Справа № 300/1908/22
Суддя: Біньковська Н.В.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"26" грудня 2022 р. справа № 300/1908/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд в складі:
судді Біньковської Н.В.,
розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій,-
ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду в Івано-Франківській області відповідно до змісту якого просить: визнати протиправну бездіяльність в не проведенні перерахування пенсійного забезпечення в розмірі 77% грошового забезпечення; зобов`язати провести перерахунок пенсійного забезпечення в розмірі 77% грошового забезпечення з 01.01.2018, зобов`язавши виплатити заборгованість за даний час.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем протиправно здійснено перерахунок пенсії за вислугу років із зменшенням основного розміру пенсії на 70 % замість 77% відповідних сум грошового забезпечення, що призвело до невірного визначення розміру пенсії позивача. Вважає, що вказане суперечать нормам чинного законодавства, оскільки при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження.
Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, в якому просить суд в задоволенні позову відмовити. Зазначає, що позивачу призначена пенсія за вислугу років в розмірі 77% грошового забезпечення. Відсоткове відношення грошового забезпечення позивача обчислено у розмірі 70% грошового забезпечення, оскільки чинною нормою Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служи, та деяких інших осіб» передбачено, що максимальний розмір пенсії становить 70% грошового забезпечення. Вважає, що може скластися ситуація, за якої військовослужбовці, які до звільнення займали одну і ту ж посаду, мають одне і теж звання, одну і ту ж вислугу років, однакові додаткові види грошового забезпечення та розмір премії матимуть різний розмір пенсії. Звертає увагу на пропущення позивачем строку звернення до суду. Просить в задоволенні позову відмовити (а.с.16).
Заяв про розгляд справи з викликом сторін суду не надходило. У відповідності до вимог ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглянув справу за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін за наявними у справі матеріалами.
Суд, розглянувши матеріали адміністративної справи, дослідивши в сукупності письмові докази, встановив наступне.
ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду в Івано-Франківській області та отримує пенсію за вислугу років згідно із Законом України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб.
Пенсія позивача до 01.01.2018 обраховувалась в основному розмірі 77%, яке включало такі складові: посадовий оклад 1075,00 грн.; оклад за військове звання 125,00 грн.; процентна надбавка за вислугу років 40% 480,00 грн., надбавка за умови режимних обмежень, допуск ф.2 15% 161,25 грн., надбавка за виконання особливо важливих завдань 50% 840,00 грн., премія 10% 107,50 грн. Розмір основної пенсії визначений в розмірі 77% грошового забезпечення склав 2134,34 грн. (а.с.6).
З 01.01.2018 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області позивачу згідно постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018, на підставі виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 довідки про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 за нормами, чинними на 01.03.2018, проведено перерахунок пенсії позивача виходячи з таких видів грошового забезпечення: посадовий оклад 4930,00 грн., оклад за військове звання 1340,00 грн., процентна надбавка за вислугу років 50% 3135,00 грн. При цьому, відповідач застосував новий максимальний розмір грошового забезпечення 70%, який визначений частиною 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб". Розмір основної пенсії визначений в розмірі 70% грошового забезпечення склав 6583,50 грн. (а.с.22).
Вказане встановлено рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 в адміністративній справі №300/1650/22 та в силу приписів частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України не потребує доказуванню.
Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області із заявою від 05.04.2022, в якій просив здійснити перерахунок і виплату пенсії з 01.01.2018, виходячи із 77% грошового забезпечення (а.с.5).
Листом від 15.04.2022 №1486-1354/Я-02/08-0900/22 відповідач відмовив позивачу в перерахунку його пенсії з 01.01.2018 в розмірі 77% грошового забезпечення зазначивши, що перерахунок пенсії позивача з 01.01.2018 проведено з врахуванням чинної редакції статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб». Пенсію позивача перераховано з нового грошового забезпечення у розмірі 70% (максимальний) грошового забезпечення, оскільки згідно статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі (а.с.7).
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 в адміністративній справі №300/1650/22, яке набрало законної сили 13.06.2022, визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 № 9/1/167 від 02.02.2022 та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області здійснити ОСОБА_1 з 01.04.2019 перерахунок та виплату пенсії на підставі довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 № 9/1/167 від 02.02.2022, з урахуванням проведених платежів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд зазначає наступне.

Умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію за цим Законом визначає Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (надалі також - Закон № 2262-XII).

Статтею 63 Закону №2262-XII визначено підстави для перерахунку раніше призначених пенсій. Так, відповідно до частини 4 цієї статті усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13.02.2008 №45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (надалі також Порядок №45).

Відповідно до пункту 4 Порядку № 45 перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами другою і третьою статті 51 Закону. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Кабінетом Міністрів України 30.08.2017 прийнято постанову №704, яка набрала чинності 01.03.2018 та якою затверджено схему тарифних розрядів за посадами осіб начальницького складу податкової міліції головних управлінь в областях, м. Києві та органу з обслуговування великих платників податків, державних податкових інспекцій Державної фіскальної служби, додаткові види грошового забезпечення, розміри надбавки за вислугу років, та пунктом 2 якої установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення (надалі також - Постанова №704).

У подальшому Кабінетом Міністрів України прийнято постанову від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" пунктом 1 якої, що був чинним до 05.03.2019, було постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом № 2262-ХІІ до 01.03.2018 (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 01.03.2018 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 отримує пенсію за вислугу років на підставі Закону № 2262-XII як особа, що має відповідний для призначення цього виду пенсії стаж служби. Основний розмір пенсії за вислугу років було визначено в розмірі 77% від суми грошового забезпечення.

Матеріалами справи засвідчено обставину здійснення відповідачем у відношенні до позивача перерахунку пенсії з 01.01.2018 на підставі Постанови № 103 з урахуванням довідки про розмір грошового забезпечення, що враховується при перерахунку пенсій, виданої ІНФОРМАЦІЯ_1 , за відповідної посадою, станом на 01.03.2018.

Здійснивши такий перерахунок пенсії позивача, відповідач обрахував її, виходячи з 70% сум грошового забезпечення. При цьому правомірність своїх дій Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області обґрунтовує необхідністю застосування основного розміру пенсії у відсотках від грошового забезпечення, встановленого законодавством на момент проведення чергового перерахунку пенсії, що в спірному випадку становить 70% сум грошового забезпечення, як це передбачено частиною другою статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", в редакції станом на 1 січня 2018 року.

Суд в спірному випадку не може повністю погодитися з такими доводами відповідача та обґрунтуванням правомірності таких дій, з огляду на таке.

Постановою Верховної Ради України № 2263-XII від 09.04.1992 з 01.01.1992 введено в дію Закон України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, яким визначено умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України, в тому числі і військовослужбовців колишніх Збройних Сил СРСР.

У відповідності до пункту "а" частини 1 статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб, в редакції станом на час прийняття Закону, пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 75 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 1, - 85 процентів, до категорії 2, - 80 процентів (ч.2 ст.13 Закону).

Законом України Про внесення змін і доповнень до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ від 25.03.1996 за №103/96-ВР до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ внесено зміни, виклавши частину 2 статті 13 коментованого Закону в наступній редакції: "Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 85 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби віднесені до категорії 1, - 95 процентів, до категорій 2 і 3, - 90 процентів".

В 2002 році у вказану статтю знову були внесені зміни Законом України Про внесення змін до Закону України Про пенсійне забезпечення військовослужбовців та осіб начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ №51-IV від 04.07.2002, які набрали чинності з 01.01.2003, згідно яких загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90% відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України "Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи" від 08.07.2011 за №3668-VI, який набрав чинності з 01.10.2011, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43).

В подальшому Законом України "Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання в Україні" від 27.03.2014 за №1166-VII, який набрав чинності 01.04.2014, внесено зміни у частину другу статті 13 Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб" (на підставі якої позивачу в квітні 2018 року обраховано спірний розмір пенсії), згідно яких цифрове значення "80" замінено цифрами "70" (максимальний розмір пенсії).

Таким чином, з 01.04.2014 положення частини другої статті 13 Закону №2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 80% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №1166-VII, замінивши такий граничний розмір на 70%.

Отже, на час виникнення спірних правовідносин було установлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до коментованої статті, не повинен перевищувати 70% відповідних сум грошового забезпечення.

Разом з тим, надавши оцінку наведеним нормам матеріального права, суд вважає, що внесені законами зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 80%, а потім 70% грошового забезпечення не можуть застосовуватися при перерахунку вже призначеної пенсії за умови, врахування неоднакового розміру грошового забезпечення для однієї і тієї ж категорії військовослужбовців, прирівняних до них осіб (за посадовою, званням і вислугою років).

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.10.2019 за результатом розгляду зразкової справи № 240/5401/18 дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії з 01.01.2018 відповідно до статті 63 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служб, та деяких інших осіб на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 указаного Закону, яка застосовується саме при призначенні пенсії.

Обставини спірних правовідносин за період з 01.01.2018 по 01.04.2019, на переконання суду щодо зменшення при перерахунку пенсії до 70 відсотків суми грошового забезпечення, із якої обчислено основний розмір пенсії, та необхідності здійснити перерахунок і виплату пенсії, виходячи із 77% відповідної суми грошового забезпечення, з 01.01.2018, - частково відповідає ознакам типової справи, визначених у рішенні суду, ухваленого за результатом розгляду Верховним Судом зразкової справи № 240/5401/18.

Згідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на викладене, суд у цій справі дійшов висновку, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області при здійсненні перерахунку пенсійного забезпечення ОСОБА_1 на виконання Постанови № 103, якою установлено для перерахунку склад грошового забезпечення військовослужбовця станом на березень 2018 року, використовуючи довідку про розмір грошового забезпечення позивача, складену за показниками станом на 01.03.2018 без включення щомісячних додаткових видів забезпечення і премії, протиправно зменшено розмір процентної складової основної частини пенсії із 77% до 70% відповідних сум грошового забезпечення, а тому позовні вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Окремо суд вважає за необхідне звернути увагу сторін на те, що вказаний вище сформований висновок про право позивача на перерахунок, обчислення і виплату пенсії за вислугу років у розмірі 77% відповідних сум грошового забезпечення стосується саме забезпечення, яке визначено у попередній довідці, виданій обласним військовим комісаріатом за законодавством відповідно до положень Постанови №103 і Порядку №45, які були чинними в період з 01.01.2018 по 05.03.2019.

Складові грошового забезпечення позивача в такій довідці (посадовий оклад, оклад за військовим званням, надбавка за вислугу років) визначені обласним військовим комісаріатом на підставі введеної в дію із 01.03.2018 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб".

Так, Постановою № 704 з 01.03.2018 значно підвищено тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) військовослужбовців, чого не мало місце при призначенні пенсії позивачу, і якому із старого складу відповідного грошового забезпечення пенсію обчислено в розмірі 77% суми його грошового забезпечення. Тобто, пенсія позивачу до 01.03.2018 обчислювалася від видів і сум грошового забезпечення, розрахованого відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1294 від 07.11.2007.

Надалі рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 в справі №826/3858/18 визнано протиправними та нечинними, серед іншого, пункт 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" та зміни до пункту 5 і додатку 2 Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військ служби, та деяких інших осіб", затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 "Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".

Постановою від 05.03.2019 Шостий апеляційний адміністративний суд залишив без задоволення апеляційну скаргу Кабінету Міністрів України, рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 12.12.2018 у коментованій справі без змін.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду №826/6453/18 від 29.01.2020 визнано протиправним та скасовано пункт 6 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 за №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яким вносилися зміни у Порядок № 45 (зокрема, у пункти 1, 2, 3, 5 та додаток 2, а також доповнено цей Порядок додатком 3).

З наведеного слідує, що з 05.03.2019, з дня набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/3858/18, пункт 1 Постанови № 103 втратив чинність, а інші нормативні акти, які б надалі обмежували склад та розмір грошового забезпечення військовослужбовців для обчислення та перерахунку пенсії, відсутні.

У зв`язку із вказаним спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19.

Верховний Суд, постановляючи рішення у зразковій справі № 160/8324/19, відновив право колишнього військовослужбовця на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячні додаткові види грошового забезпечення і премії, а також на відповідний перерахунок пенсії з 01.04.2019 на підставі нових довідок про таке забезпечення.

Отже, у зв`язку з скасуванням пункту 1 Постанови №103 з 01.04.2019 (першого календарного дня місця, що настає за датою 05.03.2019) виникли підстави для перерахунку пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ, з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням та відсоткової надбавки за вислугу років, а також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення, та премії, розрахованих згідно з постановою №704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб.

У зв`язку із цим і мало місце ухвалення судом 11.05.2022 рішення у справі № 300/1650/22, що набрало законної сили 13.06.2022.

Втім слід зауважити, що військовослужбовці, яким призначається пенсія з 01.03.2018 мають право на розрахунок її розміру, виходячи із значення 70% грошового забезпечення із врахуванням основних і додаткових її видів/складових, оскільки уряд України значно підвищив тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів та додаткових видів грошового забезпечення (їх відсоткове значення) такої категорії посадових осіб.

Відтак, може скластися ситуація за якої військовослужбовці, які до звільнення в порівнянні із діючими військовослужбовцями займали одну і ту ж посаду, мають одне і те ж звання, одну і ту ж вислугу років, одинакові додаткові види грошового забезпечення та розмір премії, матимуть різний розмір пенсії. Так, ті військовослужбовці, які вийшли на пенсію до 01.03.2018, претендують і вимагають в судовому порядку відсоткове значення, більше ніж 70% із відповідної суми грошового забезпечення визначеного за Постановою № 704, хоча їх грошове забезпечення при призначенні пенсії не обчислювалося згідно Постанови № 704, тоді як діючі та колишні військовослужбовці, які отримали право на пенсію після цієї дати, зокрема й після 01.03.2018, та яким грошове забезпечення обчислюється (обчислювалося) у розмірі, передбаченому вказаною Постановою № 704, мають право на обрахунок пенсії, виходячи максимально з 70% їх грошового забезпечення за посадою, з якої вони звільнилися зі служби.

Суд переконаний, що таке правове регулювання спірних відносин є несправедливим по відношенню до військовослужбовців, які отримали/отримують право на пенсію, зокрема після 01.03.2018, та створює дискримінацію у праві на належне пенсійне забезпечення однієї і тієї ж категорії громадян, які отримують пенсію за вислугою років відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

При цьому слід наголосити, що саме з грошового забезпечення діючих військовослужбовців розраховуються розміри пенсій осіб, які отримують пенсію відповідно до Закону № 2262-ХІІ.

Визначення різних підходів до порядку обчислення розміру пенсійного забезпечення однієї категорії громадян порушує принцип рівність усіх громадян у своїх правах перед законом, принцип правової визначеності в частині однакового застосування діючої норми закону на час обрахунку (призначення чи перерахунку пенсії, якщо такий перерахунок здійснюється на тих самих умовах, що й призначення) пенсії однієї і тієї ж категорії осіб згідно Закону № 2262-ХІІ, внаслідок чого не забезпечується рівне право на соціальних захист, з огляду на положення статей 8, 21, 24, 46 Конституції України.

Таким чином, у колишнього військовослужбовця, який отримає нову довідку про склад грошового забезпечення станом на березень 2019 року для перерахунку пенсії на підставі Постанови №704, відбудуться фактичні зміни у його пенсійному забезпеченні та, відповідно, в правовому регулюванні відносин, які визначають порядок перерахунку його пенсії, оскільки попередній розмір грошового забезпечення для перерахунку пенсії відповідно до Постанови №103 взятий станом на 01.03.2018.

З урахуванням вказаного відсутні процесуальні підстави керуватися і застосовувати правову позицію, викладену Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 16.10.2019, ухваленої у зразковій справі № 240/5401/18, оскільки змінюються фактичні обставини правового регулювання спірних правовідносин з врахуванням висновку, викладеного в іншій постанові Великої Палати Верховного Суду (від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19).

З огляду на таке необхідно зважати на рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року № 1-рп/99, в якому Конституційний Суд України зазначив, що за загальновизнаним принципом права, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Отже, у випадку перерахунку призначеної пенсії військовослужбовця на підставі оновленої довідки, за показниками станом на 05.03.2019 за правилами Постанови № 704 (із включенням додаткових щомісячних видів грошового забезпечення і премії), таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність.

У подібних правовідносинах Верховний Суд у постанові від 20.01.2021 по справі №640/1744/20 виснував, що право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень).

Такий підхід до врегулювання спірних правовідносин, на переконання суду у цій справі є достатньо справедливим.

Аналогічний підхід щодо обчислення розміру пенсії та відсотків від заробітку для нарахування пенсійних виплат при проведенні її перерахунку з посиланням на рішення Конституційного Суду України від 9 лютого 1999 року №1-рп/99, застосований Верховним Судом у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду щодо іншої категорії пенсіонерів, виплата пенсій яким (як і військовослужбовцям) здійснюється не із солідарної системи пенсійного фонду, а за рахунок коштів Державного бюджету України, зокрема колишніх співробітників органів прокуратури та суддів.

Зокрема, у постановах від 12.01.2022 у справі №140/16989/20, від 29.12.2021 у справі №580/5/21, від 21.12.2021 у справі 580/5962/20, від 17.09.2021 у справі №580/1285/20, від 08.09.2021 у справі №340/3185/19, від 20.01.2021 у справі №640/1744/20, в яких предмет спору стосувався перерахунку пенсії працівників прокуратури, що вийшли на пенсію при дії положення закону із правом на обрахунок пенсії від заробітку до 90%, а при отриманні нової довідки із значно вищим складом заробітної плати - до 60%. Верховний Суд в у вказаних постановах, переглядаючи спори про не застосування органами пенсійного фонду при перерахунку пенсії колишніх прокурорських працівників 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури, сформував правовий висновок, за змістом якого право на перерахунок призначеної пенсії може бути реалізовано позивачем на підставі тих норм, які діють на час виникнення обставин для такого перерахунку (звернення особи у встановленому порядку до відповідного суб`єкта владних повноважень). При цьому не має значення з настанням якої обставини позивач пов`язує право на перерахунок пенсії, Постанови Уряду України №657 чи №1013, оскільки перерахунок призначеної пенсії працівникам органів прокуратури може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може ґрунтуватися на законі, який втратив чинність. Враховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набранням чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, зокрема частини другої статті 86, якими встановлено, що пенсія призначається в розмірі 60 відсотків від суми місячної (чинної) заробітної плати працівників прокуратури, а не норма, що визначає розмір місячного (чинного) заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Верховний Суд в складі Судової палати з розгляд справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду в останній актуальних постанові від 21.12.2021 у справі № 580/5962/20 дійшов таких висновків, що явно є ідентичними до спірних правовідносин, зокрема: 24. Позицію щодо незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів висловлював Конституційний Суд України. Так, згідно з висновками щодо тлумачення змісту статті 58 Конституції України, викладеними у рішеннях Конституційного Суду України від 13.05.1997 № 1-зп, від 09.02.1999 № 1-рп/99, від 05.04.2001 № 3-рп/2001, від 13.03.2012 №6-рп/2012, закони та інші нормативно-правові акти поширюють свою дію тільки на ті відносини, які виникли після набуття законами чи іншими нормативно-правовими актами чинності; дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється із втратою ним чинності, тобто до певного юридичного факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце; дія закону та іншого нормативно-правового акта не може поширюватися на правовідносини, які виникли і закінчилися до набрання чинності цим законом або іншим нормативно-правовим актом.

25. Ураховуючи наведене, до правовідносин щодо визначення відсоткового значення розміру пенсії, право на перерахунок якої виникло після набрання чинності Законом №1697-VII, повинні застосовуватись виключно норми цього Закону, оскільки застережень щодо застосування норми, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії, Закон №1697-VII не містить та не встановлює окремого порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку раніше призначеної пенсії з урахуванням норми Закону №1789-XII, що визначала розмір місячного заробітку у відсотках та яка діяла на момент призначення пенсії, тобто одночасного застосування норм, які передбачені різними законами.

27. Ураховуючи наведене, розмір відсотків, який враховується під час перерахунку пенсії має бути співмірним із тим, який застосовується під час призначення пенсії працівникам прокуратури. Встановлення різних підходів до порядку обчислення відсоткового розміру під час перерахунку пенсії після набуття чинності Законом №1697-VII порушує справедливий баланс між інтересами працівників прокуратури, яким пенсія призначається відповідно до цього Закону та тими, яким вона була призначена відповідно до Закону №1789-XII, ставить у нерівне становище працівників прокуратури, які отримали право на пенсію відповідно до Закону №1697-VII.

Як і у цій справі, на час отримання позивачем (колишнім військовослужбовцем) нової довідки за показниками станом на 05.03.2019 (№ 9/1/167 від 02.02.2022) і звернення її до органу пенсійного фонду за перерахунком пенсії, кореспондуючись до коментованих висновків Верховного Суду, суд касаційної інстанції вказує, що положення статті 50-1 Закону України "Про прокуратуру" від 05.11.1991 №1789-ХІІ, яким передбачалося право на обчислення розміру пенсії працівників прокуратури до 90% розміру заробітку, вже не були чинними, а на час перерахунку за новою довідкою таке значення не може перевищувати 70%.

В постанові від 27.09.2021 у справі №580/585/21, в якій предметом спору є перерахунок щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із урахуванням нових довідок про розмір грошового забезпечення (із значно більшим розміром, в порівнянні до такого, який отримувався на час набуття права на відставку), суд касаційної інстанції також надав правову оцінку різним відсотковим значенням суддівської винагороди, які визначалися для суддів у відставці в розмірі від 80% до 90% до 08.06.2016 (при застосуванні суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №2453-VI в редакції від 07.07.2010) та від 50% (при застосуванні значно підвищеної суддівської винагороди за правилами Закону України "Про судоустрій і статус суддів" №1402-VIII в редакції від 02.06.2016).

У вказаній постанові Верховний Cуд дійшов висновку, що оскільки чинним Законом №1402-VIII передбачені інші розміри суддівської винагороди та розмір відсотків від неї для нарахування щомісячного грошового утримання, то відсутні правові підстави для обрахунку щомісячного грошового утримання судді одночасно за складовими, які передбачені для різних формул обрахунку грошового утримання (розміру щомісячної суддівської винагороди) за Законом №1402-VIII, а розміру відсотку - за Законом №2453-VI. Колегія суддів зазначила, що зворотне зумовить неоднакове визначення розміру довічного грошового утримання суддів, що вийшли у відставку відповідно до Закону №2453-VI, та тих, які вийшли або вийдуть у відставку відповідно до Закону №1402-VIII. Вказане призведе до дискримінації останніх та суперечитиме положенням частини першої статті 126 Основного Закону України щодо гарантування незалежності суддів.

Cуд зауважує, що у вказаних двох категоріях пенсіонерів (колишніх працівників органів прокуратури і суддів) Верховний Суд дійшов єдиного висновку, що у випадку перерахунку призначеної пенсії, таке право може ґрунтуватися лише на положеннях чинного на день звернення із заявою про перерахунок пенсії законодавства та не може бути реалізоване на підставі закону, який втратив чинність (незалежно, чи це різні закони, чи різні редакції одного закону). В протилежному - порушуватиметься принцип співмірності в одному періоді часу між правами на пенсію однієї категорії службовців за ідентичними посадами: між особами яким пенсія перераховується, і яким вона призначається вперше.

Окрім цього суд вказує на те, що нарахований ОСОБА_1 основний розмір пенсії за вислугою років із застосуванням показника 70% грошового забезпечення за даними нової (останньої) довідки № 9/1/167 від 02.02.2022 за показниками станом на 05.03.2019, є значно більшим від основного розміру пенсії, обчисленої в значенні 77% грошового забезпечення за показниками станом до 01.01.2018, а також за показниками станом на березень 2018 року.

Отже, в спірному випадку не відбулося звуження права позивача на гарантоване законом справедливе пенсійне забезпечення, зокрема його права на мирне володіння майном - пенсією за вислугою років, обрахованою в конкретному розмірі внаслідок її перерахунку з 01.04.2019.

Суд звертає особливу увагу, що висновки Верховним Судом у зразковій справі № 240/5401/18 зроблені щодо обставин перерахунку з 01.01.2018 пенсії, виходячи з складових грошового забезпечення, та порядку перерахунку пенсії за вислугою років, відповідно до положень пунктів 1, 2 Постанови № 103. Водночас, надалі спірні правовідносини додатково врегульовані правовими висновками, сформованими Верховним Судом у рішенні від 17.12.2019 і Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 24.06.2020 в зразковій справі № 160/8324/19, в якій суд касаційної інстанції відновив право колишнього військовослужбовця на включення до складу грошового забезпечення, із якого обчислюється пенсія, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії, а також відповідного перерахунку його пенсії з 01.04.2019.

Отже, із дати ухвалення Верховним Судом (як судом першої інстанції) 04.02.2019 рішень в досліджуваних правовідносинах змінилися спірні фактичні обставини, так як в цій справі і у зразковій справі № 240/5401/18 оскаржуваний перерахунок з 01.01.2018 в першу чергу мав місце у відповідності до Постанови № 103 (про що зазначено в мотивувальній і резолютивній частинах таких рішень). Втім, станом на 01.04.2019 і на час вирішення цієї справи Постанова №103 вже не діє, у зв`язку із визнанням всіх її положень нечинними.

Крім того, хоча і правове регулювання частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ не зазнало змін, проте змінився підхід Верховного Суду до вирішення подібних публічно-правових спорів, оскільки фактичні обставини наповнилися новим змістом, а саме, як слідує у справі яка розглядається, позивач з 01.04.2019 в судовому порядку отримав право на перерахунок пенсії на підставі довідки про розмір грошового забезпечення (станом на березень 2019 року), який значно перевищує той, що був врахований при перерахунку пенсії в березні 2018 року за показниками станом на 01.03.2018.

Також, рішення суду у зразковій справі №240/5401/18 ухвалено на відновлення порушених прав станом на 04.02.2019, а його резолютивний зміст не може за правилами процесуального закону врегульовувати будь-які правовідносини на майбутнє.

Підсумовуючи наведене вище, суд вважає, що адміністративний позов підлягає задоволенню частково шляхом визнання протиправними дії відповідача щодо перерахунку і обчислення пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" в розмірі 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення та зобов`язання відповідача здійснити з 01.01.2018 по 31.03.2019 перерахунок і виплату позивачу пенсії за вислугу років, виходячи із розрахунку 77 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.

Щодо доводів Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області з приводу пропущення позивачем шестимісячного строку для звернення до адміністративного суду з позовом, суд зазначає наступне.

Заробітна плата та пенсія мають однакову правову природу, тобто є джерелом існування, доходом та власністю (матеріальним інтересом, захищеним статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Таке твердження випливає з норм законодавства. Зокрема, згідно статті 1 Закону України № 2235-III Про громадянство України заробітна плата і пенсія включені до переліку законних джерел існування.

В частині 2 статті 2 Закону України № 2050-III Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати заробітна плата і пенсія також включені до переліку доходів.

Згідно з частиною 3 статті 51 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дати виникнення права на нього без обмеження строком.

Системний аналіз вказаної статті дає підстави дійти до висновку, що строкового обмеження стосовно виплати пенсії у визначеному законодавством розмірі за минулий час, яку особа не отримувала у зв`язку з не проведенням перерахунку пенсії з вини відповідного суб`єкта владних повноважень, немає. Такого особливого визначення правовідносин, яке врегульовано положеннями частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ не міститься в жодній із статей Закону №1788-ХІІ і Закону №1058-ІV.

Також суд звертає увагу на відсутність у спірних правовідносинах "триваючої пасивної поведінки позивача". Вчинення уповноваженим органом і органом пенсійного фонду дій на забезпечення своєчасного перерахунку пенсії повинні в силу вимог нормативно-правових актів самостійно вчинятися останніми.

Окремо суд надає оцінку покликанням представника органу пенсійного фонду на правові висновки, визначені Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 24.12.2020 у справі №510/1286/16-а.

Так, у цій постанові Великою Палатою Верховного Суду сформовано певна правова позиція щодо застосування строків звернення до суду у справах про перерахунок раніше призначених пенсій.

Однак варто відмітити, що вирішені по суті спірні правовідносини у вказаній постанові найвищої судової інстанції регулювалися Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 за №1788-XII (надалі також Закон №1788-XII) і Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 за №1058-ІV (надалі також Закон №1058-ІV).

Питання, яке було предметом судового розгляду у справі №510/1286/16-а стосувалося особи, якій пенсію призначено як державному службовцю, а у цій справі (№300/1908/22) така пенсія призначена позивачу, як військовослужбовцю.

Велика Палата Верховного Суду застосувала у справі №510/1286/16-а положення статей 87 і 98 Закону №1788-ХІІ, а у цій справі регулювання спірних відносин визначено частини 3 статті 51 Закону №2262-ХІІ, що як за своїм змістом так юридичним визначенням є відмінними між собою.

З огляду на особливість спірних правовідносин і фактичних обставин, твердження відповідача про необхідність застосування до спірних правовідносин правових висновків, визначених Великою Палатою Верховного Суду в судовому рішенні в справі №510/1286/16-а, предмет судового розгляду якої стосувався особи, якій пенсію призначено як державному службовцю, є необґрунтованими.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., відтак підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір в сумі 694,68 грн. (70% задоволених позовних вимог). Доказів понесення інших судових витрат суду не надано.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:
Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області щодо перерахунку і обчислення пенсії ОСОБА_1 на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб" в розмірі 70 відсотків відповідних сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області () здійснити з 01.01.2018 по 31.03.2019 перерахунок та виплату ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) пенсії за вислугу років, виходячи із розрахунку 77 відсотків відповідних сум грошового забезпечення, із врахуванням раніше виплачених сум.

В задоволенні решти позову відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківської області () на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 694,68 грн. (шістсот дев`яносто чотири гривні 68 копійок).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Біньковська Н.В.