Справа № 200/18087/21
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року Справа№200/18087/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу № 200/18087/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів» до Головного управління ДПС у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

13 грудня 2021 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів» звернулось до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління ДПС у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області, та з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог просить суд:

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 30.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2016 року на 3 598 040,00 грн;

визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 16.11.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за березень 2016 року, у розмірі 700 686грн;

зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про узгодження суми 700 686,00 щодо ТОВ «ВО «СЗВІ», а також платіжні реквізити ТОВ «ВО СЗВІ».

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що Головним управлінням ДФС у Донецькій області був складений акт про результати документальної позапланової невиїзної перевірки достовірності нарахування ТОВ «ВО СЗВІ» суми бюджетного відшкодування податку на додатну вартість на рахунок платника у банку за березень 2016 року № 1923/12-01/36368912 від 06.06.2016 року. На підставі зазначеного акту, Головним управлінням ДПС у Донецькій області було прийнято два податкових повідомлення рішення: № від 30.08.2021 року, яким Товариству зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2016 року на 3 598 040 грн.; № від 30.08.2021 року, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за березень 2016 року у розмірі 700 686 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 175 171, 50 грн. Не погоджуючись з вказаними ППР, Товариством 10.09.2021 року в порядку процедури адміністративного оскарження рішень контролюючого органу було подано скаргу на ППР до ДПС України. 21.11.2021 року на адресу Товариства надійшло рішення ДПС про результати розгляду скарги №25623/6/99-00-06-01-05-06 від 11.11.2021, згідно з яким скаргу було задоволено частково, скасовано ППР № від 30.08.2021 в частині застосованих 175 171,50 штрафних санкцій, в іншій частині ППР залишено без змін. В результаті прийняття ДПС рішення про часткове скасування ППР № від 30.08.2021, Головним управлінням ДПС у Донецькій області було прийнято нове ППР № від 16.11.2021, яким Товариству зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за березень 2016 року у розмірі 700 686 грн, та застосовано штрафні (фінансові) санкції розмірі 0 грн.

Вважає прийняті податкові повідомлення рішення необґрунтованими, протиправними та такими, що суперечать вимогам чинного законодавства України з наступних підстав: 1) були відсутні підстави для проведення позапланової невиїзної перевірки достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування; 2) наявні порушення порядку прийняття податкових повідомлень рішень; 3) відсутні належні та допустимі докази, які б підтверджували викладені в Акті перевірки обставини щодо порушення Товариством вимог законодавства.

Представник відповідача через відділ діловодства та документообігу суду надав відзив на адміністративний позов, у якому просив відмовити у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Позивачем було подано до Слов`янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період березень 2016 року (від 19.04.2016 №) з задекларованою сумою бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 700 686 грн. Камеральна перевірка податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року проведена згідно п.200.10 ст.200 Податкового кодексу України. Відповідно до вимог Регламенту опрацювання податкових декларацій з податку на додану вартість, за якими задекларовано від`ємне значення та/або бюджетне відшкодування податку на додану вартість, затвердженого наказом ДПС України №522 від 19.06.2012, за результатами камеральної перевірки складено висновок №1413/12-01/36368912 від 18.05.2016 щодо необхідності проведення документальної перевірки з питань заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 000,00 грн. 16.05.2016 видано наказ Слов`янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області №281 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки ТОВ «ВО СЗВІ» з питань достовірності нарахування заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість з від`ємним значенням з податку на додану вартість, яке становить більше 100 000,00 грн. на рахунок платника у банку по податковій декларації з податку на додану вартість № від 19.04.2016. 24.05.2016 отримано позивачем повідомлення №129/12-01 від 19.05.2016 та копію наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки №281 від 19.05.2016. Контролюючим органом було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку достовірності нарахування позивачем суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2016 року за результатами якої складено акт від 06.06.2016 №1923/12-01/36368912. В акті вказано про те, що проведеною камеральною перевіркою даних, задекларованих позивачем у податковій звітності з податку на додану вартість за лютий 2016 року, результати якої оформлені актом №1030/12-01/36368912 від 19.04.2016, встановлено порушення п.200.4, 200.7 ст.200 ПК України, в частині завищення заявленого бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку по декларації з ПДВ за лютий 2016 року у сумі 245 278 грн. та завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного (звітного) періоду (рядок 21 декларації) на 4 298 726 грн. ПДВ. Таким чином, згідно з актом перевірки, враховуючи висновки визначеної перевірки ТОВ «ВО СЗВІ» завищено рядок 16, 16.1, 17 податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року на суму ПДВ 4 298 726 грн.

Крім того, Слов`янською ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області було спрямовано запит від 26.04.2016 за №7405/10/05-22-12-01 про надання інформації та її документального підтвердження щодо формування податкових зобов`язань та податкового кредиту за березень 2016 року для визначення достовірності нарахування суми бюджетного відшкодування у розмірі 700 686 грн. за березень 2016 року. Листом підприємства від 04.05.2016 №12/25-40 надані бухгалтерські документи не в повному обсязі. На підставі наданих документів неможливо підтвердити проведення фінансово господарських операцій ТОВ «ВО СЗВІ», в результаті яких виникло від`ємне значення податку на додану вартість за березень 2016 року та заявлено до відшкодування з бюджету на рахунок платника у банку суму у розмірі 700 686 грн., оскільки вони не є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію та підтвердження її здійснення у розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Вважає, що надані позивачем документи призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку. Зазначив, що до перевірки платником не надані первинні документи, саме: контракти, договори з додатковими угодами та специфікаціями, видаткові накладні, довіреності, акти виконаних (наданих) робіт/послуг, документів на перевезення ТМЦ та інші документи, які використовувались у бухгалтерському обліку.

Додав, що ТОВ «ВО СЗВІ» 09.06.2016 перейшло на податковий облік до ДПІ у Печерському районі ГУ ДФС у м. Києві. У зв`язку із передислокацією платника, переданням ІКП, ППР форми «В1», «В4» не були прийняті та узгоджені з платником. ТОВ «ВО СЗВІ» до акту №1923 надані заперечення від 14.06.2016 №12/25-36. Слов`янською ОДПІ листом від 24.06.2016 №11144/10/05-22-12-01 платнику надіслано відповідь щодо розгляду заперечень. З 03.01.2021 позивач перебуває на податковому обліку ГУ ДПС у Донецькій області. На запит ГУ ДПС у Донецькій області від 22.07.2021 №4531/7/05-99-18-14-11 отримані від ГУ ДПС у м. Києві матеріали перевірки (акт №1923). У зв`язку з отриманням матеріалів перевірки, ГУ ДПС у Донецькій області були прийняті ППР: 1) № на суму 700 686 грн, штрафна (фінансова) санкція175 171,50 грн; 2) № на суму 3 598 040 грн. Зазначені ППР оскаржені платником в адміністративному порядку. Рішенням ДПС України про результати розгляду скарги №25623/6/99-00-06-01-05-06 від 11.11.2021 скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 30.08.2021 № в частині застосованих 175 171, 50 грн штрафних санкцій. В іншій частині зазначене податкове повідомлення рішення та податкове повідомлення рішення № залишено без змін. ГУ ДПС у Донецькій області прийняло нове податкове повідомлення рішення № від 16.11.2021, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість у розмірі 700 686 грн., та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 0 грн. Зазначає, що суми від`ємного значення та бюджетного відшкодування податку на додану вартість не є грошовими зобов`язаннями у відповідності до положень п.п.14.1.39 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України, а отже строк їх визначення контролюючим органом у ППР не розповсюджується положення ст.102 Податкового кодексу України.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача пояснень з приводу заявлених позовних вимог не надавав.

Ухвалою суду від 15.12.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 09.02.2022 позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху. Встановлено позивачу строк 5 днів з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви шляхом надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 18160грн., про що надати оригінал квитанції до суду.

10.02.2022 року Товариством з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів було сплачено судовий збір у сумі 18 160 грн., що підтверджується копією платіжного доручення №18122 від 10.02.2022 року на суму 18 160 грн.

16.02.2022 року до суду надано копію платіжного доручення №18122 від 10.02.2022 на суму 18 160 грн.

Ухвалою суду від 17.02.2022 року продовжено розгляд справи №200/18087/21.

Ухвалою суду від 24.06.2022 року заяву Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів про збільшення позовних вимог по адміністративній справі №200/18087/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень прийнято до розгляду.

Ухвалою суду від 24.06.2022 року залучено в якості третьої особи без самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області.

Ухвалою суду від 19.10.2022 року повернуто заявнику без розгляду клопотання про відкладення розгляду справи по адміністративній справі №200/18087/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів до Головного управління ДПС у Донецькій області про скасування податкових повідомлень - рішень. Відкладено підготовче судове засідання до 02.11.2022 року.

Ухвалою суду від 02.11.2022 у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Донецькій області про відкладення розгляду справи до закінчення військового стану відмовлено.

Ухвалою суду від 02.11.2022 закрито підготовче провадження по справі №200/18087/21. Призначено справу до судового розгляду по суті.

Ухвалою суду від 14.12.2022 відкладено розгляд справи №200/18087/21 до 11 год. 00хв. 21.12.2022.

Ухвалою суду від 21.12.2022 у задоволенні клопотання від 20 грудня 2022 представника відповідача ГУ ДПС у Донецькій області року про відкладення розгляду справи відмовлено. Справу вирішено розглядати у порядку письмового провадження.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, судом встановлено наступне.

Товариство з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів», значиться як юридична особа в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Основним видом діяльності позивача за КВЕД є 23.43 виробництво керамічних електроізоляторів та ізоляційної арматури.

Відповідно до Статуту Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів», , товариство має самостійний баланс, рахунки в банках з, печатку зі своїм найменуванням, ідентифікаційним кодом, штампи, бланки, фірмовий знак, а також знак для товарів і послуг та інші реквізити.

Відповідач, Головне управління ДПС у Донецькій області (), у відповідності до норм Податкового кодексу України є органом державної влади, уповноваженим здійснювати функцію контролю за своєчасністю, достовірністю, повнотою нарахування і сплати податків та зборів, установлених цим Кодексом, а також перевіряти достовірність цих документів щодо правильності визначення об`єктів оподаткування і обчислення податків та зборів та у відповідності до вимог ст.43 Кодексу адміністративного судочинства України, здатний особисто здійснювати свої права та обов`язки.

ТОВ «ВО «СЗВІ» було подано до Слов`янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області податкову декларацію з податку на додану вартість за звітний період березень 2016 року від 19.04.2016 №905928976 з задекларованою сумою бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку в розмірі 700 686 грн.

Фахівцями Головного управління ДФС у Донецькій області проведено камеральну перевірку правомірності нарахування за березень 2016 року (податкова декларація з податку на додану вартість від 19.04.2016 №905928976, з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2016 року з додатками від 22.04.2016 № ).

За результатами камеральної перевірки даних, задекларованих у податковій звітності з податку на додану вартість щодо суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2016 року, працівниками Головного управління ДФС у Донецькій області складено висновок від 18.05.2016 №1413/12-01/36368912, у якому зазначено про те, що ТОВ «ВО СЗВІ» у Додатку №4 до податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністративного податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету» (Д4) від 19.04.2016 № та додаток №4 до уточнюючого розрахунку за березень 2016 року «Заява про повернення суми бюджетного відшкодування та/або суми коштів на рахунку у системі електронного адміністрування податку на додану вартість платника податку, що перевищує суму, яка підлягає перерахуванню до бюджету» (Д4) від 22.04.2016 № не заповнено відомості, необхідні для формування показників критеріїв, встановлених пунктом 200.19.3 пункту 200.19 статті 200 розділу V Кодексу та Порядком №21. За результатами камеральної перевірки податкової декларації з ПДВ за березень 2016 року, наданої ТОВ «ВО СЗВІ» 19.04.2016 № (з урахуванням уточнюючого розрахунку податкових зобов`язань з податку на додану вартість у зв`язку з виправленням самостійно виявлених помилок за березень 2016 року з додатками від 22.04.2016 № ), з заявленою сумою до відшкодування з бюджету податку на додану вартість та з від`ємним значенням, що становить більше 100 тис. грн, встановлено необхідність проведення документальної перевірки з питань заявленого до відшкодування з бюджету податку на додану вартість з від`ємним значенням ПДВ, яке становить більше 100 тис. грн на рахунок платника у банку.

Фахівцями Головного управління ДФС у Донецькій області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку достовірності нарахування ТОВ «ВО СЗВІ» суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість на рахунок платника у банку за березень 2016 року, про що складено акт від 06.06.2016 №1923/12-01/36368912.

Згідно висновків акту перевірки встановлено порушення позивачем п.200.4, 200.7 ст.200 Податкового кодексу України, розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28 січня 2016 року № 21, чим завищено заявлене бюджетне відшкодування на рахунок платника у банку по Декларації з ПДВ за березень 2016 року у сумі 700 686 грн та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) на суму 3 598 040 грн.

14.06.2016 Директором ТОВ «ВО СЗВІ» були подані заперечення до акту від 06.06.2016 №1923/12-01/36368912.

26.04.2016 перший заступник начальника Слов`янської ОДПІ ГУ ДФС у Донецькій області надіслав листа директору ТОВ «ВО СЗВІ», у якому просив надати первинні документи в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» на підтвердження формування податкових зобов`язань та податкового кредиту.

29.04.2016 позивачем були надіслані документи в підтвердження експортних операцій в декларації по ПДВ за березень 2016 року в сумі 6 313 747,05 грн.

Крім того, 04.05.2016 року позивачем була надана інформація щодо сплати податків по бюджетному відшкодуванню за березень 2016 року та надані копії платіжних доручень за березень 2016 року на суму 700 686,00 грн, копії МД-2 за відповідний період, акти звірок з контрагентами, журнали ордери бухгалтерського обліку.

У листі Головного управління ДФС у Донецькій області щодо розгляду заперечень зазначено, що висновки документальної позапланової невиїзної перевірки, відображені в акті №1923/12-01/36368912 від 06.06.2016, про порушення п.200.4, 200.7 ст.200 Податкового кодексу України, розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності з податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 є правомірними та залишаються без змін.

За результатами вказаного акту перевірки Головним управлінням ДПС у Донецькій області були прийняті податкові повідомлення рішення:

- від 30.08.2021 №, форми «В4» на суму завищення від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду у розмірі 3 598 040 грн;

- від 30.08.2021 №, форми «В1» на суму завищення бюджетного відшкодування у розмірі 700 686 грн та на суму штрафних санкцій у розмірі 175 171,5 грн.

ТОВ «ВО СЗВІ» звернулось до Державної податкової служби України із скаргою на зазначені податкові повідомлення рішення, у якій просило скасувати податкові повідомлення рішення від 30.08.2021 №, №.

Рішенням Державної податкової служби України від 11.11.2021 №25623/6/99-00-06-01-05-06 скасовано податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 30.08.2021 № в частині застосованих 175 171, 50 грн штрафних санкцій, оскільки гранична дата для визначення контролюючим органом суми грошових зобов`язань ТОВ «ВО СЗВІ» по декларації за березень 2016 є 19.04.2019. В іншій частині зазначене податкове повідомлення рішення та податкове повідомлення рішення № залишено без змін.

У зв`язку із частковим задоволенням скарги, контролюючим органом 16.11.2021 прийнято податкове повідомлення рішення № , форми «В1» на суму завищення бюджетного відшкодування у розмірі 700 686 грн.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

У відповідності до приписів ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 року № ETS N 005 кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони:

1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначеніКонституцієюта законами України;

2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано;

3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії);

4) безсторонньо (неупереджено);

5) добросовісно;

6) розсудливо;

7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації;

8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія);

9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення;

10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

Частиною 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами;2) висновками експертів;3) показаннями свідків.(ст.71 КАС України).

Згідно ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Надаючи правову оцінку правовідносинам суд виходив з наступного.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулюються Податковим кодексом України (далі ПК України у редакції на момент виникнення спірних правовідносин).

Позивач як на підставу для скасування оскаржуваних податкових рішень вказував порушення строку їх прийняття.

Спірним питанням про розгляді даної справи є необхідність дотримання строків давності контролюючим органом при прийнятті рішень про зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість та суми бюджетного відшкодування.

З цього приводу суд зазначає наступне.

Європейський суд з прав людини неодноразово звертав увагу на недосконалість чинного законодавства України і необхідність дотримуватися принципу правової визначеності.

Так, у рішенні «Щокін проти України» (Заяви № 23759/03 та № 37943/06) від 14 жовтня 2010 року (пункт 56) та у рішенні «Сєрков проти України» (Заява № 39766/05) від 7 липня 2011 року (пункт 42) ЄСПЛ визнав відсутність в національному законодавстві необхідної чіткості та точності, яка передбачає можливість різного тлумачення важливого фіскального питання, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, та не забезпечує адекватний захист від свавільного втручання публічних органів державної влади у майнові права.

У цих же рішеннях (пункт 57 та пункт 43 відповідно) Європейський суд з прав людини зазначає, що в разі, коли національне законодавство припускало неоднозначне або множинне тлумачення прав та обов`язків платників податків національні органи були зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для платника податків. Однак віддання органами державної влади переваги найменш сприятливому тлумаченню національного законодавства дозволяє зробити висновок, що втручання у майнові права заявника є незаконним для цілей статті 1 Першого протоколу до Конвенції.

Також і Верховний Суд неодноразово вказував, що одним із суттєвих елементів верховенства права, яким повинен керуватися суд згідно зі статтею 6 КАС України, є принцип правової визначеності.

У відповідності п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу контролюючий орган крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання. Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Відповідно до п. 58.1. ст. 58 ПК України контролюючий орган надсилає (вручає) платнику податків податкове повідомлення-рішення як при визначенні грошового зобов`язання, так і якщо за результатами перевірки контролюючим органом встановлено факт невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації або завищення від`ємного значення суми податку на додану вартість.

Суд не погоджується з позицією суб`єкта владних повноважень що прийняття податкових повідомлень рішень щодо зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість бюджетного відшкодування податку на додану вартість не обмежується визначеними Податковим кодексом України строками давності. Суд вважає, що строк для прийняття податкового повідомлення рішення щодо зменшення суми від`ємного значення податку на додану вартість та суми бюджетного відшкодування не обмежуватися строками давності, оскільки така тривалість порушує принцип правової визначеності як одного з основних елементів верховенства права, а також не забезпечує досягнення мети й завдань функціонування податкової системи.

Податковий орган повинен провести перевірки та у випадку встановлення факту невідповідності суми бюджетного відшкодування сумі, заявленій у податковій декларації та завищення від`ємного значення суми податку на додану вартість винести відповідне податкове повідомлення рішення не пізніше закінчення 1095 дня, що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації. Тобто, відповідно до визначених п. 102.1. ст. 102 Податкового кодексу України строків давності гранична дата для прийняття контролюючим органом відповідних податкових повідомлень рішень по декларації за березень 2016 року є 19.04.2019. У той час як ці рішення винесені лише 19.08.2021 року, через 2 роки та 4 місяці після граничного строку. Прийняття вказаних рішень поза межами строків давності є неприпустимим та свідчить про їх безумовну протиправність.

Також суд вважає за необхідне вказати на значні порушення контролюючим органом процедурних строків при прийнятті оскаржуваних позивачем податкових повідомлень рішень.

Відповідно до положень п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акту такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акту перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акту перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Отже, виходячи зі змісту приписів пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України, податкове повідомлення-рішення приймається протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акту перевірки, а за наявності заперечень до акту перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Судом встановлено, що акт перевірки від 06.06.2016 № 1923/12-01/36368912 було отримано ТОВ «ВО СЗВІ» - 08.06.2016, що підтверджується відповідним штампом в акті, який надано позивачем до суду.

Позивач скористався своїм правом та подав 14.06.2016 заперечення на вищезазначений акт до контролюючого органу.

24.06.2016 Слов`янська ОДПІ надіслала листа із відповіддю на заперечення ТОВ «ВО СЗВІ». Таким чином, з огляду на положення пункту 86.8 статті 86 Податкового кодексу України податкові повідомлення рішення повинні бути прийняті не пізніше 29.06.2016 року.

Однак, податкові повідомлення рішення №, №, за результатом перевірки ТОВ «ВО СЗВІ», оформленої актом від 06.06.2016 № 1923/12-01/36368912, були прийняті контролюючим органом лише 30.08.2021, тобто через п`ять років два місяці після закінчення процедурного строку прийняття цих рішень, встановленого пунктом 86.8 статті 86 Податкового кодексу України.

У свою чергу, вдповідно до пункту 61.1 статті 61 ПК України, податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Відповідно до пп. 14.1.18 п. 14.1 ст. 14 ПК України,бюджетне відшкодування - відшкодування від`ємного значення податку на додану вартість на підставі підтвердження правомірності сум бюджетного відшкодування податку на додану вартість за результатами перевірки платника, у тому числі автоматичне бюджетне відшкодування у порядку та за критеріями, визначеними у розділі V цього Кодексу.

Згідно з п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Відповідно до п. 200.1 та 200.4 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

При від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.7 статті 200 ПК України передбачено, що платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації. У такій заяві платник податку зазначає про його відповідність або невідповідність критеріям, визначеним пунктом 200.19 цієї статті.

Відповідно до положень п.5 розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), платники податку, які відповідно до статті 200 розділу V Кодексу мають право на бюджетне відшкодування податку на додану вартість, здійснюють розрахунок бюджетного відшкодування та додають до декларації 0110 (Д3) (додаток 3) та (Д4) (додаток 4)

Як вбачається з акту перевірки, підставою для прийняття спірних податкових повідомлень рішень став висновок відповідача про порушення ТОВ «ВО СЗВІ» п.200.4 ст.200 ПК України, розділу V Порядку заповнення і подання податкової звітності податку на додану вартість, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 28.01.2016 №21, а саме : завищено суму, заявлену до бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку по декларації з ПДВ за березень 2016 року у сумі 700 686 грн. та завищено суму від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (рядок 21 декларації) на суму 3 598 040 грн.

У вказаному акті зазначено про те, що проведеною перевіркою неможливо підтвердити проведення фінансово господарських операцій ТОВ «ВО СЗВІ», в результаті яких виникло від`ємне значення ПДВ за березень 2016 року, та заявлено до відшкодування з бюджету на рахунок платника у банку у розмірі 700 686 грн, лише на підставі наданих копій журналів ордерів і відомостей по рахунках 68.1 «Розрахунки по авансам отриманим», 63.2 «Розрахунки з іноземними постачальниками», 63.1 «Розрахунки з вітчизняними постачальниками», 68.5.1 «Розрахунки з іншими кредиторами (в розрізі замовлень)», 37.7.1 «Розрахунки з іншими дебіторами (в розрізі замовлень)», 36.2 «Розрахунки з іноземними покупцями», 36.1 «Розрахунки з вітчизняними покупцями», актів звірок розрахунків №505 від 31.12.2015, №624 від 31.03.2016,№506 від 31.12.2015, №617 від 31.03.2016, №618 від 31.03.2016, №619 від 31.03.2016, №625 від 31.03.2016, №623 від 31.03.2016, №622 від 31.03.2016, №621 від 31.03.2016, №620 від 31.03.2016, оскільки перелічені документи не є первинними документами, які містять відомості про господарську операцію та підтвердження її здійснення в розумінні Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні». Вищезазначені документи призначені для хронологічного, систематичного або комбінованого нагромадження, групування, та узагальнення інформації з первинних документів, що прийняті до обліку.

Суд не погоджується з таким висновком відповідача, з наступних підстав.

Згідно усталеної позиції Верховного Суду України, Верховного Суду та Вищого адміністративного суду України при розгляді справ даної категорії судам належить з`ясовувати, зокрема, такі обставини: рух активів у процесі здійснення господарської операції; установлення спеціальної податкової правосуб`єктності учасників господарської операції та установлення зв`язку між фактом придбання товарів (послуг), спорудженням основних фондів, імпортом товарів (послуг), понесенням інших витрат і господарською діяльністю платника податку.

Таким чином, в межах даного спору слід встановити факт здійснення (реальність) господарських операцій ТОВ «ВО СЗВІ» з його контрагентами, мету придбання та обставини використання придбаних товарів/послуг у власній господарській діяльності позивача, встановити спеціальну податкову правосуб`єктність учасників господарської операції.

Підпунктом 14.1.36 п. 14.1 ст. ПК України визначено, що господарська діяльність це - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Відповідно до підпункту 14.1.191 п.14.1 ст.14 ПК України зазначено, що постачання товарів це будь-яка передача права на розпорядження товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

Відповідно до підпункту 14.1.231 ПК України вбачається, що розумна економічна причина (ділова мета) - причина, яка може бути наявна лише за умови, що платник податків має намір одержати економічний ефект у результаті господарської діяльності.

Відповідно до частини першої статті 3 Господарського кодексу України під господарською діяльністю розуміється діяльність суб`єктів господарювання у сфері суспільного виробництва, спрямована на виготовлення та реалізацію продукції, виконання робіт чи надання послуг вартісного характеру, що мають цінову визначеність.

Закон України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» від 16.07.1999 №996-XIV (далі Закон №996-XIV у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), визначає правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

Відповідно до положень частини 1,2 статті 9 Закону №996-XIV, підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис, аналог власноручного підпису або підпис, прирівняний до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис" ( 852-15 ), або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Згідно з абзацом другим пункту 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 05.06.1995 за номером 168/704 (у редакції на момент виникнення спірних правовідносин), господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів.

Крім того, в основі будь-якої реальної господарської операції має лежати економічна мета, тобто бажання платника податків приростити активи за допомогою досягнення господарського ефекту.

У податковому обліку господарські операції мають бути підтверджені відповідними розрахунковими, платіжними та іншими документами, які містять відомості про господарську операцію, підтверджують її фактичне здійснення, тобто первинними документами, що містять інформацію про фактичні господарські операції, розкривають їх зміст та обсяг.

Реальність здійснення позивачем господарських операцій підтверджується наступними наданими документами.

Контрактом №18/5-81. від 26.12.2014, укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ЗАТ «Кондор - Эко» як покупцем Згідно п.1.1 цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання відгрузити, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту. Відповідно до специфікації №4 від 29.02.2016 до цього контракту постачальник зобов`язаний відгрузити, а покупець прийняти товар - ізолятори керамічні на суму 894 000,00 руб. Виконання правочину підтверджується вантажно митною декларацією №000653 на суму 317 441,52 грн.

Контрактом №18/5-7 від 09.02.2015, укладеного між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ТОВ «Уральский трансформаторным заводом» як покупцем. Згідно п.1.1 цього контракту постачальник приймає на себе зобов`язання поставити та передати у власність покупця, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту. Відповідно до специфікації №1 від 09.02.2016 до контракту постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність, а покупець прийняти товар - ізолятори керамічні на суму 2 134 940,00 руб. Виконання даного правочину підтверджуються вантажно митною декларацію №000747 на суму 766 358,06 грн.

Контрактом №100 від 01.07.2015, укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ЗАТ «ГК «Электрощит» як покупцем. Згідно п.1.1 цього контракту постачальник приймає на себе зобов`язання поставити, а покупець сплатити та прийняти товар в асортименті, кількості, по ціні, сумі та на умовах згідно Відповідно до специфікації №1 до цього контракту, постачальник зобов`язаний поставити та передати у власність, а покупець прийняти товар на суму 12 680 000,00 руб. Виконання правочину підтверджується вантажно митною декларацією №000937 на суму 146 776,83 грн.

Контрактом №18/5-16 від 04.09.2013, укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ЗАТ «Завод электротехнического оборудования» як покупцем. Згідно п.1.1 цього контракту постачальник приймає на себе зобов`язання відгрузити, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях. Відповідно до специфікацій №30 від 08.02.2016, №31 від 02.03.2016 та №32 від 15.03.2016 до цього контракту постачальник зобов`язаний відгрузити, а покупець прийняти товар - ізолятори керамічні на суму 1 496 571,00 руб., 1 241 972,80 руб. та 1 516 135,00 руб. Виконання правочину підтверджується вантажно митними деклараціями №000595 на суму 539 199,57 грн, № 000745 на суму 445 818,56, та № 000819 на суму 590 443,61 грн.

Контрактом №18/5-73 від 14.12.2015, укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ТОВ «Электроизделие» як покупцем. Згідно п.1.1 цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання відгрузити, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях. Відповідно до специфікацій №1 від 14.03.2016, №2 від 16.03.2016 та №3 від 18.03.2016 до даного контракту постачальник зобов`язаний відгрузити, а покупець прийняти товар - ізолятори керамічні на суму 1 123 790,00 руб., суму 600 000,00 руб. та 1 540 116,00 руб. Виконання правочину підтверджується вантажно митними деклараціями №000891 на суму 823 110,01 грн, № 000804 на суму 424 747,67 грн.

Контрактом №18/5-5 09.02.2016, укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ЗАТ «Полимер - Апарат» як покупцем. Згідно п.1.1 цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання відгрузити, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях, які є невід`ємною частиною даного контракту. Відповідно до специфікації №1 від 09.02.2016 до даного контракту постачальник зобов`язаний відгрузити, а покупець прийняти товар, ізолятори керамічні, на суму 1 680 000,00 руб. Виконання правочину підтверждується вантажно митною декларацією №000652 на суму 596 534,40 грн.

Контрактом №18/5-42 02.10.2013 укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ВАТ «Кореневский завод низковольтной аппаратуры» як покупцем . Згідно п.1.1. цього контракту постачальник приймає на себе зобов`язання відгрузити, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях. Відповідно до специфікації №21 від 10.03.2016 до даного контракту постачальник зобов`язаний відгрузити, а покупець прийняти товар, ізолятори керамічні на суму 1 016 150,00 руб. Виконання правочину підтверджується наданою вантажно митною декларацію № 000820 на суму 389 646,40 грн.

Контрактом №18/5-530.08.2013, укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ТОВ «фирма «Энергобазис» як покупцем. Згідно п.1.1 цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання відгрузити, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях. Відповідно до специфікації №18 від 25.02.2016 до даного контракту постачальник зобов`язаний відгрузити, а покупець прийняти товар, ізолятори керамічні на суму 1 216 880,00 руб. Виконання правочину підтверджується вантажно митною декларацією №000596 на суму 438 429,70 грн.

Контрактом №18/5-68.30.10.2015, укладеним між ТОВ «ВО СЗВІ» як постачальником та ВАТ «Минским электротехническим заводом имени В.И. Козлова» як покупцем. Згідно п.1.1 цього договору постачальник приймає на себе зобов`язання поставити та передати у власність, а покупець сплатити та прийняти продукцію (ізолятори керамічні), найменування, асортимент, кількість та ціна якої обумовлені в специфікаціях. Відповідно до специфікації до даного контракту постачальник зобов`язаний поставити, а покупець прийняти товар, ізолятори керамічні, на суму 13 058 000,00 руб. Виконання правочину підтверджуються позивачем надані наступні документи: вантажно митну декларацію №000746 на суму 835 238,72 грн.

Контрактом №2015/3Almatis від 28.10.2015, який укладено між фірмою «АлматисГмбХ» (продавцем) та ТОВ «ВО СЗВІ» (покупцем) про те, що продавець дає згоду продати, а покупець дає згоду купити матеріали для виробництва керамічних виробів (п.1 контракту). Вчинення імпортної операції з придбання кальцинованого глинозему у компанії AlmatisGmbH (Німеччина) на суму 423 150,79 грн. підтверджується вантажно митною декларацію № 000841 на суму 432 150,79 грн. та виписку по особовому рахунку № НОМЕР_1 від 10.03.2016 на суму 14 600 євро.

Придбання електроенергії у ТОВ «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» (код ЄРПОУ позивачем підтверджується договором про постачання електроенергії № 3 0250 000 від 03.10.2013, який укладено між ТОВ «СЕРВІС - ІНВЕСТ» як постачальником електричної енергії місцевими (локальними) електричними мережами на підставі відповідних ліцензій та ТОВ «ВО СЗВІ» як споживачем. Відповідно до положень договору, постачальник продає електричну енергію споживачу для забезпечення потреб електроустановок споживача з дозволеною потужністю 7173 кВа, а споживач оплачує постачальнику вартість використаної (купленої) електричної енергії та здійснює інші платежі згідно умовами цього договору. Виконання даного договору підтверджується актом про обсяги та вартість електроенергії, поставленої Постачальником електричної енергії за регульованим тарифом ТОВ «ДТЕК ВИСОКОВОЛЬТНІ МЕРЕЖІ» і спожитої ТОВ «ВО СЗВІ» у розрахунковому періоді березень 2016 року згідно умов договору на суму 1 253 393,84 грн. разом з ПДВ та виписками по особовому рахунку № 5719 від 01.03.2016 на суму 700 000,00 грн, від 02.03.2016 на суму 100,00 грн, від 02.03.2016 на суму 10 000,00 грн, від 03.03.2016 на суму 100 000,00 грн, від 04.03.2016 на суму 96 650,00 грн, від 09.03.2016 на суму 100 000, 00 грн, від 10.03.2016 на суму 40 000,00 грн, від 11.03.2016 на суму 160 000, 00 грн, від 14.03.2016 на суму 100 000,00 грн, від 21.03.2016 на суму 296 700,00 грн, від 22.03.2016 на суму 101 200,00 грн, від 23.03.2016 на суму 83 800, 00 грн, від 24.03.2016 на суму 100 000,00 грн, від 25.03.2016 на суму 100 000,00 грн, від 28.03.2016 на суму 100 000,00 грн.

Придбання у ТОВ «О-МЕГАГРУП» фланців, заготовок, ковпаків, втулок, шайб в асортименті на суму 1 760 015,20 грн. підтверджується договором №16/06-14 від 01.10.2013, який укладено між ТОВ «ВО СЗВІ», як покупцем, та ТОВ «О-МЕГАГРУП», як продавцем, щодо постачання лиття металевого згідно специфікації №29 від 31.03.2016 до даного договору на суму 1 760 015,20 грн з ПДВ. Виконання даного договору підтверджується товарними накладними №2 від 31.03.2016 на суму 508 029,44 грн з ПДВ; та №3 від 31.03.2016 на суму 1 251 985,76 грн з ПДВ; випискою по особовому рахунку №5719 від 01.03.2016 на суму 120 000,00 грн, від 09.03.2016 на суму 50 000,00 грн, від 11.03.2016 на суму 50 000,00 грн, від 17.03.2016 на суму 18 000,00 грн, від 21.03.2016 на суму 15 860,00 грн, від 23.03.2016 на суму 50 000,00 грн, від 24.03.2016 на суму 20 000,00 грн, від 28.03.2016 на суму 100 000,00 грн, від 31.03.2016 на суму 120 000,00 грн.

Придбання природного газу на загальну суму 950 439,60 грн. підтверджується договором №ТДК/313/021 від 23.12.2015, який укладено між ТОВ «ТДК «Юкон» як постачальником та ТОВ «ВО СЗВІ» як споживачем щодо постачанням для промислових потреб природного газу. Виконання даного договору підтверджується актом приймання передачі природного газу за березень 2016 року від 31.03.2016 на суму 950 439,60 грн. з ПДВ; виписками по особовому рахунку №5719 від 01.03.2016 на суму 50 000,00 грн. та 139 120,00 грн, від 04.03.2016 на суму 83 800,00 грн, від 11.03.2016 на суму 92 600,00 грн, від 14.03.2016 на суму 50 000,00 грн, від 15.03.2016 на суму 50 000,00 грн, від 21.03.2016 на суму 186 080,00 грн, від 23.03.2016 на суму 73 200,00 грн, від 24.03.2016 на суму 174 240,00 грн, 50 000,00 грн, від 25.03.2016 на суму 100 000,00 грн.

Придбання вогнетривких виробів в асортименті на загальну суму 600 570,14 грн. підтверджується договором №16/06-18 від 09.03.2016, який укладено між ТОВ «ВО СЗВІ» (покупцем) та ТОВ «ПКФ МЕГАБУДІНВЕСТ» (постачальником) та специфікацію №1 від 09.03.2016 до даного договору на суму 600 570,14 грн з ПДВ. Виконання даного договору підтверджується видатковою накладною №2 від 31.03.2016 на суму 600 570,14 грн. з ПДВ.

Проаналізувавши вище перелічені первинні та інші документи судом встановлено, що вони відображають зміст і характер вчинених господарських операцій.

Надані позивачем докази підтверджують реальні зміни у майновому стані сторін та дають підстави вважати, що господарські операції, спрямовані на виконання правочинів, дійсно відбулися, є економічно виправданими та відповідають основним видам господарської діяльності.

З огляду на викладене вище, суд приходить до висновку, що контролюючим органом не наведено переконливих доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені вищенаведеними первинними документами, а також не надано жодних доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та суперечливі.

Таким чином, спірні податкові повідомлення рішення № від 30.08.2021 р. та № від 16.11.2021 року ( прийнятого після адміністративного оскарження податкового повідомлення рішення № від 30.08.2021 року) є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо позовних вимог в частині зобов`язання Головне управління ДПС у Донецькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про узгодження суми 700 686,00 щодо ТОВ «ВО «СЗВІ», а також платіжні реквізити ТОВ «ВО СЗВІ».

Порядок визначення суми податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або відшкодуванню з Державного бюджету України (бюджетному відшкодуванню), та строки проведення розрахунків передбачені статтею 200 ПК України.

Відповідно до пп. 200.7.1 п. 200.7 ст. 200 ПК України формування Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування здійснюється на підставі баз даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує податкову політику, та центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів.

На підставі п. 200.15 ст. 200 ПК України у разі коли за результатами перевірки сум податку, заявлених до відшкодування, платник податку розпочинає процедуру адміністративного або судового оскарження, контролюючий орган не пізніше наступного робочого дня після отримання відповідного повідомлення від платника або ухвали суду про порушення провадження у справі зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Після закінчення процедури адміністративного оскарження або набрання законної сили рішенням суду контролюючий орган на наступний робочий день після отримання відповідного рішення зобов`язаний внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування дані щодо узгодженої суми бюджетного відшкодування платника.

Пунктом 200.12 статті 200 ПК України, зокрема визначено, що узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

Вказані приписи статті 200 ПК України цілком узгоджуються з пунктами 6, 7, 12, Порядку ведення реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.01.2017 року № 26.

Відтак, вимога позивача про зобов`язання Головне управління ДПС у Донецькій області внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про узгодження суми 700 686, 00 щодо ТОВ «ВО «СЗВІ», а також платіжні реквізити ТОВ «ВО СЗВІ» є обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Приймаючи до уваги наведене в сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 132 КАС встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Витрати на професійну правничу допомогу належать до витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачено судовий збір у розмірі 4 540,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №17547 від 09.12.2021.

Ухвалою суду від 09.02.2022 позовну заяву ТОВ «ВО «СЗВІ» про скасування податкових повідомлень-рішень залишено без руху, оскільки відповідно до статті 4 Закону «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Частиною 2 цієї статті визначено, що ставки судового збору встановлюються у таких розмірах: за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано юридичною особою 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Позивачем були заявлені вимоги майнового характеру, тому судом встановлено, що під час подання позову позивач мав сплатити судовий збір за адміністративний позов майнового характеру 22 700, 00 грн.

Водночас, позивачем було сплачено судовий збір лише у розмірі 4 540,00 грн., що не в повній мірі дорівнювало сумі судового збору за подання даного позову.

Таким чином, позивачу необхідно було доплатити судовий збір у розмірі 18 160,00 грн.

10.02.2022ТОВ «ВО СЗВІ» було сплачено судовий збір у сумі 18 160,00 грн, що підтверджується копією платіжного доручення №18122 від 10.02.2022 на суму 18 160, 00 грн.

Відтак, у зв`язку із задоволенням позовних вимог ТОВ «ВО СЗВІ», за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 22 700,00 грн.

Щодо клопотання представника позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 134 КАС витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно з частиною сьомою статті 139 КАС розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Зазначені вимоги кореспондуються з положеннями частини третьої статті 143 КАС, якими передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.

Таким чином, необхідною умовою для відшкодування витрат на правничу допомогу є подання стороною детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про їх відшкодування.

Відповідно до частини дев`ятої статті 139 КАС при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Згідно з положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 05 липня 2012 року № 5076-VI гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка в силу приписів частини 2 статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України», від 30 березня 2004 року у справі «Меріт проти України».

Отже, при визначенні суми відшкодування витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, слід виходити з реальності цих витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, з огляду на конкретні обставини справи.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що підтверджують оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16, а також постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 22 листопада 2019 року (справа №810/1502/18), від 30 квітня 2020 року (справа №826/4466/18), від 29 січня 2021 року (справа № 808/1436/18).

Відповідачем надано заперечення на клопотання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн., у якому зазначено про те, що представником позивача надано лише договір про надання правничої допомоги, але акту здачі приймання робіт із конкретизацією кожної вчиненої процесуальної дії до заяви не надано. Крім того, зауважив, що проаналізувавши надані позивачем документи та ознайомившись з викладеним в заяві переліком наданих послуг, а саме: попереднє опрацювання матеріалів, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, не є складним за своїм змістом та не потребує такої кількості витрачених годин (15 год.). Крім того, додав, що не відповідають ознакам «неминучості» такі складові заявлених представником позивача витрат на професійну правничу допомогу як: попереднє опрацювання матеріалів 5 год, опрацювання законодавчої бази, формування правової позиції, надання консультації 10 год. Щодо судового представництва (10 год) зазначив, що судові засідання були призначені та фактично відбувались 05.01.2022, 26.01.2022,09.02.2022. Кожне засідання тривало до 1 год, тому, на думку представника відповідача, представництво в суді які оцінено у 10 год. х 500 грн є неспівмірними.

Так, представником позивача у клопотанні про стягнення витрат на професійну правничу допомогу наведений розрахунок гонорару, який складається з:

- попереднє опрацювання матеріалів (опрацювання законодавчої бази, що регулюють спірні правовідносини) 5 год.;

- формування правової позиції, консультування щодо необхідності отримання додаткових матеріалів (доказів) та їх отримання для справи 10 год.;

- підготовка процесуальних документів по справі (позовна заява, клопотання, письмові пояснення, адвокатські запити тощо) 5 год.;

- судове представництво 10 год.

На підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу до матеріалів справи надано:

- свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №4040 від 28.09.2011 відповідно до якого Марченко Д.М. має право на заняття адвокатською діяльністю;

- ордер на надання правничої (правової) допомоги від 04.01.2022, який укладено між ТОВ «ВО СЗВІ» та адвокатом Марченко Д.М.;

- договір №04-01 від 04.01.2022, який укладено між ТОВ «ВО СЗВІ» як клієнтом та адвокатським бюро «Марченко та партнери» про те, що клієнт доручає, а адвокатське бюро приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним договором щодо: скасування податкового повідомлення рішення № від 30.08.2021 та № від 16.11.2021. Відповідно до розділу 4 договору, юридичну допомогу, що надається адвокатським бюро, клієнт оплачує в гривнях. Вартість однієї години роботи адвокатського бюро складає 500 грн. Оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання судового рішення, що набрало законної сили. Акт про надання юридичної допомоги надсилається клієнту Адвокатським бюро електронною поштою. Акт про надання юридичної допомоги вважається підписаним, якщо протягом 5 днів з моменту його отримання клієнтом, останній не надав Адвокатському бюро письмові аргументовані заперечення на акт.

Аналізуючи надані представником позивача документи на підтвердження понесення судових витрат на правничу допомогу, суд зазначає, що відповідно до розділу 4 Договору №04-01 від 04.01.2022, оплата за даним договором здійснюється не пізніше 3-х днів з моменту отримання судового рішення, що набрало законної сили. Оскільки станом на момент розгляду даного клопотання рішення суду не набрало законної сили, тому суд вважає, що здійснювати розподіл судових витрат на професійну правничу допомогу не є можливим.

З огляду на викладене, та враховуючи ненадання документів щодо оплати правових послуг, акту про надання юридичної допомоги, положення договору щодо оплати адвокатських послуг лише після набрання рішенням законної сили, про суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника позивача Марченка Д.І. про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн.

Керуючись Конституцією України, положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів» до Головного управління ДПС у Донецькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача: Головного управління Державної казначейської служби України в Донецькій області про скасування податкових повідомлень рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 30.08.2021 року, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів» зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за березень 2016 року на 3 598 040,00 грн.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення № від 16.11.2021, яким Товариству з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів» зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за березень 2016 року у розмірі 700 686 грн.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП : 44070187, місцезнаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) внести до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про узгодження суми 700 686 (сімсот тисяч шістсот вісімдесят шість) грн. 00 коп. щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів»(, місцезнаходження: вул. Краматорська, буд. 79, м. Слов`янськ, Донецька область, 84105), а також платіжні реквізити Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області(код ЄДРПОУ ВП : 44070187, місцезнаходження: вул. Італійська, 59, м. Маріуполь, Донецька область, 87515) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Виробниче об`єднання Слов`янський завод високовольтних ізоляторів»(, місцезнаходження: вул. Краматорська, буд. 79, м. Слов`янськ, Донецька область, 84105) судовий збір у розмірі 22 700 (двадцять дві тисячі сімсот) грн. 00 коп.

У задоволенні клопотання представника позивача Марченка Дмитра Івановича про стягнення витрат на професійну правничу допомогу відмовити.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 27 грудня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов