Справа № 380/18972/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у відкритті провадження в адміністративній справі

30 грудня 2022 року м. Львів

Суддя Львівського окружного адміністративного суду Клименко О.М., перевіривши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 , керівника селянського (фермерського) господарства «Поплавський Богдан Євгенович» до Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправним та нечинним рішення, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 , керівник селянського (фермерського) господарства «Поплавський Богдан Євгенович» (Позивач) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду із вищевказаним адміністративним позовом до Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області (Відповідач), в якому просить:

- визнати протиправним та нечинним рішення Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області від 10 листопада 2022 року № 1619 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 », зобов`язавши виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання земельної ділянки в оренду. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вирішити питання про укладення з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02 листопад 2020 року № 13-11722/16-20-СГ.

Головним управлінням Держгеокадастру у Львівській області було подано апеляційну скаргу на вищезазначене рішення суду і постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року змінено в частині мотивів часткового задоволення позову. Суд апеляційної інстанції вказав, що земельна ділянка, яку позивач має намір орендувати і яка належала до земель, що були у комунальній власності Вільховецької сільської ради, на сьогодні не належить Вільховецькій сільській раді, оскільки зазначена сільська рада ввійшла до складу Жидачівської об`єднаної територіальної громади, тому власником всіх земель, у тому числі і тієї земельної ділянки, яку позивач повинен був орендувати, є Жидачівська міська рада.

У зв`язку з цим Головне управління Держгеокадастру у Львівській області звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із заявою про заміну сторони відповідача і на підставі цієї заяви ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року замінено боржника Головне управління Держгеокадастру у Львівській області на його правонаступника Жидачівську міську раду.

10 листопада 2022 року на сесії Жидачівчької міської ради розглядалося питання щодо виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21. За результатами розгляду прийнято рішення № 1619 від 10 листопада 2022 року «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 » (далі оскаржуване рішення), яким відмовлено в укладенні з позивачем договору оренди земельної ділянки площею 15,7000 га за кадастровим номером :05:000:0106 у зв`язку з передачею вказаної вище земельної ділянки в оренду фермерському господарству «Пчани-Денькович» згідно з рішенням Жидачівської міської ради від 28 квітня 2022 року № 1534.

Позивач уважає оскаржуване рішення незаконним, оскільки Жидачівська міська рада, як орган місцевого самоврядування, зобов`язана була виконати рішення суду, яке набрало законної сили в силу принципу обов`язковості судових рішень. Якщо Жидачівська міська рада не була згідна з рішенням суду, то вона була вправі у встановлений законом порядок його оскаржити, чого не зробила. На думку позивача, Жидачівська міська рада грубо порушила закон, відмовившись виконати рішення суду, тим самим відмовивши позивачу в укладенні договору оренди землі.

З огляду на викладене просить суд адміністративний позов задовольнити у повному обсязі.

При постановленні ухвали суддя враховує наступне.

Згідно з пунктом 4 частини 1 статті 171 КАС України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 170 КАС України суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо: у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

За змістом статті 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є обов`язковість судового рішення.

Відповідно до частини другої статті 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Частиною четвертою цієї ж статті передбачено, що примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Таким законом є Закон України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII.

Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом другим частини першої статті 2 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: обов`язковості виконання рішень.

За змістом частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Аналіз вищезазначених законодавчих норм дає підстави дійти висновку, що не можна зобов`язати суб`єкта владних повноважень виконувати судове рішення шляхом ухвалення з цього приводу іншого судового рішення, оскільки примусове виконання рішення суду здійснюється в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження».

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначені спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до вимог частини першої статті 383 КАС України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Отже, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд зазначає, що вищезазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення у цій справі.

Наявність у Кодексі адміністративного судочинства України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Аналіз зазначених норм свідчить, що є наступні види судового контролю за виконанням судового рішення, такі як зобов`язання суб`єкта владних повноважень не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення (стаття 382 КАС України) та визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду (стаття 383 КАС України).

Верховний Суд у Постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 (адміністративне провадження № К/9901/5159/18) звернув увагу на те, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечити належне виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Крім того, Верховний Суд зазначив, що наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС (стаття 382 КАС України), який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Відповідно до статті 129-1 Конституції України судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Отже, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Суд встановив, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21 визнано протиправною бездіяльність Головного управління Держгеокадастру у Львівській області щодо не розгляду клопотання ОСОБА_1 про надання земельної ділянки в оренду. Зобов`язано Головне управління Держгеокадастру у Львівській області вирішити питання про укладення з ОСОБА_1 договору оренди земельної ділянки відповідно до наказу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області від 02 листопада 2020 року № 13-11722/16-20-СГ.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25 січня 2022 року апеляційну скаргу Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задоволено частково. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року в адміністративній справі № 380/703/21 змінено в частині мотивів часткового задоволення позову ОСОБА_1 , виклавши такі в мотивувальній частині постанови апеляційного суду. В решті рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Надалі ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року заяву представника Головного управління Держгеокадастру у Львівській області задоволено. Замінено боржника Головне управління Держгеокадастру у Львівській області на його правонаступника Жидачівську міську раду у виконавчому провадженні № 68955760 від 06 травня 2022 року з примусового виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21.

На виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21 Жидачівська міська рада 10 листопада 2022 року на 21 сесії VIII скликання 2020-2025 рр. прийняла рішення № 1619 «Про виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду за позовом ОСОБА_1 », яким вирішила відмовити в укладенні договору оренди земельної ділянки площею 15,7000 га за кадастровим номером :05:000:0106 з громадянином ОСОБА_1 , яка знаходиться на території Жидачівської міської ради за межами населеного пункту села Вільхівці Стрийського району Львівської області.

Суд відзначає, що, звернувшись до суду із адміністративним позовом до Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області, позивач оскаржує рішення Жидачівської міської ради, яке прийняте на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21.

Крім того, способом захисту свого порушеного права позивач визначає зобов`язання відповідача виконати рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21.

Проте оскаржуване рішення Жидачівської міської ради, прийняте на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21, може бути оскаржене відповідно до статті 383 КАС України.

Такий порядок оскарження дій суб`єкта владних повноважень, вчинених на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає, що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Відповідно до частини шостої цієї ж статті за наявності підстав для задоволення заяви, суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону; у разі необхідності суд може постановити окрему ухвалу про наявність підстав для розгляду питання щодо притягнення до відповідальності осіб, рішення, дії чи бездіяльність яких визнаються протиправними.

Суд також враховує, що винесення судового рішення, яке передбачає оцінку судового рішення прийнятого в іншій справі, буде суперечити статті 129-1 Конституції України.

З огляду на вищенаведене суд дійшов висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 355/1648/15-а.

За таких обставин суд зазначає, що позивач у цій справі обрав спосіб захисту шляхом подання позову про визнання протиправним та нечинним рішення відповідача, прийнятого на виконання рішення суду, яке набрало законної сили. Проте спірні правовідносини між сторонами вже вирішені судом та перейшли до стадії виконання судового рішення.

Отже, у спірних правовідносинах наявні обставини, з якими стаття 383 КАС України пов`язує виникнення підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення.

Відповідно, якщо позивач уважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача на виконання вищевказаного судового рішення порушувалися його права, свободи чи інтереси, то він повинен був звертатися до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача (тобто в порядку судового контролю за виконанням рішення), а не подавати новий адміністративний позов.

Підсумовуючи вищенаведене, суд зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються.

Тобто, якщо позивач уважає протиправним рішення відповідача щодо відмови в укладенні договору оренди земельної ділянки, яке прийняте на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21, то він може звернутись до суду в порядку статті 383 КАС України із заявою про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності відповідача, а не пред`являти новий адміністративний позов.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 серпня 2019 року у справі № 522/10140/17.

З огляду на наведене суд доходить висновку, що оскільки є таке, що набрало законної сили рішення суду (рішення Львівського окружного адміністративного суду від 06 липня 2021 року у справі № 380/703/21) з того самого фактичного предмету спору (право позивача на вирішення питання щодо укладення з ним договору оренди земельної ділянки) і між тими самими сторонами (з урахуванням ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 19 вересня 2022 року у справі № 380/703/21), а тому наявні підстави для відмови у відкритті провадження у цій справі на підставі пункту 2 частини першої статті 170 КАС України.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 24 вересня 2020 року у справі № 640/15623/19.

Відповідно до приписів частини другої статті 132 КАС України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Згідно з пунктом третім частини першої статті 7 Закону України «Про судовий збір» сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі.

За подання цього позову до суду позивач сплатив судовий збір у розмірі 992,40 грн, що підтверджується наявною у матеріалах справи квитанцією № 64 від 15 грудня 2022 року.

З огляду на наведене суд уважає, що позивачу належить повернути сплачений ним за подання цього позову судовий збір в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 170, 248, 256, 294, п. 3 Розділу VI Прикінцевих положень, підп.15.5 п.15 Перехідних положень КАС України, суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження у справі № 380/18972/22 за позовом ОСОБА_1 , керівника селянського (фермерського) господарства «Поплавський Богдан Євгенович» до Жидачівської міської ради Стрийського району Львівської області про визнання протиправним та нечинним рішення, зобов`язання вчинити дії.

Повернути ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір в сумі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції № 64 від 15 грудня 2022 року.

Роз`яснити позивачу, що повторне звернення тієї самої особи до адміністративного суду з адміністративним позовом з тих самих предмета і підстав та до того самого відповідача, як той, щодо якого постановлено ухвалу про відмову у відкритті провадження, не допускається.

Ухвалу суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду відповідно до ст.ст. 293-297 КАС України, з урахуванням п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» КАС України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Повний текст ухвали складено 30 грудня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.