Справа № 320/9530/21
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2022 року

м. Київ

справа №320/9530/21

адміністративне провадження № К/990/36537/22

Верховний Суд у складі Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Рибачука А.І., Берназюка Я.О.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі № 320/9530/21 за позовом ОСОБА_1 до Вишгородської міської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

УСТАНОВИВ:

У 2022 році ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Вишгородської міської ради (далі - відповідач), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача від 17.06.2021 №8/36, прийнятого на черговій 8 сесії Вишгородської міської ради VIII скликання про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність позивачеві (площею 0,0500 га, АДРЕСА_1 ), за результатами повторного розгляду клопотання ОСОБА_1 від 08.04.2020 про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 0,05 гектара, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у межах земель багатоквартирної житлової забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом розміщення модульного будинку, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, яка суміжна з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:239:0001;

- зобов`язати відповідача надати позивачеві дозвіл на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки орієнтованою площею 0,05 гектара, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у межах земель змішаної багатоквартирної житлової забудови та громадської забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом розміщення модульного будинку, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, яка суміжна з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:239:0001;

- стягнути на користь позивача з відповідача 5 000 гривень завданої моральної шкоди.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2022, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022, позов задоволено частково:

- визнано протиправним та скасовано рішення № 8/36 восьмої сесії Вишгородської міської ради VIII скликання від 17.06.2021 «Про відмову у наданні дозволу на розробку проєкту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. ОСОБА_1 »;

- зобов`язано відповідача на найближчому пленарному засіданні (у межах місячного строку) повторно розглянути клопотання позивача про надання дозволу на розробку проєкту землеустрою, щодо відведення земельної ділянки орієнтованої площею 0,05 гектара, яка знаходиться по АДРЕСА_1 , у межах земель багатоквартирної житлової забудови, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), шляхом розміщення модульного будинку, у відповідності до викопіювання з кадастрової карти, яка суміжна з земельною ділянкою з кадастровим номером :01:239:0001.

- у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з указаними рішенням та постановою, позивач оскаржив їх у касаційному порядку.

Дослідивши зміст касаційної скарги, Суд дійшов такого висновку.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Наведеним конституційним положенням кореспондують положення статті 14 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» і статті 13 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Згідно з частиною першою статті 328 КАС України учасники справи, а також особи, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

За приписами пункту 20 частини першої статті 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Згідно із пунктом 10 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

У цій справі суд першої інстанції, врахувавши вимоги частин третьої та четвертої статті 257 КАС України, розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження. За предметом спору ця справа не належить до тих, які повинні розглядатися виключно за правилами загального позовного провадження.

Згідно до пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення вищезазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах незначної складності, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

У касаційній скарзі скаржник не навів обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Верховний Суд звертає увагу на те, що можливість відкриття касаційного провадження у малозначних справах залежить виключно від обставин конкретної справи: її значення для формування єдиної правозастосовчої практики; неможливості спростування особою, яка подає касаційну скаргу, обставин, встановлених оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; значного суспільного інтересу справи чи її виняткового значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; помилкового віднесення судом справи до категорії справ незначної складності.

Також, судом апеляційної інстанції враховано висновки викладені у постанові Верховного Суду від 13.01.2021 за результатами розгляду справи № 1340/5638/18 і Суд не вбачає підстав для відступу від такої.

Крім того, посилання у касаційній скарзі на частину четверту статті 328 КАС України, як на підставу касаційного оскарження судових рішень прийнятих у малозначній справі, не виключає застосування положень пункту 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Таким чином, касаційною скаргою оскаржуються судові рішення, які не підлягають касаційному оскарженню.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

На підставі вищенаведеного та з урахуванням того, що оскаржувані судові рішення прийняті у справі незначної складності, а передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України виняткові обставини для перегляду Верховним Судом цієї справи у касаційному порядку скаржником належним чином не обґрунтовані у касаційній скарзі та не підтверджені відповідними доказами, у відкритті касаційного провадження слід відмовити.

Цей висновок відповідає Рекомендаціям № R (95) 5 Комітету Міністрів Ради Європи від 07.02.1995, якими рекомендовано державам-членам вживати заходи щодо визначення кола питань, які виключаються з права на апеляцію та касацію, щодо попередження будь-яких зловживань системою оскарження. Відповідно до частини «с» статті 7 цієї Рекомендації скарги в суд третьої інстанції повинні подаватися в першу чергу у рамках таких справ, які заслуговують третього судового розгляду, наприклад справи, які будуть розвивати право або які будуть сприяти однаковості тлумаченню закону. Їх коло може бути також обмежене скаргами по тих справах, які стосуються питань права, які мають значення для всього суспільства в цілому. Від особи, яка подає скаргу, слід вимагати обґрунтування того, чому її справа буде сприяти досягненню таких цілей.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права (статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»), враховуючи особливий характер функції Верховного Суду як суду касаційної інстанції, Суд може визнати, що процедура, яка застосовується у Верховному Суді, може бути більш формальною (рішення від 19.12.1997 у справі «Бруалья Ґомес де ла Торре проти Іспанії»).

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Київського окружного адміністративного суду від 07.07.2022 та постанову Шостого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2022 у справі № 320/9530/21.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною і не оскаржується.

СуддіЛ.Л. Мороз А.І. Рибачук Я.О. Берназюк