту виключно шляхом визнання протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо ненадання відповіді на заяву позивача від 28.08.2022 № КО-14472998 у порядку та строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян» та зобов`язання Міністерство охорони здоров`я України розглянути заяву позивача від 28.08.2022 №КО-14472998 у відповідності до вимог, передбачених Законом України "Про звернення громадян", з огляду на що, позов слід задовольнити частково.

Питання щодо розподілу судових витрат судом не розглядається, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору як інвалід ІІ групи.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства охорони здоров`я України щодо ненадання відповіді на заяву ОСОБА_1 від 28.08.2022 № КО-14472998 у порядку та строк, встановлений Законом України «Про звернення громадян».

Зобов`язати Міністерство охорони здоров`я України розглянути заяву ОСОБА_1 від 28.08.2022 № КО-14472998 у відповідності до вимог, передбачених Законом України "Про звернення громадян".

В решті позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 вул АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_2 .

Відповідач: Міністерство охорони здоров`я України вул. Грушевського 7,м.Київ,01601 .

Повний текст рішення виготовлено 27 грудня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко