Справа № 620/4901/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
27 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/4901/22

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , про визнання протиправним та скасування наказу, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі відповідач, В/ч НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі третя особа, ІНФОРМАЦІЯ_2 ), в якому просить визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2022 № 64 в частині визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 з 24 лютого 2022 року та знятий з усіх видів забезпечення.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що в період з 24.02.2022 по 07.04.2022 позивач виконував обов`язки військової служби в Бориспільському центрі комплектування з незалежних від нього причин неможливістю прибути до постійного місця розташування В/ч НОМЕР_1 . Тому, позивач протиправно вважається таким, що самовільно залишив військову частину.

У наданих до суду поясненнях третя особа зазначила про те, що у період з 28.02.2022 по 06.04.2022 позивач приймав безпосередню участь у виконанні бойового завдання та забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у складі Бориспільського центру комплектування. Підставами для цього були Посвідчення про відрядження позивача від 10.01.2022 № 40 та фактична неможливість прибуття позивача до постійного місяця дислокації, зокрема, через підірвані мости та ведення бойових дій на шляху до В/ч НОМЕР_1 .

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 28.07.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Залучено до участі у розгляді справи третю особу. Витребувано у відповідача та третьої особи засвідчені належним чином копії документів, що стосуються предмету спору.

Ухвалою суду від 02.08.2022 у Військової частини НОМЕР_2 витребувано належно завірені копії документів, які містять відомості щодо дати вибуття із особового складу частини старшого солдата ОСОБА_1 у лютому місяці 2022 року, який був направлений з Військової частини НОМЕР_1 для проходження фахової підготовки.

Ухвалою суду від 20.10.2022 у задоволенні клопотання Військової частини НОМЕР_1 про зупинення провадження у справі відмовлено.

Копія ухвали судді про відкриття провадження у справі була отримана представником відповідача 05.08.2022, що підтверджується Рекомендованим повідомленням (а.с. 36). Однак, правом подання до суду відзиву відповідач не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено таке.

Позивач з 21.12.2020 проходить військову службу у В/ч НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира зазначеної частини від 21.12.2020 № 309 (а.с. 7), Довідкою В/ч НОМЕР_1 від 20.06.2022 № 381 (а.с. 11).

Згідно з Витягом з наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 10.01.2022 № 5 позивача направлено у відрядження до В/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , з 10.01.2022 (а.с. 8).

Витягом з наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 11.01.2022 № 7 підтверджується, що позивач прибув до вказаної частини на підставі Посвідчення про відрядження від 10.01.2022 № 40 для навчання на курси фахової підготовки. На продовольче забезпечення його зараховано з 12.01.2022 (а.с. 40).

Витягом з наказу командира В/ч НОМЕР_2 від 24.02.2022 № 47 підтверджується виключення з продовольчого забезпечення позивача з сніданку 25.02.2022. Наказано вважати таким, що вибув до постійного місяця служби В/ч НОМЕР_1 , ОСОБА_1 (а.с. 41).

Відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 19.03.2022 № 64 наказано нижчепойменований особовий склад військовослужбовців вважати такими, які самовільно залишили частину (не повернення з відрядження) з 24.02.2022 та зняти з усіх видів забезпечення, зокрема, старшого солдата ОСОБА_1 , старшого радіотелефоніста лінійного наглядача відділення управління взводу командира реактивної артилерійської батареї реактивного артилерійського дивізіону бригадної артилерійської групи (а.с. 9).

Відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 07.04.2022 № 83 наказано нижчепойменований особовий склад військовослужбовців, які самовільно залишили частину (не повернення з відрядження) з 24.02.2022 вважати такими, що повернулися 07.04.2022, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 10).

Згідно з копією Довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2021 № 729 старший солдат ОСОБА_1 приймав безпосередню участь у виконанні бойового завдання та забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у складі Бориспільського центру комплектування з 28.02.2022 по 06.04.2022 (а.с. 13).

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.02.2022 № 45 наказано вважати такими, що прибули з В/ч НОМЕР_2 та приступили до тимчасового виконання службових обов`язків з охорони та оборони пункту управління мобілізацією Бориспільського центру комплектування з 28.02.2022, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 14).

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 29.03.2022 № 67 наказано вважати такими, що вибули у В/ч НОМЕР_1 , з метою повернення до постійного місця служби та знято з котлового забезпечення з обіду 29.03.2022, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 15).

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 30.03.2022 № 68 наказано вважати такими, що прибули і приступили до виконання службових обов`язків у зв`язку з неможливістю прибути до постійного місяця дислокації В/ч НОМЕР_1 з 30.03.2022, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 16).

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2022 № 74 наказано вважати такими, що вибули у В/ч НОМЕР_1 , з метою повернення до постійного місця служби та знято з котлового забезпечення з сніданку 06.04.2022, зокрема, ОСОБА_1 (а.с. 17).

Вважаючи оскаржуваний Наказ в частині, що стосується позивача, протиправним, останній звернувся до суду з відповідним позовом.

Даючи правову оцінку обставинам вказаної справи, суд застосовує джерела правового регулювання у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, та зважає на таке.

Відповідно до частин першої, четвертої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Особливості направлення військовослужбовців Збройних Сил України у відрядження в межах України та механізм відшкодування витрат на відрядження визначають норми Інструкції про відрядження військовослужбовців Збройних Сил України, затвердженої наказом Міністерства оборони України від 20.02.2017 № 105 (далі Інструкція № 105), якою передбачено наступне.

Відрядження - направлення військовослужбовців Збройних Сил України (далі - військовослужбовці) за наказом командира (начальника, керівника) на певний строк в інший населений пункт для виконання службових завдань поза місцем постійної (тимчасової) дислокації військової частини (підрозділу) (пункт 2).

Рішення про направлення військовослужбовців у відрядження оформляється відповідним наказом, в якому зазначаються: пункт призначення; найменування військової частини (установи, організації), куди відряджається військовослужбовець; строк та терміни відрядження; мета відрядження.

На підставі наказу про направлення у відрядження військовослужбовцям оформлюється у встановленому порядку посвідчення про відрядження (пункт 3).

Строк відрядження визначається командиром (начальником, керівником), але не може перевищувати в межах України 30 календарних днів з урахуванням часу перебування в дорозі (крім випадків, коли інші строки відрядження визначаються законодавчими та іншими нормативно-правовими актами) (пункт 4).

Днем вибуття у відрядження вважається день відправлення поїзда, літака, автобуса або іншого транспортного засобу з населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця, а днем прибуття з відрядження день прибуття транспортного засобу до населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця. У разі відправлення транспортного засобу до 24-ї години включно днем вибуття у відрядження вважається поточна доба, а з 00 годин і пізніше наступна доба. Якщо станція, пристань, аеропорт розташовані за межами населеного пункту, де проходить службу відряджений військовослужбовець, у строк відрядження зараховується час, потрібний для проїзду до станції, пристані, аеропорту. Аналогічно визначається день прибуття відрядженого військовослужбовця до місця служби.

Дата на транспортному квитку (вибуття транспортного засобу з населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця) має збігатися з датою вибуття військовослужбовця у відрядження згідно з наказом про відрядження. Дата на транспортному квитку (прибуття транспортного засобу до населеного пункту місця проходження служби відрядженого військовослужбовця) має збігатися з датою прибуття військовослужбовця з відрядження згідно з наказом про відрядження (пункт 7).

На військовослужбовця, який перебуває у відрядженні, поширюється розпорядок дня (режим робочого часу) того органу військового управління, військової частини, установи, організації, підприємства, до якого він відряджений (пункт 8).

Як вбачається з матеріалів справи, позивач згідно з наказом командира В/ч НОМЕР_1 від 10.01.2022 № 5 був направлений у відрядження з 10.01.2022 для навчання на курси фахової підготовки до В/ч НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 , із якої він вибув до постійного місяця служби В/ч НОМЕР_1 , зі сніданку 25.02.2022, що підтверджується Витягом з наказу командира В/ч НОМЕР_2 від 24.02.2022 № 47.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців, а також військовозобов`язаних та резервістів під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначає Дисциплінарний статут Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24.03.1999 № 551-XIV (далі Статут).

Відповідно до статті 1 Статуту військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.

Згідно зі статтею 5 Статуту стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України «Про оборону України».

Відповідно до пункту 11 Інструкції № 105 причинами затримки військовослужбовця у відрядженні понад строки, зазначені в посвідченні про відрядження, є хвороба, що позбавила його можливості своєчасно повернутися з відрядження, стихійне лихо, інші надзвичайні ситуації. Причини затримки повинні підтверджуватися відповідними документами.

Згідно з пунктом 12 для підтвердження затримки в дорозі з не залежних від військовослужбовця причин він повинен отримати відповідну відмітку в посвідченні про відрядження або довідку про причини затримки в органі управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України чи військового комісара, а за їх відсутності в органі місцевого самоврядування.

За рішенням командира (начальника, керівника) може братися до уваги вимушена затримка у відрядженні з не залежних від військовослужбовця причин за наявності підтвердних документів в оригіналі (пункт 16 Інструкції № 105).

На думку суду, поважними причинами затримки у відрядженні можуть бути визнані лише ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

У зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022, затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX, із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан.

Суд зауважує, що загальновідомим є той факт, що на території Чернігівської та Київської областей у період з 24.02.2022 до початку квітня 2022 року велися активні бойові дії, частина територій вказаних областей були на той період окуповані російськими військами.

19.03.2022 командиром В/ч НОМЕР_1 , в якій позивач проходить військову службу було прийнято наказ від № 64, згідно з яким, зокрема, наказано вважати старшого солдата ОСОБА_1 таким, який самовільно залишив частину (не повернувся з відрядження) з 24.02.2022.

Відповідно до наказу командира В/ч НОМЕР_1 від 07.04.2022 № 83 наказано, зокрема, ОСОБА_1 , який самовільно залишив частину (не повернувся з відрядження) з 24.02.2022, вважати такими, що повернулися 07.04.2022.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що Довідкою ІНФОРМАЦІЯ_3 від 05.04.2021 № 729, наказами начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 28.02.2022 № 45, від 29.03.2022 № 67, від 30.03.2022 № 68 та від 05.04.2022 № 74 підтверджується те, що у період старший солдат ОСОБА_1 у період з 28.02.2022 по обід 29.03.2022 та з 30.03.2022 по сніданок 06.04.2022 у зв`язку з неможливістю прибути до постійного місяця дислокації - В/ч НОМЕР_1 , тимчасового виконував службові обов`язки з охорони та оборони пункту управління мобілізацією ІНФОРМАЦІЯ_3 , а також приймав безпосередню участь у виконанні бойового завдання та забезпеченні здійсненні заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії російської федерації у складі Бориспільського центру комплектування.

З огляду на вказане, суд констатує про наявність поважних причин затримки позивача у відрядженні, що підтверджується документально. А також, в свою чергу, зазначене спростовує твердження відповідача про самовільне залишення військовослужбовцем-позивачем В/ч НОМЕР_1 у зв`язку з неповерненням з відрядження з 24.02.2022 по 06.04.2022 включно.

При цьому, суд зауважує, що у зв`язку з невиконанням ухвали суду від 28.07.2022, якою В/ч НОМЕР_1 було зобов`язано надати посвідчення про відрядження позивача, суд позбавлений можливості дослідити та проаналізувати зміст вказаного документу.

Згідно з частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд звертає увагу, що вимоги ухвали суду від 28.07.2022, якою В/ч НОМЕР_1 було зобов`язано надати відомості, що стали підставою для прийняття оскаржуваного Наказу, відповідачем до суду не подано.

Також при вирішенні даної справи суд бере до уваги положення частини четвертої статті 159 Кодексу адміністративного судочинства України, яка закріплює, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного правового аналізу положень законодавства України та доказів, які містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що наказ командира В/ч НОМЕР_1 від 19.03.2022 № 64 в частині, що стосується старшого солдата ОСОБА_1 , прийнято необґрунтовано, тому він є протиправним та підлягає скасуванню. А отже, наявні правові підстави для задоволення позовних вимог.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з частиною другою статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Пунктом 12 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються військовослужбовці, військовозобов`язані та резервісти, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, - у справах, пов`язаних з виконанням військового обов`язку, а також під час виконання службових обов`язків.

Суд зауважує, що предмет спору стосується питання правомірності прийняття наказу, прийнятого під час виконання службових обов`язків позивачем-військовослужбовцем.

Квитанцією від 20.07.2022 № 2380-3990-6654-8196 підтверджується сплата позивачем судового збору у сумі 992,40 грн (а.с. 4).

Пунктом 1 частини першої, частиною другою статті 7 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі зменшення розміру позовних вимог або внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом. У випадках, установлених пунктом 1 частини першої цієї статті, судовий збір повертається в розмірі переплаченої суми; в інших випадках, установлених частиною першою цієї статті, - повністю.

Отже, з огляду на предмет спору у даній справі позивач звільнений від сплати судового збору, у зв`язку з чим сплачений судовий збір в розмірі 992,40 грн підлягає поверненню позивачу.

Керуючись статтями 72-74, 77, 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати наказ командира Військової частини НОМЕР_1 від 19.03.2022 № 64 в частині визнання ОСОБА_1 таким, що самовільно залишив Військову частину НОМЕР_1 з 24 лютого 2022 року та знятий з усіх видів забезпечення.

Повернути ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн, сплачений відповідно до квитанції від 20.07.2022 № 2380-3990-6654-8196.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_3 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 , АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ: НОМЕР_4 .

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача: ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_4 , ЄДРПОУ: НОМЕР_5 .

Повний текст судового рішення складено 27 грудня 2022 року.

Суддя Л.О. Поліщук