Справа № 756/18650/21
Суддя: Банасько І. М.
Дата ухвалення: 2022-11-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Номер провадження 2-а/756/36/22
РІШЕННЯ

Іменем України

07 листопада 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судового засідання Слуцького О.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови від 20.11.2021 у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

03.12.2021 до Оболонського районного суду м. Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якій позивач просить суд: скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції НП України лейтенанта поліції Кузьменка Д.М. від 20.11.2021 серії ЕАО № 5051403, а провадження по адміністративній справі закрити.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що постановою інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції НП України лейтенанта поліції Кузьменка Д.М. від 20.11.2021 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Як стверджує позивач зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що нібито він 20.11.2021 о 10 год. 53 хв., керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 26 км/год, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху України.

Проте, із зазначеним рішенням інспектора позивач не погоджується, вважає оскаржувану постанову недостатньо обгрунтованою, прийнятою за неповного з`ясування обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на те, що:

- по - перше, інспектором патрульної поліції Кузьменком Д.М. не повідомлено законної підстави використання ним, як співробітником поліції конкретної моделі пристрою для вимірювання швидкості транспортних засобів «TruCam»; документів на даний пристрій не надано; жодний нормативний документ МВС України чи Національної поліції України не дозволяє використовувати прилад вимірювання швидкості транспортних засобів «TruCam» співробітниками поліції у своїй професійній діяльності;

- по-друге, зазначений пристрій використовувався інспектором не в автоматичному режимі (шляхом закріплення пристрою вимірювання на нерухомому штативі або тринозі), а у «ручному режимі», тобто тримав вимірювальний пристрій у руках без опори, що внаслідок природнього тремтіння рук або зміни положення тіла могло призвести до похибки у вимірюванні;

- по-третє, в порушення ст. 268 КУпАП, співробітник поліції не надав йому матеріали адміністративної справи, із доказами вчинення адміністративного правопорушення ознайомлений не був, що також ставить під сумнів законність притягнення до відповідальності.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 03.12.2021 справу № 756/18650/21 передано на розгляд судді Банасько І.М.

Ухвалою суду від 07.12.2021 позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, оскільки позивачем при зверненні до суду з позовом не було сплачено судовий збір.

На виконання вимог ухвали суду 20.12.2021 позивачем надано до суду докази сплати судового збору в розмірі 454,00 грн.

Ухвалою суду від 22.12.2022 відкрито провадження у справі №756/18650/21, визначено, що справа підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 26.01.2022.

26.01.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку надійшов відзив на позовну заяву від 20.01.2022, в якому представник відповідача просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки доводи позивача щодо визнання протиправною та скасування постанови про адміністративне правопорушення є необгрунтованими.

В спростування позовних вимог представник відповідача у відзиві на позовну заяву зазначає про те, що 20.11.2021 біля 10.53 год. працівником поліції за допомогою лазерного вимірювача швидкості «TruCam» LTI 20/20 (серійний номер ТС000666) виявлено порушення Правил дорожнього руху водієм транспортного засобу «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , який рухався зі швидкістю 76 км/год, при цьому перевищив встановлене обмеження швидкості руху в населеному пункті більш ніж на 26 км/год, чим порушив п.12.4 ПДР. Після чого було подано сигнал про зупинку транспортного засобу на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», інспектор підійшовши до водія представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів. Встановивши факт вчинення адміністративного правопорушення, а саме порушення вимог п.п. 12.4, 12.9 б ПДР та відповідальність за яке передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП прийнято рішення про складання адміністративних матеріалів щодо позивача.

Правопорушення зафіксоване на відео _Q1120_105426, фото _QА000_1120_105426, а факт спілкування з поліцейським відображено на відео .

У відзиві на позовну заяву представник відповідача також наголошує на тому, що лазерний вимірювач «TruCam» LTI 20/20 здійснює вимірювання процесу порушення швидкісного режиму, що дозволяє ідентифікувати транспортний засіб, номерний знак та особу водія. Прилад автоматично визначає координати кожного вимірювання швидкості, розрізняє режими обмеження швидкості, встановлені для вантажних, легкових транспортних засобів, а також мотоциклів. Достовірність інформації про порушення правил дорожнього руху може бути перевірена в будь - який момент після її фіксації приладом «TruCam», у тому числі під час її пред`явлення в якості речового доказу в адміністративному судовому процесі. Використання лазерного вимірювача швидкості «TruCam» органами Національної поліції України започатковано листом першого заступника начальника ДПП Білошицького О.Г. від 04.10.2018. Місце для роботи з приладом позначено відповідними дорожніми знаками з метою інформування учасників дорожнього руху про проведення вимірювання швидкісного режиму. Прилад «TruCam» отримав сертифікат затвердження типу засобів вимірювальної техніки від 29.08.2012 № UA-MI/1-2903-2012. Всі прилади, що використовуються працівниками Департаменту патрульної поліції пройшли повірку.

Відтак, на переконання представника відповідача факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується постановою у справі про адміністративне правопорушення, винесеною компетентною службовою особою в межах своїх повноважень та відео приладу «TruCam».

13.05.2022 на адресу суду засобами поштового зв`язку від позивача надійшли письмові пояснення у справі від 04.05.2022, у яких останній зазначає, що після ознайомлення з матеріалами, доданими відповідачем до відзиву ним встановлено, що якість фотознімку транспортного засобу, зробленого працівником поліції за допомогою приладу вимірювання швидкості «TruCam» є низькою, що унеможливлює його ідентифікацію. При перегляді відеозапису, зробленого за допомогою приладу вимірювання швидкості «TruCam», видно тремтіння рук співробітника поліції, що підтверджує факт вимірювання швидкості приладом, не зафіксованим на стаціонарному тримачі, внаслідок чого похибка вимірювання швидкості може бути значною. Також вказує, що відповідачем не надано доказів того, що рух автомобіля здійснювався на ділянці обмеження швидкості «50 км/год», тобто у межах дорожніх знаків 5.49 «Початок населеного пункту» до знаку 5.50 «Кінець населеного пункту», визначених ПДР; або дорожніх знаків 3.29 «Обмеження максимальної швидкості» чи дорожнього знаку 3.31 «Зона обмеження максимальної швидкості».

Таким чином, позивач вважає, що органами Національної поліції не доведено той факт, що автомобіль знаходився у населеному пункті, позначеному відповідно знаками 5.49 (5.50) чи 3.29 (3.31) ПДР, що виключає об`єктивну сторону адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Розгляд справи з підстав, передбачених законодавством неодноразово відкладався, востаннє на 07.11.2022.

07.11.2022 позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. В матеріалах справи міститься клопотання від 04.05.2022, в якому позивач просить суд проводити розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує та наполягає на їх задоволенні в повному обсязі.

Відповідач Департамент патрульної поліції Національної поліції України явку уповноваженого представника в судове засідання не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений судом належним чином, що підтверджується матеріалами справи, письмових пояснень щодо причин неявки від останнього до суду не надходило.

Суд вважає, що ним було вжито усіх залежних від нього заходів для належного повідомлення сторін про дату, час та місце розгляду справи, а також для реалізації останніми своїх процесуальних прав на участь у судових засіданнях та надання власних правових позицій в обґрунтування/спростування заявлених позовних вимог, забезпечення принципів змагальності та рівності учасників справи перед законом і судом.

На переконання суду подальше відкладення розгляду справи не сприятиме своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному розгляду справи по суті та дотриманням судом розумних строків розгляду справи.

Тому, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності належним чином повідомлених сторін та за наявними у справі документами.

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Судом встановлено, що 20.11.2021 інспектором 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції НП України лейтенантом поліції Кузьменком Д.М. винесено постанову серії ЕАО № 5051403 відносно ОСОБА_1 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАп та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 340,00 грн.

Зі змісту постанови убачається, що 20.11.2021 о 10 год. 53 хв., водій керуючи транспортним засобом «Ford Fusion», д.н.з. НОМЕР_1 , перевищив встановлені обмеження швидкості руху транспортних засобів на 20 км/год в населеному пункті, швидкість 76 км/год, чим порушив п.12.4 Правил дорожнього руху - порушення швидкісного режиму в населених пунктах (дозволена швидкість не більше 50 км/год).

Швидкість вимірювалась приладом «TruCam» LTI 20/20 (серійний номер ТС000666), фіксація 32698, камера 5121, 01681.

Пункт 12.4 ПДР України передбачає, що у населених пунктах рух транспортних засобів дозволяється із швидкістю не більше 50 км/год.

Частина 1 ст. 122 КУпАП передбачає адміністративну відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення врегульовано розділом IV КУпАП.

Відповідно до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення які стосуються правил дорожнього руху, зокрема ч.ч.1, 2, 3, 5, 6 статті 122.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

За приписами ч. 1 ст. 8 Закону України від 02.07.2015 року № 580-VIII «Про Національну поліцію» (далі - Закон № 580-VIII) поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно п.8 ч.1 ст.23 Закону № 580-VIII поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до статті 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Постанова повинна містити: найменування органу (посадової особи), який виніс постанову, дату розгляду справи; відомості про особу, щодо якої розглядається справа; опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативного акта, який передбачає відповідальність за дане адміністративне правопорушення; прийняте по справі рішення.

Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно з ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Стаття 280 КУпАП закріплює обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення та чи винна дана особа в його вчиненні.

Згідно статті 251 КУпАП передбачено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності, можливе лише за наявності події адміністративного правопорушення та вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними доказами.

В розумінні ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування.

Частиною 2 ст. 77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

З наведеної норми слідує, що при прийнятті суб`єктом владних повноважень відповідного рішення таке рішення повинно містити інформацію про докази, які підтверджують викладені в ньому факти. У випадку ж відсутності покликань на певні докази, що підтверджують факт викладеного порушення суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення.

Судом враховано положення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» (в редакції чинній на час події), якою передбачено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на однострої, у/на службових транспортних засобах, у тому числі без кольорографічних схем, розпізнавальних знаків та написів, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель фото- і відеотехніку, у тому числі техніку, що працює в автоматичному режимі, технічні засоби з виявлення та/або фіксації правопорушень, радіаційних, хімічних, біологічних та ядерних загроз, а також використовувати інформацію, отриману з фото- і відеотехніки, що перебуває в чужому володінні з метою запобігання правопорушенню, виявлення або фіксування правопорушення, охорони та захисту публічної безпеки, особистої безпеки осіб і власності від протиправних посягань, забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Із змісту оскаржуваної постанови слідує, що позивач порушив швидкісний режим, визначений п. 12.4 ПДР України більш ніж на 20 км/год. При цьому, в оскаржуваній постанові відповідач покликався на доказ, який підтверджує обставини щодо перевищення швидкості руху транспортним засобом під керуванням позивача це здійснення вимірювання швидкості руху приладом «TruCam» ТС 000666.

В якості доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення до відзиву на позовну заяву відповідачем додано диск з трьома файлами (відео руху транспортного засобу _Q1120_105426, фото руху транспортного засобу _QА000_1120_105426, відео спілкування з поліцейським ).

Дослідивши наданий відповідачем до матеріалів справи відеозапис руху транспортного засобу суд встановив, що на рухомий автомобіль наведено ціль та здійснювався замір швидкості. В цей момент видно значне тремтіння та відсутність чіткої фокусації на транспортному засобі, що рухається приладу TruCam, що може свідчити про проведення моменту фіксації швидкості автомобіля TruCam з руки (рук). Така вібрація приладу TruCam, може дати більшу похибку, аніж передбачено свідоцтвом про повірку, що ставить під сумнів зафіксовану швидкість руху автомобіля, яким керував позивач.

Відповідачем не надано належних доказів щодо способу використання, закріплення приладу TruCam, яким поліцейський здійснював вимірювання швидкості руху автомобіля позивача.

При цьому, положення ст. 40 Закону України «Про національну поліцію» при проведенні фіксації швидкості певного транспортного засобу автоматична фото - і відеотехніка повинна бути розміщена в порядку визначеному вказаною нормою Закону (стаціонарно вмонтованим способом), натомість ручне розміщення засобів автоматичної фото - і відеотехніки для вимірювання та фіксації швидкості суперечить приписам ст. 40 названого Закону.

Слід відмітити, що законодавчо не визначено іншого способу та порядку використання лазерних вимірювачів TruCam працівниками патрульної поліції ніж розміщення виключно в порядку ст. 40 Закону України «Про національну поліцію», а лист директора ДП «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» від 01.10.2019 року за вих. № 22-38/49 про використання лазерного вимірювача швидкості TruCam для фіксації правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху не є нормативно-правовим актом, який змінює чи припиняє порядок використання та розміщення засобів автоматичної фото- і відеотехніки для фіксації виявлених порушень правил дорожнього руху.

Разом з тим, з наданих відповідачем відеозаписів та фотознімку, відображених на диску убачається, що якість фотознімку та відеозапису руху автомобіля є низькою та не чіткою, що унеможливлює ідентифікувати номерні знаки транспортного засобу та факт вчинення адміністративного правопорушення саме позивачем, притягненим до адміністративної відповідальності, що суперечить принципу юридичної відповідальності особи. При цьому, з відеозапису спілкування з поліцейським взагалі неможливо установити, який транспортний засіб було зупинено поліцейським, відносно кого ним вирішується питання наявності підстав притягнення до адміністративної відповідальності та винесення відповідної постанови. Тому, суд критично відноситься до відповідних доказів та вважає їх такими, що не мають статусу належних і допустимих.

Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право, зокрема скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене у своїй сукупності , суд приходить до висновку про те, що факт порушення позивачем вимог п.12.4 ПДР України не підтверджено відповідачем належними доказами, а тому оскаржувана постанова прийнята з порушенням частини 2 ст. 77 КАС України та п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, є необґрунтованою і такою, що прийнята без урахування всіх обставин, що мають значення для справи. Тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП підлягає закриттю.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 454,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6-10, 72 - 77, 90, 139, 241 - 246, 255, 286, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про скасування постанови від 20.11.2021 у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову інспектора 1 батальйону 1 роти Управління патрульної поліції в Херсонській області Департаменту патрульної поліції НП України лейтенанта поліції Кузьменка Дмитра Миколайовича серії ЕАО № 5051403 від 20.11.2021 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Ф.Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплаті судового збору у розмірі 454,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його складання. Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено та підписано - 07.11.2022.

Суддя І.М. Банасько