Справа № 200/16783/21
Суддя: Олішевська В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Справа№200/16783/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Олішевської В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1

до відповідача: Державної служби України з безпеки на транспорті Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки

про: скасування постанови Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки № 283911 від 16 листопада 2021 року про застосування адміністративно господарського штрафу у розмірі 17000 грн. у відношенні ОСОБА_1

В С Т А Н О В И В:

Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Державної служби України з безпеки на транспорті Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про скасування постанови Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки № 283911 від 16 листопада 2021 року про застосування адміністративно господарського штрафу у розмірі 17000 грн. у відношенні ОСОБА_1 .

В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що постановою Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки від 16.11.2021 року № 283911 ОСОБА_1 притягнуто до адміністративно-господарського штрафу у розмірі 17000 гривень за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт». Позивач вважає спірну постанову протиправною та незаконною, оскільки порушення встановленні під час перевірки та викладені в акті він не здійснював. Позивач наголошує, що він є власником транспортного засобу VOLVO номерний знак НОМЕР_1 та напівпричіпу KRONE SDP 24 реєстраційний номер НОМЕР_2 , однак зазначає, що вказані транспортний засіб та напівпричем передані в оренду ОСОБА_2 згідно договору оренди вантажного автомобіля від 12 грудня 2021 року. Крім того, зазначив, що 26.10.2021 року вказаним автотранспортом не керував і перевізником вантажу не був, не використовував в своїй господарській діяльності даний транспортний засіб.

Крім того позивач вважає, що відповідачем неправомірно було складено акт №284973 від 26.10.2021 року, оскільки не було встановлено належними документами особу, яка здійснювала автомобільне перевезення.

Також позивач зазначає, що запрошення на комісію для розгляду справи про порушення на 16 листопада 2021 року було отримано ним 16 листопада 2021 року, що позбавляло його належним чином підготуватися для розгляду справи, у зв`язку з чим він звернувся до адвоката. Позивач зазначає, що його представник направив до Східного міжрегіонального управління Укртансбезпеки повідомлення про відкладення розгляду справи про порушення, однак відповідач не зважаючи на повідомлення прийняв спірну постанову про застосування адміністративно господарського штрафу у розмірі 17000 грн. Позивач вважає, що такі дії відповідача порушили його право на належний захист.

З огляду на зазначені обставини позивач просив суд задовольнити позовну заяву.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 21 грудня 2021 року відкрито провадження в адміністративній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

Ухвалою від 22.06.2022 р. суд витребував додаткові докази по справі.

Відповідач не погодившись з доводами позивача викладеними у позовній заяві надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Керуючись Законом України «Про автомобільний транспорт», Порядком № 1567 на підставі графіку проведення рейдових перевірок з 25.10.2021 року по 31.10.2021 року та направлення на перевірку № 014606 від 25.10.2021 року, 26.10.2021 року співробітниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки проводилась рейдова перевірка а/д М-08, 712 км. Відповідно до п. 3, 4 Порядку № 422 від 20.05.21013 року, був зупинений транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки KRONE, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 . Відповідач зазначає, що в ході перевірки зазначеного транспортного засобу було встановлено, що вони використовуються позивачем.

Відповідач вказує, що під час перевірки у водія ОСОБА_2 був відсутній щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (тахокарта) за 26.10.2021 року, який відповідно до ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», та п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахогрофів) на автомобільному транспортів, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385, повинен знаходиться у водія і подаватися під час перевірки інспектуючим особам. В зв`язку з виявленим порушенням державними інспекторами було складено акт № 284973 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів та вантажів автомобільним транспортом від 26.10.2021 року, який відповідно до п. 21 Порядку № 1567, складається в одному примірнику. Водій зі змістом акті № 284973 був ознайомлений, однак від підпису відмовився.

Відповідач зазначає, що відповідно до п. 25 Порядку № 1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцем виявлення порушень не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. З огляду на те, що позивач зареєстрований у Донецькій області, акт № 284973 від 26.10.2021 року, разом із повідомленням № 92258/23/24-21 від 03.11.2021 року, направлений поштою та позивача було викликано на 16.11.2021 року. Відповідач наголошує, що на розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт позивач не прибув. За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно господарського щтрафу № 283911 від 16.11.2021 року за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» та відповідно до ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» застосовано адміністративно господарський штраф в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. Відповідно до п. 29 Порядку № 1567 постанова про застосування адміністративно господарського штрафу № 283911 від 16.11.2021 року разом із повідомленням № 96860/23/24-21 від 17.11.2021 року поштою було направлено позивачу.

Враховуючи викладені обставини відповідач наголошує, що спірна постанова про застосування адміністративно господарського штрафу була прийнята в межах та у спосіб визначений чинним законодавством, у зв`язку з чим відсутні підстави для задоволення позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Згідно статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Суд зазначає, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України Про затвердження Указу Президента України Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, затвердженим Законом України від 21.04.2022 № 2212-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, відповідно до п.20 ч.1 ст.106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, постановлено часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX (зі змінами, внесеними Указом від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 №2119-IX), продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Відповідно до Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 17.05.2022 № 341/2022, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб, відповідно до Указу Президента України Про продовження строку дії воєнного стану в Україні від 12.08.2022 № 573/2022 ще на 90 діб, та відповідно до Указу Президента України від 7 листопада 2022 року № 757/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

З огляду на збройну агресію Російської Федерації, дана справа розглядається судом в спрощеному позовному провадженні без виклику сторін 29 грудня 2022 року.

Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом № НОМЕР_4 , ідентифікаційний номер НОМЕР_5 (а.с. 16).

На підставі графіку проведення рейдових перевірок Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Донецькій області у період з 25.10.2021 року по 31.10.2021 року та направлення на рейдову перевірку від 25 жовтня 2021 року № 041606 працівниками Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 26.10.2021 року проведена рейдова перевірка а/д М-08 «Бориспіль Дніпро Запоріжжя - Маріуполь» 712 км (а.с. 46, 47).

Відповідно до п. 3, 4 Порядку зупинення транспортних засобів, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою КМУ № 422 від 20.05.2013 року, інспекторами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 26.10.2021 року був зупинений транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки KRONE, номерний знак НОМЕР_3 , під керуванням водія ОСОБА_2 .

Згідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 та свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 власником транспортного засобу марки VOLVO, реєстраційний номер НОМЕР_1 та напівпричепу марки - KRONE, реєстраційний номер НОМЕР_3 є ОСОБА_1 (а.с. 21, 22).

В ході перевірки зазначеного транспортного засобу та напівпричепу інспекторами Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було встановлено, що у водія ОСОБА_2 був відсутній щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (тахокарта) за 20.10.2021 року, що є порушенням ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п.п. 3.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженого Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385, про що було складено акт № № 284973 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.10.2021 року (а.с. 48).

З акту № 284973 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезення пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 26.10.2021 року вбачається, що водій ОСОБА_2 відмовився від підписання зазначеного акту.

Листом від 03.11.2021 року № 92258/23/24-21 Східне міжрегіональне Управління Укртрансбезпеки повідомило позивача, що при здійсненні контролю у належному йому транспортному засобі НОМЕР_1 були виявлені порушення законодавства про автомобільний транспорт. У відповідності до п.п. 25, 26 Порядку № 1567 позивач був запрошений до розгляду справи до Східного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки 16.11.2021 року з 9:30 до 13:00. В додатку до листа долучений вищенаведений акти про проведення перевірки додержання вимог № 284973 від 26.10.2021 року (а.с. 49).

Згідно сформованого списку № 65 поштових відправлень вбачається, що відповідачем позивачу направлено запрошення на комісію для розгляду справи та акт перевірки № 284973 рекомендованим лисом з повідомлення номер.

16.11.2021 року постановою начальника Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки про застосування адміністративно-господарського штрафу № 283911 на позивача накладено штраф в сумі 17000 грн. за правопорушення передбачене абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» (а.с. 51).

Листом від 17.11.2021 року № 96860-23/24-21 на адресу позивача направлено повідомлення про сплату штрафу та постанова про застосування адміністративно-господарського штрафу № 283911 від 16.11.2021 року рекомендованим листом з повідомленням (а.с. 50).

Позивач не погодившись з постановою про застосування адміністративно-господарського штрафу № 283911 від 16.11.2021 року, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року № 2344-ІІІ (далі - Закон № 2344-ІІІ).

Вказаний закон регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами-суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень (ст. 3 Закону № 2344-ІІІ).

Відповідно до ч. 4 ст. 6 Закону № 2344-ІІІ реалізація державної політики у сфері автомобільного транспорту здійснюється через центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування.

Частинами 14, 17 статті 6 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону України "Про автомобільний транспорт", рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 року № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (надалі - Порядок № 1567).

Цей Порядок визначає процедуру здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами.

Згідно з пунктами 3, 4 Порядку № 1567 органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Пунктами 12, 14 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку № 1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону (регулює правовідносини у міжнародних перевезеннях); додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 16, 17 Порядку № 1567 передбачено, що рейдова перевірка проводиться групою посадових осіб Укртрансбезпеки у кількості не менш як дві особи. Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Відповідно до пунктів 21, 22 Порядку № 1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис.

Відповідно до частин 1, 5, 6 статті 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Розглядати справи про накладення адміністративно-господарських штрафів за порушення, зазначені у цій статті, мають право посадові особи центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті.

Адміністративно-господарські штрафи стягуються відповідно до закону центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), і зараховуються до Державного бюджету України, крім адміністративно-господарських штрафів, передбачених абзацами чотирнадцятим - шістнадцятим частини першої статті 60 цього Закону, та плати за проїзд автомобільними дорогами транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, під час здійснення габаритно-вагового контролю, які зараховуються до державного дорожнього фонду.

Отже, з наведених норм видно, що адміністративно-господарські штрафи за порушення законодавства про автомобільний транспорт застосовуються до автомобільних перевізників.

Відповідно до ст. 18 Закону N 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Згідно ст. 34 Закону N 2344-III автомобільний перевізник повинен, зокрема виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.

Згідно ст. 1 Закону N 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення це перевезення вантажів вантажними автомобілями; водій особа, яка керує транспортним засобом і має відповідне посвідчення встановленого зразка.

Відповідно до ст. 33 Закону N 2344-III автомобільним перевізником, що здійснює перевезення вантажів на договірних умовах, є суб`єкт господарювання, який відповідно до законодавства та одержаної ліцензії надає послугу згідно з договором про перевезення вантажу транспортним засобом, що використовують на законних підставах.

Тобто, поняття "власник транспортного засобу" та "автомобільний перевізник" не є тотожними, оскільки автомобільним перевізником є користувач транспортного засобу, а не власник транспортного засобу.

Як встановлено судом, транспортні засоби, а саме транспортний засіб VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 та напівпричеп KRONE, номерний знак НОМЕР_3 , які були перевірений інспекторами Східного міжрегіонального управління Укртарнсбезпеки 26.10.2021 року, були передані в оренду ОСОБА_2 , згідно договору оренди транспортного засобу від 12.12.2020 року.

Згідно п. 1 Договору оренди транспортного засобу від 12.12.2020 року, орендодавець ( ОСОБА_1 ) передає, а орендар ( ОСОБА_2 ) бере в тимчасове володіння наступне майно: вантажний автомобіль марки VOLVO та напівпричем Н/ПР Бортовий Е модель KRONT, тип SDP-24, державний номер автомобіля НОМЕР_1 , номер шасі напівпричепа НОМЕР_8 (а.с. 13-14).

Відповідно до п. 4 Договору, термін оренди складає 1 (один) рік від 12.12.2020 року до 12.12.2021 року.

Відповідно до акту прийому передачі предмета оренди (автомобіля та напівпричепа) від 12.12.2020 року, орендодавцем передано, а орендарем прийнято автомобіль марки VOLVO, державний номер НОМЕР_1 , 1998 року випуску, колір зелений, номер НОМЕР_9 , номер свідоцтва про реєстрацію орендодавцем на праві власності НОМЕР_6 від 07.10.2016 року та напівпричіп реєстраційний номер НОМЕР_3 , марки KNORE, модель SDP24. Колір синій, який належить орендодавцеві на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_7 (а.с. 11).

З огляду на викладене, позивач вважає, що оскільки він передав в оренду транспортний засіб та напівпричеп ОСОБА_2 , та відповідно договір оренди транспортного засобу (автомобіля) від 12.12.2020 року на час перевірки не закінчився, то він не є автомобільним перевізником у розумінні Закону України «Про автомобільний транспорт», а отже, до нього не можуть бути застосовний адміністративно господарський штраф.

При цьому, до матеріалів справи долучено товарно транспортну накладну № Р-140 від 28 вересня 2021 року, відповідно до якої автомобільним перевізником визначено ОСОБА_1 .

Суд наголошує, що відповідно до п.11.1-11.3 Наказу Міністерства транспорту України № 363 від 14.10.1997, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України від 20.02.1998 за № 128/2568 основним документом на перевезення вантажів є товарно-транспортна накладна, форму якої наведено в додатку 7 до цих Правил. Оформлення перевезень вантажів товарно-транспортними накладними здійснюється незалежно від умов оплати за роботу автомобіля. Товарно-транспортну накладну на перевезення вантажів автомобільним транспортом виписує Замовник (вантажовідправник) у трьох примірниках.

Згідно постанови КМУ № 207 від 25.02.2009 «Про затвердження Переліку документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні» затверджено перелік документів, необхідних для здійснення перевезення вантажу автомобільним транспортом у внутрішньому сполученні, яким передбачено, що у водія, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, крім інших документів повинна бути - товарно-транспортна накладна. Для водія юридичної особи або фізичної особи-підприємця, що здійснює вантажні перевезення для власних потреб накладна або інший документ, який підтверджує право власності на вантаж.

Позивач зазначає, що при складанні товарно транспортної накладної № Р-40 від 28 вересня 2021 року його помилково було визначено автомобільним перевізником, проте, суд не приймає вказаний довід позивача та наголошує, що він зобов`язаний довести викладені обставини наданням відповідних доказів, проте, доказів які б свідчили проте, що його помилково було зазначено автомобільним перевізником суду не надано.

На думку суду, позивачем не доведено належними доказами, що договір оренди транспортного засобу об`єктивно існував при здійсненні перевірки. Суд надає оцінку постанові відповідача ретроспективно, на підставі тих документів, які були надані інспекторам водієм транспортного засобу. Матеріали справи не містять будь-яких доказів, що водій надавав при перевірці або договір оренди, або тимчасовий реєстраційний талон, тому суд критично відноситься до наданого суду договору оренди транспортного засобу та розглядає його, як намагання позивача уникнути відповідальності. Крім того, у ТТН перевізником зазначено саме позивача.

На підставаі вищевикладенего, суд приходить висновку, що саме ОСОБА_1 був автомобільним перевізником в межах спірних правовідносин, отже, він зобов`язаний нести відповідальність за порушення транспортного законодавства

Стосовно виявлених в ході перевірок порушень, суд зазначає наступне.

Статтею 2 Закону України «Про автомобільний транспорт» (далі - Закон) визначено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України «Про транспорт», «Про дорожній рух», чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про транспорт» нормативні акти, які визначають умови перевезень, порядок використання засобів транспорту, організації безпеки руху тощо, є обов`язковими для власників транспорту. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про автомобільний транспорт»:

З метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Генеральна конференція Міжнародної організації праці 27.06.1979 року у м. Женева ухвалила Конвенцію № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, яка ратифікована Законом України № 129-VI від 06.03.2008 року. Ця Конвенція застосовується до найманих водіїв, які працюють або на підприємствах, що займаються перевезеннями для третіх сторін, або на підприємствах, що перевозять вантажі чи пасажирів за свій рахунок на автомобілях, які використовуються професійно для внутрішніх чи міжнародних автомобільних перевезень товарів або пасажирів. Ця Конвенція застосовується також, якщо в ній не передбачено іншого, до власників транспортних засобів, зайнятих професійно автомобільними перевезеннями, та до членів їхніх сімей, які не отримують заробітної плати, коли вони працюють водіями.

Відповідно до статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами, установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про виконання Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті" від 25.01.2012 року № 51 визначено Міністерство інфраструктури компетентним органом з питань виконання Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті в частині внутрішніх автомобільних перевезень.

Суд зазначає, що ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено перелік обов`язкових документів на підставі яких виконуються вантажні перевезення, для водія юридичної особи, що здійснює вантажні перевезення на договірних умовах, є - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством України.

Також суд наголошує, що перелік документів згідно ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» не є вичерпним.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року № 340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за № 811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення № 340).

Пунктами 1.1, 1.2 Положення № 340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух". Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пунктів 1.3, 1.4. Положення № 340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами. Це Положення не поширюється на перевезення пасажирів чи/та вантажів, які здійснюються фізичними особами за власний рахунок для власних потреб без використання праці найманих водіїв.

Згідно з пунктом 6.1 Положення № 340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Тож, автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, які використовуються автомобільними перевізниками при наданні послуг по перевезенню пасажирів, повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Однак, із пункту п. 6.1 Положення є виключення, водій, що керує транспортним засобом, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3).

Тобто можна зробити висновок, що у разі відсутності тахографа, до якого складається тахокарта, у обов`язковому порядку ведеться індивідуальна контрольна книжка водія.

У відповідності до ст. 18 Закону України "Про автомобільний транспорт" з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані:

- організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України;

- здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху;

- забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці;

-здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

В розумінні вказаної норми контроль за роботою водіїв повинен здійснюватися роботодавцем незалежно від протяжності маршрутів та інших обставин.

Згідно з визначенням Положення № 340 тахограф - контрольний пристрій, який встановлюється на транспортний засіб для показу та реєстрації інформації про рух транспортного засобу.

Іншим способом контролю водіїв є індивідуальна контрольна книжка, яка відображає відомості про тривалість змінного періоду керування.

Чинним законодавством відсутність контролю робочого часу щодо певної категорії водіїв не передбачена.

У відповідності до п. «а» ч. 1 ст. 10 Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті (ратифікованої Україною у 2008 році) компетентні власті чи органи в кожній країні передбачають ведення індивідуальної контрольної книжки та визначають умови її видачі, її зміст і спосіб її заповнення водіями.

Згідно ч. 3 ст. 10 даної Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Приписи п. «а» ч. 1 ст. 10 вказаної Конвенції, на думку суду, є універсальними для будь - якого транспортного засобу, на якому використовується наймана праця водія.

В той же час, ведення тахографу передбачене для деяких категорій транспорту, в тому числі таких, протяжність маршруту яких становить понад 50 км.

Аналіз вказаних норм дає підстави для висновку, що водії, які здійснюють перевезення на маршруті протяжністю понад 50 км, зобов`язані мати при собі діючий та повірений тахограф. У разі, якщо транспортний засіб не обладнаний тахографом, водій веде індивідуальну контрольну книжку водія (п.6.3 Положення).

Зазначений висновок суду відповідає правовим висновкам, викладеним у Постановах Верховного суду від 19 березня 2020 року по справі № 823/1199/17, від 20 травня 2020 року по справі 804/5737/16.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року № 385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за № 946/18241, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція № 385).

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 розділу І цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року № 153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", «Про дорожній рух».

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

За визначеннями, наведеними у пункті 1.4 розділу І Інструкції № 385:

- контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв;

- картка - картка контрольного пристрою (тахографа) з вбудованою мікросхемою, призначена для використання в цифровому тахографі;

- тахокарта - бланк, призначений для внесення й зберігання зареєстрованих даних, який вводять в аналоговий контрольний пристрій (тахограф) та на якому маркувальні пристрої останнього здійснюють безперервну реєстрацію інформації, що підлягає фіксуванню відповідно до положень ЄУТР.

Зазначена Інструкція застосовується у разі обладнання транспортного засобу тагохрафом.

Як вбачається з матеріалів справи та не спростовується позивачем, транспортний засіб марки VOLVO, номерний знак НОМЕР_1 з напівпричепом марки KRONE, номерний знак НОМЕР_3 , був обладнаний тахографом.

Відповідно до чинного законодавства України позивач зобов`язаний забезпечувати належну експлуатацію тахографу, а водій повинен мати при собі та використовувати особисту картку водія до цифрового тахографу, а також роздруківку даних роботи водія з цифрового тахографа.

Як видно з акту проведення перевірки під час рейдової перевірки водій не надавав особисту картку для цифрового тахографу та щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (роздруківка даних роботи водія з цифрового тахографа за 07.09.2022) за поточний день.

Також суд звертає увагу, що законодавець чітко встановив обов`язок водія надати при перевірці відповідному державному органу особисту картку водія до цифрового тахографу, щоденний реєстраційний листок режиму праці та відпочинку водія (роздруківка даних роботи цифрового тахографа), а транспортне підприємство забезпечити їх наявність у такого водія.

Однак, позивачем не було дотримано вказаних умов.

Окрім зазначеного, позивач вважає, що відповідачем були порушені його права під час розгляду справи про правопорушення, оскільки його не було вчасно повідомлено про місце, дату і час розгляду справи.

Доданими до матеріалів справи документами спростовано вказані твердження позивача.

Так, згідно із пунктом 25, 26, 27 Порядку №1567 справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення. Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання. Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.

Повідомленням від 03.11.2021 позивача було викликано для розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт на 16.11.2021 року, отже, відповідачем завчасно було повідомлено позивача про час і місце розгляду справи.

При цьому, позивачем не надано суду доказів, які б підтверджували доводи позивача стосовно того, що саме 16.11.2021 року він отримав запрошення на комісію.

Крім того, суд зазначає, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували, що останній звертався до відповідача про відкладення розгляду справи.

При цьому, позивач не був позбавлений право особисто прибути до відповідача 16.11.2021 року та надати клопотання про відкладення розгляду справи зазначивши про те, що про розгляд справи дізнався лише 16.11.2021 року.

Пунктом 27 Порядку № 1567 передбачено, що у разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання, справа про порушення розглядається без її участі. За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється, згідно з додатком 5.

Таким чином, винесення оскаржуваних постанов відбулось в межах наданих відповідачу повноважень, за відсутності суб`єкта господарювання, а тому підстав для їх скасування судом не встановлено.

Зважаючи на зазначені вище обставини, відповідачем правомірно було винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №283911 від 16.11.2021 року за порушення ст. 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», п. 3.3 Інструкції №385 та відповідно до абз. 3 ч. 1 ст. 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» у відношенні позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000 грн.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

У відповідності до вимог ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Ніякі докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про скасування постанови Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки № 283911 від 16 листопада 2021 року про застосування адміністративно господарського штрафу у розмірі 17000 грн. у відношенні ОСОБА_1 .

Відповідно до вимог статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України судовий збір не підлягає відшкодуванню.

Керуючись Конституцією України та Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті Східне міжрегіональне управління Укртрансбезпеки про скасування постанови Східного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки № 283911 від 16 листопада 2021 року про застосування адміністративно господарського штрафу у розмірі 17000 грн. у відношенні ОСОБА_1 відмовити.

Повний текст рішення буде складено та підписано 29 грудня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя В.В. Олішевська