Справа № 320/5219/22
Суддя: Басай О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року Київ № 320/5219/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Басая О.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Управління поліції охорони в Київській області до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, понесених у зв`язку з проведенням навчання та утриманням в навчальному закладі,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулось Управління поліції охорони в Київській області з позовом до ОСОБА_1 , в якому просить стягнути суми витрат, понесених у зв`язку з проведенням навчання та утриманням в навчальному закладі, у розмірі 41 395, 13 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2019 між Управлінням поліції охорони в Київській області, Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони та ОСОБА_1 було укладено договір № 1022 про навчання поліцейського за кошти поліції охорони про проходження первинної професійної підготовки та навчання за професією 5169 "Охоронник" з кваліфікацією 3-го розряду відповідача, за кошти Управління поліції охорони в Київській області Національної поліції України. За пройдене відповідачем професійне навчання та утримання його в навчальному закладі позивачем згідно з пунктом 1.1. та 1.5 даного договору сплачено навчальному закладу 46 231, 08 грн. Пунктом 4.4. даного договору визначено, що відповідач взяв на себе зобов`язання після закінчення навчального закладу відпрацювати в підрозділах УПО в Київській області не менше 2 років. Однак, 14.03.2022 відповідач був звільнений з поліції за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліцію" (за власним бажанням). Разом з тим, відповідно до п.4.5 вищенаведеного договору, у разі звільнення зі служби в поліції протягом 3 років після закінчення навчального закладу (проходження первинної професійної підготовки), відповідач зобов`язався відшкодувати всі витрати, понесені позивачем у зв`язку з проведенням навчання та утриманням відповідача в навчальному закладі.

Ухвалою від 16 вересня 2022 року суд задовольнив заяву Управління поліції охорони в Київській області про поновлення строку для звернення до адміністративного суду. Поновив Управлінню поліції охорони в Київській області строк звернення до адміністративного суду, відкрив спрощене позовне провадження у справі та вирішив здійснювати її розгляд без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши позовну заяву, дослідивши докази, суд встановив таке.

19.11.2019 був укладений трьохсторонній договір № 1022 між Управлінням поліції охорони в Київській області (далі також - Підрозділ), Вінницьким вищим професійним училищем Департаменту поліції охорони (далі також - Навчальний заклад) та поліцейським Бабенком Владиславом Ігоровичем (далі також - Поліцейський) про навчання поліцейського за кошти поліції охорони (далі Договір) (том 1 а.с.10-13).

Пунктом 1.5 Договору передбачена вартість навчання у розмірі 46 231, 08 грн, яка визначена Навчальним закладом на підставі затвердженого Департаментом поліції охорони кошторису витрат на навчання.

Пунктом 4.4. договору визначено, що кандидат зобов`язується прибути після закінчення навчального закладу на службу до Управління Державної служби охорони в Київській області 16.05.2020 і відпрацювати не менше 2 (двох) років.

Пунктом 4.5 вказаного договору передбачено, що у разі неприбуття за призначенням або відмові стати до роботи відповідно до умов укладеного договору, дострокового відрахування з навчального закладу, де він проходив первинну професійну підготовку, через недисциплінованість, невиконання навчального плану, небажання продовжувати або проходити навчання, припинення служби в поліції до закінчення строку уперше укладеного контракту з підстав, визначених підпунктами 5-11 пункту 1 статті 77 Закону України "Про Національну поліцію", переведенням до інших органів поліції до закінчення строку, визначеного договором, у порядку встановленому чинним законодавством України компенсувати всі витрати, понесені Підрозділом у зв`язку з проведенням навчання та утримання Поліцейського в навчальному закладі.

У разі відмови Поліцейського від добровільного відшкодування Підрозділу витрат, таке відшкодування здійснюється у судовому порядку відповідно до чинного законодавства (п.4.3 Договору).

Згідно з витягом з наказу Управління поліції охорони в Київській області № 4790 від 18.05.2020 відповідача визнано тами, що прибув після успішного закінчення навчання за програмою первинної підготовки у Вінницькому вищому професійному училищі Департаменту поліції охорони, з 16 травня 2020 року (том 1 а.с. 20).

Відповідно до витягу з наказу Управління поліції охорони в Київській області 32 о/с від 09.03.2022 сержанта поліції ОСОБА_1 молодшого інспектора взводу № 1 роти реагування Бучанського районного за п.7 ч.1 ст.77 Закону України "Про національну поліції" (за власним бажанням) звільнено 14 березня 2022 у запас Збройних Сил (том 1, а.с.14).

Згідно з умовами Договору вартість навчання відповідача склала 46 231, 08 грн, але фактично було витрачено 41 395, 13 грн, що підтверджується підписаними актами прийому-здачі виконаних робіт/послуг № ВУ-0005305, № ВУ-0005527, № ВУ-00000073, № ВУ-0000887, № ВУ-0001962, № ВУ-0001435, № ВУ-0002032, № ВУ-0002219, № ВУ-0002570, № ВУ-0002571 (том 1 а.с. 26-32).

Відповідач був звільнений протягом перших двох років після закінчення навчання, а тому на підставі укладеного між сторонами договору та положень законодавства, на які вказано вище, на відповідача покладено обов`язок компенсувати на користь позивача фактичні витрати, пов`язані з утриманням у навчальному закладі в розмірі 41 395, 13 грн.

Зазначені обставини стали підставою звернення позивача до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 1 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що Національна поліція України (поліція) - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з частиною першою статті 59 вказаного Закону служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Відповідно до частини 2 статті 74 Закону України "Про Національну поліцію", підготовка фахівців за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, проводиться на підставі контракту про здобуття освіти, який укладається між навчальним закладом, відповідним органом поліції та особою, яка навчається.

Особи, які навчаються за державним замовленням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, у разі дострокового розірвання контракту про здобуття освіти з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, а також поліцейські, звільнені зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищезазначених навчальних закладів з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції на підставі підпунктів 2, 4 частини першої статті 77 цього Закону, відшкодовують Міністерству внутрішніх справ України витрати, пов`язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України (ч. 4 ст. 74 Закону України № 580 III).

У разі відмови від добровільного відшкодування витрат, зазначених у частині четвертій цієї статті, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку України (ч. 5 ст.74 Закону України № 580 III).

Згідно з статтею 77 Закону України "Про Національну поліцію", поліцейський звільняється зі служби в поліції, а служба в поліції припиняється, зокрема, за власним бажанням.

Днем звільнення зі служби в поліції вважається день видання наказу про звільнення або дата, зазначена в наказі про звільнення.

Згідно з абз. 3 п. 1 Порядку відшкодування особами витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах із специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.04.2017 року № 261 (Далі - Порядок № 261) визначено механізм відшкодування особами, які навчалися за денною формою навчання за державним замовленням у вищих навчальних закладах зі специфічними умовами навчання, які здійснюють підготовку поліцейських, витрат, пов`язаних з їх утриманням у таких закладах у разі звільнення зі служби в поліції протягом трьох років після закінчення вищого навчального закладу з будь-яких підстав, крім звільнення зі служби в поліції через хворобу чи у зв`язку із скороченням штатів або проведенням організаційних заходів.

Пунктом 4, 5 Порядку № 261 передбачено, що витрати відшкодовуються особою в повному розмірі за весь період її фактичного навчання. Після видання наказу про звільнення (відрахування з вищого навчального закладу) особи керівник органу поліції (вищого навчального закладу) або за його дорученням інша посадова особа видає зазначеній особі під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів. Таке повідомлення може бути надіслано особі рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи.

У разі звільнення особи до відпрацювання нею трьох років після закінчення вищого навчального закладу орган поліції, в якому особа проходила службу, невідкладно повідомляє про це вищому навчальному закладу, в якому особа навчалася.

У пункті 8 Порядку № 261 зазначено, що у разі відмови від добровільного відшкодування витрат, а також у разі порушення особою умов договору, укладеного відповідно до пункту 6 цього Порядку, таке відшкодування здійснюється в судовому порядку.

Претензійно-позовну діяльність провадить вищий навчальний заклад, у якому навчалася особа.

Відтак ураховуючи наведене вище нормативне регулювання, право на звернення до суду з позовом про стягнення суми витрат, понесених у зв`язку з проведенням навчання та утриманням в навчальному закладі виникає у позивача після ознайомлення відповідача із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, здійсненим відповідно до приписів Порядку № 261 та запропонування йому добровільно відшкодувати такі витрати.

Саме із відмовою добровільно відшкодувати витрати на його утримання у навчальному закладі, законодавцем пов`язано можливість звернення до суду позивача із позовом про стягнення такого відшкодування у судовому порядку.

Листом від 26.10.2022 року № 2622/43/30/01-2022 позивач повідомив суд, що на виконання ухвали Київського адміністративного суду від 16.09.2022 по справі № 320/5219/22 за позовом Управління поліції охорони в Київській області (далі - Управління) до ОСОБА_1 про стягнення 41 395, 13 грн. за навчання повідомляємо, що пропозицію укласти графік погашення заборгованості в добровільному порядку з розстроченням суми боргу на шість місяців відповідачеві було запропоновано у телефонному режимі, оскільки останній, на початку війни виїхав до Вінницької області та не маючи бажання продовжувати службу, прийняв рішення звільнитись зі служби в поліції взагалі, про що написав рапорт з проханням звільнити його з 14.03.2022 та 12.03.2022 переслав телефоном його фотокопію своєму командиру, який, у свою чергу, передав його до Управління.

Доказів того, що після видання наказу про звільнення позивача керівник органу поліції або за його дорученням інша посадова особа видали позивачу під підпис повідомлення із зобов`язанням протягом 30 діб з моменту отримання повідомлення відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру та реквізитів розрахункового рахунка для перерахування коштів, або, що таке повідомлення було надіслано відповідачу рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення за останнім місцем реєстрації, зазначеним у матеріалах її особової справи позивачем суду не надано.

Пропозицію укласти графік погашення заборгованості в добровільному порядку з розстроченням суми боргу на шість місяців у телефонному режимі, не є належним чином повідомленням відповідача про відшкодувати МВС витрати із зазначенням їх розміру.

Графік погашення заборгованості та письмове повідомлення (претензію) із зобов`язанням відповідача відшкодувати витрати позивачем надано суду не було.

Оскільки відповідача не було належним чином ознайомлено із розрахунком витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі та не було запропоновано добровільно відшкодувати витрати і у суду відсутні докази надання відповідачу часу на добровільне відшкодування витрат пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі і докази відмови відповідача у добровільному порядку відшкодувати зазначені витрати, а тому є передчасним звернення позивача до суду з цим адміністративним позовом.

Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду України від 28 травня 2021 року по справі № 320/7233/19.

Крім того, відповідно до умов Договору від 19.11.2019 року № 1022 вартість навчання відповідача склала 46 231, 08 грн, але фактично було витрачено позивачем 41 395, 13 грн і саме суму 41 395, 13 грн позивач просить суд стягнути з відповідача. Проте матеріали справи не містять доказів того, що відповідач був належним чином повідомлений про необхідність відшкодування заборгованості в сумі 41 395, 13 грн.

Таким чином, з урахуванням наведеного, суд дійшов висновку щодо відсутності законодавчо передбачених підстав для задоволення позовних вимог позивача.

Згідно з частиною 1 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною першою статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відтак беручи до уваги вищевикладене, та оцінюючи надані сторонами по справі письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги не обґрунтовані, документально не підтверджені, не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, отже задоволенню не підлягають.

Ураховуючи висновки суду про відсутність підстав для задоволення позовних вимог, розподіл судових витрат не здійснюється.

Керуючись статтями 6-9, 77, 90, 139, 242-246, 255, 257, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

У задоволенні адміністративного позову Управління поліції охорони в Київській області до ОСОБА_1 про стягнення суми витрат, понесених у зв`язку з проведенням навчання та утриманням в навчальному закладі відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Басай О.В.