Справа № 380/12619/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 року

м.Львів

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючої судді Грень Н.М. розглянув за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування наказів, -

встановив:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 , Військової частини НОМЕР_1 , в якій позивач з урахуванням заяви про збільшення та уточнення позовних вимог просить суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.03.2022 року № 71 в частині призову ОСОБА_1 на військову службу під час мобілізації та направлення для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 ;

- визнати протиправним та скасувати пункт 1.36 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №13 від 07.03.2022 року про призначення солдата запасу ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_3 кулеметником кулеметного відділення військової частини НОМЕР_1 та приступлення до виконання обов`язків;

- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 видати наказ по стройовій частині, яким виключити солдата запасу ОСОБА_1 зі списків особового складу військової частини НОМЕР_1 з дня набрання рішенням суду законної сили.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що на початку березня 2022 року позивач у зв`язку з отриманням повістки прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 . За результатами проходження військово-лікарської комісії позивач був визнаний придатним для проходження військової служби, після цього був призваний Відповідачем 1 на військову службу під час мобілізації та призначений у команду військової частини НОМЕР_1 . Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.03.2022 року № 71 ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №13 від 07.03.2022 ОСОБА_1 призначено кулеметником кулеметного відділення військової частини НОМЕР_1 . Позивач вважає вказані накази протиправними оскільки, позивач працює на посаді вчителя з 09.10.1996 року по теперішній час. Згідно з довідкою від 10.08.2022 року № 53 ОСОБА_1 працює на посаді вчителя фізики в КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа» з тижневим навантаженням 18 годин та є єдиним вчителем предмету фізика у школі, окрім того, відповідно до довідки № 71 від 12.09.2022 року ОСОБА_1 працює у вказаному закладі за основним місцем роботи на умовах повного робочого часу (18 годин на тиждень) згідно штатного розпису (1,0 ставки). Зазначає, що Відповідно до статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають, зокрема, наукові і науково- педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки. Таким чином, на час виникнення спірних правовідносин позивач відповідно до статті 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягав призову на військову службу під час мобілізації. Просить суд задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 19.09.2022 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

У поданому суду відзиві відповідач, ІНФОРМАЦІЯ_4 , проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог зазначає, що чинним законодавством України не передбачено процедури оформлення громадянам відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період. Однак, з аналізу чинного законодавства, зокрема пункту 74 Положення про підготовку і проведення призову громадян України на строкову військову службу та прийняття призовників на військову службу за контрактом, що затверджено Постановою Кабінету Міністрів України від 21 березня 2002 р. № 352 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 20 січня 2021 р. № 100) слідує, що право на одержання призовниками відстрочки від призову повинно бути підтверджено відповідними документами, які подаються призовниками районному (міському) військовому комісаріату цілком очевидно випливає, що і право громадян на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період також повинне бути підтверджене відповідними документами, які надають таке право громадянину. Зазначає, що жодною нормою не передбачено, повноважень, функцій чи обов`язку перевірки районним територіальним центром комплектування та соціальної підтримки за власною чи будь-якою іншою ініціативою наявність у військовозобов`язаного підстав для відстрочки від призову на військову службу перед чи під час його призову. Завдання та функції територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені у цілому ряді нормативно-правових документів України, однак жодна з правових норм, які у них містяться такого завдання на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки не покладає. Відповідач зазначив, що жодних звернень на момент призову позивача на військову службу під час мобілізації 07.03.2022 року з документами, що підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації надано ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 не було і відповідно підстав для розгляду питання щодо оформлення позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації 07.03.2022 року не було. Просить суд відмовити в задоволенні позову.

Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій зокрема вказав, що відповідачем жодним чином не спростовується обставина перебування позивача на момент його призову на посаді вчителя фізики в КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа» де він працює за основним місцем роботи на умовах повного робочого часу (18 годин на тиждень) згідно штатного розпису (1,0 ставки), що стверджується рядом письмових доказів, які повністю узгоджуються між собою, є належними достатніми достовірними та допустимими. Отже, беззаперечним є той факт, що позивач не підлягав призову на військову службу на час проведення мобілізації відповідно до частини другої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Вказав, що в ідповідно до пункту 11 Положення №154 районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, крім функцій, зазначених у пункті 9 цього Положення, зокрема, оформляють для військовозобов`язаних, резервістів відстрочки від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, які надаються в установленому порядку, а також ведуть їх спеціальний облік. Таким чином, обов`язок щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу покладено на відповідні районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а тому за наявності у відповідача 1 сумнівів щодо статусу науково-педагогічного працівника закладу загальної середньої освіти у позивача в якому він працює за основним місцем роботи на умовах повного робочого часу (18 годин на тиждень) згідно штатного розпису (1,0 ставки), ІНФОРМАЦІЯ_5 мав звернутися до КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа» за підтвердженням або спростуванням цієї інформації з моменту виникнення таких сумнівів.

У поданому суду відзиві відповідач 2, Військова частина НОМЕР_1 , проти позову заперечує, просить відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. По суті позовних вимог вказує, що жодних звернень на момент призову Позивача на військову службу під час мобілізації 07.03.2022 року з документами, що підтверджують його право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації надано ним до ІНФОРМАЦІЯ_2 не було. Також повідомляємо, що і до військової частини також ніяких документів і заяви, які б надавали право на відстрочку ОСОБА_1 подано не було, а тому відповідно підстав для розгляду питання щодо оформлення Позивачу відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації 07.03.2022 року не було. Крім того, зазначив, що скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 не призведе до відновлення попереднього становища позивача, адже порядок демобілізації військовослужбовців чітко визначений ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок та військову службу і такий порядок не передбачає випадків демобілізації за рішенням суду про скасування наказу про призов чи наказу про зарахування до списків особового складу військової частини. Просить суд відмовити в позові.

Позивач подав до суду відповідь на відзив у якій вказав, що позивач підчас перебування у ІНФОРМАЦІЯ_6 та призову на військову службу у повідомляв відповідача і про те, що він є науково- педагогічним працівником та працює в закладі загальної середньої освіти за основним місцем роботи зі ставкою 1,0. Як слідує з облікової картки ОСОБА_1 зазначено його спеціальність «вчитель трудового навчання». Тобто, відповідачу 1 було достеменно відомо, що позивач має право на відстрочку від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, однак, жодних дій по наданні такої відстрочки відповідачем 1 вчинено не було, окрім того, позивач не надавав своєї згоди, що буде служити добровольцем, або на підписання контракту. Таким чином, обов`язок щодо перевірки наявності підстав для відстрочки від призову під час мобілізації на військову службу покладено на відповідні районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, а тому за наявності у відповідача 1 сумнівів щодо статусу науково-педагогічного працівника закладу загальної середньої освіти у позивача в якому він працює за основним місцем роботи на умовах повного робочого часу (18 годин на тиждень) згідно штатного розпису (1,0 ставки). ІНФОРМАЦІЯ_5 мав звернутися до КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа» за підтвердженням або спростуванням цієї інформації з моменту виникнення таких сумнівів.

Суд дослідив матеріали справи, всебічно і повно з`ясував усі фактичні обставини, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті та встановив таке.

На початку березня 2022 року позивач у зв`язку з отриманням повістки прибув до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

За результатами проходження військово-лікарської комісії позивач був визнаний придатним для проходження військової служби.

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 07.03.2022 року № 71 ОСОБА_1 призвано на військову службу під час мобілізації та направлено для проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 .

07.03.2022 наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №13 ОСОБА_1 призначено кулеметником кулеметного відділення військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до Довідки від 07.09.2022 року № 70 виданої КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа» працює на посаді вчителя з 09.10.1996 року по теперішній час, вказане також підтверджується витягом з наказу № 186 від 09.10.1996 року «Про призначення ОСОБА_1 ».

Згідно з довідкою від 10.08.2022 року № 53 ОСОБА_1 працює на посаді вчителя фізики в КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа» з тижневим навантаженням 18 годин та є єдиним вчителем предмету фізика у школі.

Відповідно до довідки № 71 від 12.09.2022 року ОСОБА_1 працює у вказаному закладі за основним місцем роботи на умовах повного робочого часу (18 годин на тиждень) згідно штатного розпису (1,0 ставки).

Факт перебування на посаді вчителя також підтверджується записами у трудовій книжці позивача.

Відповідно до диплому спеціаліста НОМЕР_2 від 02.07.1996 року виданим Дрогобицьким державним педагогічним університетом імені Івана Франка з додатком у якому зазначено, що позивачу присвоєно кваліфікацію спеціаліста: вчителя трудового і професійного навчання,

Згідно з дипломом спеціаліста НОМЕР_3 від 21.06.2000 року виданим Кам`янець-Подільським державним педагогічним університетом з додатком, у якому зазначено, що позивачу присвоєно кваліфікацію: вчителя допоміжної школи, логопеда.

Позивач вважаючи протиправними накази відповідачів звернувся із цим позовом до суду.

При вирішенні спору суд керувався наступним.

Правовою основою військового обов`язку і військової служби є Конституція України, Закон України "Про оборону України", Про Збройні Сили України", «Про мобілізаційну підготовку і мобілізацію", інші закони України, а також прийняті відповідно до них укази Президента України та інші нормативно-правові акти щодо забезпечення обороноздатності держави, виконання військового обов`язку, проходження військової служби, служби у військовому резерві та статусу військовослужбовців, а також міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Відповідно до ст. 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності. Держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Статтею 65 Конституції України визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Статтею 1 Закону України "Про оборону України" визначені, зокрема, такі терміни:

оборона України - система політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту;

план оборони України - складова частина оборонного планування, що містить сукупність документів, які визначають зміст, обсяги, виконавців, порядок і строки здійснення політичних, економічних, соціальних, воєнних, наукових, науково-технічних, інформаційних, правових, організаційних, інших заходів держави щодо підготовки до збройного захисту та її захист у разі збройної агресії або збройного конфлікту;

обороноздатність держави - здатність держави до захисту у разі збройної агресії або збройного конфлікту. Вона складається з матеріальних і духовних елементів та є сукупністю воєнного, економічного, соціального та морально-політичного потенціалу у сфері оборони та належних умов для його реалізації;

збройна агресія - застосування іншою державою або групою держав збройної сили проти України. Збройною агресією проти України вважається будь-яка з таких дій:

вторгнення або напад збройних сил іншої держави або групи держав на територію України, а також окупація або анексія частини території України;

блокада портів, узбережжя або повітряного простору, порушення комунікацій України збройними силами іншої держави або групи держав;

напад збройних сил іншої держави або групи держав на військові сухопутні, морські чи повітряні сили або цивільні морські чи повітряні флоти України;

засилання іншою державою або від її імені озброєних груп регулярних або нерегулярних сил, що вчиняють акти застосування збройної сили проти України, які мають настільки серйозний характер, що це рівнозначно переліченим в абзацах п`ятому - сьомому цієї статті діям, у тому числі значна участь третьої держави у таких діях;

дії іншої держави (держав), яка дозволяє, щоб її територія, яку вона надала в розпорядження третьої держави, використовувалася цією третьою державою (державами) для вчинення дій, зазначених в абзацах п`ятому - восьмому цієї статті;

застосування підрозділів збройних сил іншої держави або групи держав, які перебувають на території України відповідно до укладених з Україною міжнародних договорів, проти третьої держави або групи держав, інше порушення умов, передбачених такими договорами, або продовження перебування цих підрозділів на території України після припинення дії зазначених договорів;

особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій;

воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень;

Захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства. (ст. 17 Закону України «Про оборону України»).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями. Військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку. Від виконання військового обов`язку громадяни України звільняються на підставах, визначених цим Законом. Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя (далі - територіальні центри комплектування та соціальної підтримки). Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки затверджується Кабінетом Міністрів України. Щодо військового обов`язку громадяни України поділяються на такі категорії: допризовники - особи, які підлягають приписці до призовних дільниць; призовники - особи, приписані до призовних дільниць; військовослужбовці - особи, які проходять військову службу; військовозобов`язані - особи, які перебувають у запасі для комплектування Збройних Сил України та інших військових формувань на особливий період, а також для виконання робіт із забезпечення оборони держави; резервісти - особи, які проходять службу у військовому резерві Збройних Сил України, інших військових формувань і призначені для їх комплектування у мирний час та в особливий період. Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (далі - відповідні районні (міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити медичний огляд та лікування в лікувально-профілактичних закладах згідно з рішеннями комісії з питань приписки, призовної комісії або військово-лікарської комісії відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, закладів охорони здоров`я Служби безпеки України, а у Службі зовнішньої розвідки України - за рішенням керівників відповідних підрозділів або військово-лікарської комісії Служби зовнішньої розвідки України; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством. Резервісти зобов`язані прибувати до військової частини, в якій вони проходять службу у військовому резерві, за викликом командира цієї військової частини.

Разом з цим ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби. Проходження військової служби здійснюється: громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом. Громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями. Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами. Види військової служби: строкова військова служба; військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період; військова служба за контрактом осіб рядового складу; військова служба за контрактом осіб сержантського і старшинського складу; військова служба за контрактом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб офіцерського складу; військова служба за призовом осіб із числа резервістів в особливий період. Виконання військового обов`язку в запасі полягає в дотриманні військовозобов`язаними порядку і правил військового обліку, проходженні зборів для збереження та вдосконалення знань, навичок і умінь, необхідних для виконання обов`язків військової служби в особливий період. Громадяни України, які приписуються до призовних дільниць, направляються для підготовки до військової служби, особи, які призиваються або приймаються на військову службу, приймаються на службу у військовому резерві, та військовозобов`язані, призначені для комплектування посад за відповідними військово-обліковими спеціальностями та іншими спеціальностями в Службі безпеки України під час проведення мобілізації, проходять обов`язковий медичний огляд. Порядок проходження медичного огляду затверджується відповідно Міністерством оборони України, центральними органами виконавчої влади, які відповідно до закону здійснюють керівництво військовими формуваннями, Службою безпеки України, Службою зовнішньої розвідки України за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я. Перелік військово-облікових спеціальностей затверджується Міністерством оборони України, а інших спеціальностей в Службі безпеки України - Головою Служби безпеки України. Виконання військового обов`язку в особливий період здійснюється з особливостями, визначеними цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 від введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 133/2022 від 14.03.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб згідно з Указом Президента № 259/2022 від 18.04.2022, строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022; строк дії воєнного стану в Україні продовжено з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 573/2022 від 12.08.2022; продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 757/2022 від 07.11.2022.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 69/2022 постановлено:

1. Оголосити та провести загальну мобілізацію (далі мобілізація).

2. Мобілізацію провести на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.

3. Мобілізація проводиться протягом 90 діб із дня набрання чинності цим Указом.

4. Призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, Національної гвардії України. Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами.

5. Генеральному штабу Збройних Сил України визначити черговість та обсяги призову військовозобов`язаних, резервістів та транспортних засобів національної економіки в межах загального строку мобілізації.

6. Кабінету Міністрів України забезпечити фінансування та вжити в межах повноважень інших заходів, пов`язаних з оголошенням та проведенням загальної мобілізації.

7. Службі безпеки України здійснити заходи контррозвідувального забезпечення під час виконання загальної мобілізації.

8. Місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб підприємців організувати та забезпечити в установленому порядку:

1) своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

2) здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, Національної гвардії України, Служби безпеки України, Державної прикордонної служби України, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, інших військових формувань України;

3) виділення тимчасово будівель, споруд, земельних ділянок, транспортних та інших матеріально-технічних засобів, надання послуг Збройним Силам України, Національній гвардії України, Службі безпеки України, Державній прикордонній службі України, Державній спеціальній службі транспорту, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України та іншим військовим формуванням України відповідно до мобілізаційних планів.

9. Головам обласних державних адміністрацій забезпечити створення та роботу обласних, районних та міських медичних комісій.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації проводиться в порядку, визначеному цим Законом та Законом України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію". На військову службу під час мобілізації призиваються резервісти та військовозобов`язані, які перебувають у запасі і не заброньовані в установленому порядку на період мобілізації. Призов резервістів та військовозобов`язаних на військову службу під час мобілізації здійснюється для доукомплектування військових посад, передбачених штатами воєнного часу, у терміни, визначені мобілізаційними планами Збройних Сил України та інших військових формувань. На військову службу під час мобілізації можуть бути призвані особи, звільнені з військової служби у зв`язку із застосуванням заборони, передбаченої частинами третьою або четвертою статті 1 Закону України "Про очищення влади". Такі особи, призвані на військову службу під час мобілізації, призначаються на військові посади, крім посад, щодо яких здійснюються заходи з очищення влади.

Одночасно ст. 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

Як встановлено із матеріалів справи у березні 2022 року позивач прибув в ІНФОРМАЦІЯ_1 та після проходження військово-лікарської комісії для визначення ступеня придатності для проходження військової служби визнаний здоровим та придатним до військової служби у воєнний час, що свідчить запис від 05.03.2022 у обліковій картці до військового квитка.

Позивач, підставою для звільнення з військової служби, зазначає те, що працює на посаді вчителя фізики КЗ ЛОР «Нагуєвицька спеціальна школа», на умовах повного робочого часу згідно штатного розпису.

Однак, доказів того, що позивач повідомив відповідача 1 про наявність у нього підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації у відповідності до ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» суду не надано.

Враховуючи те, що станом на 05 березня 2022 року позивач визнаний придатним до проходження військової служби та не надав суду доказів того, що повідомив відповідача 1 про наявність у нього підстав для надання відстрочки від призову на військову службу під час мобілізації, то вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими.

Щодо покликання позивача на те, що у обліковій картці ОСОБА_1 зазначено його спеціальність «вчитель трудового навчання», а тому відповідачу 1 було достеменно відомо, що позивач має право на відстрочку від призову під час мобілізації та в особливий період і воєнний час, однак, жодних дій по наданні такої відстрочки відповідачем 1 вчинено не було, суд зазначає, що нормами статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані, зокрема наукові і науково- педагогічні працівники закладів вищої та фахової передвищої освіти, наукових установ та організацій, які мають вчене звання та/або науковий ступінь, і педагогічні працівники закладів професійної (професійно-технічної) освіти, закладів загальної середньої освіти, за умови що вони працюють відповідно у закладах вищої чи фахової передвищої освіти, наукових установах та організаціях, закладах професійної (професійно-технічної) чи загальної середньої освіти за основним місцем роботи не менш як на 0,75 ставки.

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів того, що позивач надавав до ІНФОРМАЦІЯ_1 довідку з місця праці, або ж будь які інші докази з яких слідує, що позивач працює на посаді вчителя на умовах не менш як на 0,75 ставки.

При цьому, суд зауважує, що у графі «Місце роботи (адреса підприємства і посада)» у обліковій картці до військового квитка ОСОБА_1 будь які відомості відсутні.

Доказами в адміністративному судочинстві відповідно до ч.1 ст.72 КАС України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Докази суду надають відповідно до ч.3 ст.77 КАС України учасники справи. Суд може пропонувати сторонам надати докази та збирати докази з власної ініціативи, крім випадків, визначених цим Кодексом.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Предметом доказування відповідно до ч.2 ст. 73 КАС України є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку щодо відсутності підстав для задоволення позову.

У відповідності до вимог ст.139 КАС України судові витрати розподілу не підлягають

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

вирішив:
1. У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ НОМЕР_5 ), Військової частини НОМЕР_1 ( АДРЕСА_3 , ЄДРПОУ НОМЕР_6 ) про визнання протиправними та скасування наказів відмовити повністю.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.