Справа № 400/2366/22
Суддя: Фульга А. П.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 р. № 400/2366/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд у складі судді Фульги А.П., розглянув в письмовому провадженні адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1

до відповідача:Головного управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна,6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправною та скасування вимоги від 24.12.2021 року № Ф-71200-17,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом про визнання протиправною та скасування вимоги Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі - відповідач) № Ф-71200-17 від 14.12.2021 року.

В обгрунтування позовних вимог позивач зазначив, що оскаржувана вимога є протиправною, не відповідає вимогам чинного законодавства та такою, що підлягає скасуванню. Позивач не є платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки з 2002 року не здійснює підприємницьку діяльність був знятий з реєстраційного обліку.

Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні. В своєму відзиві відповідач зазначає, що відповідно до реєстраційних даних позивача остання реєстраційна дія в ЄДР відбулась 13.09.2005, а саме: заміна свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця в зв`язку з його втратою або пошкодженням тому вимога про сплату боргу від 14.12.2021 №Ф-71200-17 прийнята відповідно до норм чинного законодавства та скасуванню не підлягає.

Ухвалою від 13.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши подані сторонами документи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та пояснення сторін, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач з 05.09.2001 зареєстрований як фізична особа - підприємець перебував на обліку та перебуває на податковому обліку як платник податків.

24.12.2021 року позивач отримав вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2021 року № Ф 71200-17 на суму 37788,74 грн.

Не погоджуючись з вищевказаним, позивач звернулася до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Спірні правовідносини регулюються Конституцією України, Податковим кодексом України, Кодексом адміністративного судочинства України.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до вимог статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.Відповідно до статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до п.2 ст. 1 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" від 08.07.2010 №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) - це консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб та членів їхніх сімей на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно з п. 2 ст. 2 Закону № 2464-VI виключно цим Законом визначаються принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Відповідно до статті 3 вказаного Закону збір та ведення обліку єдиного внеску здійснюються за принципами: законодавчого визначення умов і порядку його сплати; обов`язковості сплати; законодавчого визначення розміру єдиного внеску; прозорості та публічності діяльності органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску; захисту прав та законних інтересів застрахованих осіб; державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску; відповідальності платників єдиного внеску та органу, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, за порушення норм цього Закону, а також за невиконання або неналежне виконання покладених на них обов`язків.

Згідно з п. 4 ч. 1 ст. 4 Закону № 2464-VI платниками єдиного внеску є, зокрема, фізичні особи - підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 6 Закону № 2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок.

Відповідно до інформаційної бази даних ІС «Податковий блок», ОСОБА_1 знаходиться на обліку у ДПІ у м.Миколаєві (Інгульський район) з 04.06.1996 року, як фізична особа-підприємець.

Відповідно до вказаних систем оподаткування в інтегрованій картці платника існують такі нарахування:нараховано за 2017 рік (по строку сплати 09.02.2018 р.) - 8 448,00 грн.;нараховано за І квартал 2018 року (по строку сплати 19.04.2018 р.) - 2 457,18 грн; нараховано за ІІ квартал 2018 року (по строку сплати 19.07.2018 р.) - 2 457,18 грн; нараховано за ІІІ квартал 2018 року (по строку сплати 19.10.2018 р.) - 2 457,18 грн; нараховано за IV квартал 2018 року (по строку сплати 21.01.2019 р.) - 2 457,18 грн; нараховано за І квартал 2019 року (по строку сплати 19.04.2019 р.) - 2 754,18 грн;

нараховано за ІІ квартал 2019 року (по строку сплати 19.07.2019 р.) - 2 754,18 грн. нараховано за ІІІ квартал 2019 року (по строку сплати 21.10.2019 р.) - 2 754,18 грн; нараховано за ІУ квартал 2019 року (по строку сплати 20.01.2020 р.) - 2 754,18 грн; нараховано за І квартал 2020 року (по строку сплати 21.04.2020 р.) - 2 078,12 грн; нараховано за ІІ квартал 2020 року (по строку сплати 20.07.2020 р.) - 1 039,06 грн; нараховано за ІІІ квартал 2020 року (по строку сплати 19.10.2020 р.) - 3 178,12 грн; нараховано за ІУ квартал 200 року (по строку сплати 19.01.2021 р.) - 2 200,00 грн.

Враховуючи наявність заборгованості в сумі 37 788,74 грн. в ІС «Податковий блок» в автоматичному режимі сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2021 №Ф-71200-17, яка була направлена позивачу засобами поштового зв`язку з рекомендованим повідомленням про вручення.

Законом України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців» (далі - Закон № 755), який набрав чинності з 01.07.2004 р., регулюються відносини, які виникають у сфері державної реєстрації юридичних осіб, а також фізичних осіб - підприємців.

Зняття з обліку платників єдиного внеску, зазначених в абзацах другому, п`ятому та сьомому пункту 1 та пункті 4 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органами доходів і, зборів на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, платників єдиного внеску - фізичних осіб підприємців, - на підставі відомостей з реєстраційної картки, наданих державним реєстратором, після проведення передбачених законодавством перевірок платників та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці шостому пункту 1 та пункті 5 частини першої статті 4 цього Закону, на яких не поширюється дія Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», - за їхньою заявою після проведення передбачених законодавством перевірок платників, звірення розрахунків та проведення остаточного розрахунку, а платників єдиного внеску, зазначених в абзаці восьмому пункту 1. частини першої статті 4 цього Закону, - за їхньою заявою (абз. 11 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (далі Закон № 2464).

Відповідно до ч.8 ст.4 Закону №755 фізична особа - підприємець позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності цієї фізичної особи.

Відповідно до Цивільного кодексу України фізична особа позбавляється статусу підприємця з дати внесення до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань запису про державну реєстрацію припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця.

Єдиний державний реєстр юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань працює як публічний державний реєстр лише з липня 2004 року.

Відповідно до ч. 3 ст.17 та ч. 2 ст. 18 Закону № 755 усі діючі юридичні особи та фізичні особи-підприємці, створені та зареєстровані до 1 липня 2004 року, відомості про яких не включені до Єдиного державного реєстру, додають державному реєстратору заяву, про включення відомостей про них до Єдиного державного реєстру. При цьому Законом не визначено граничного строку для проведення такого включення та не встановлено відповідальності у разі неподання державному реєстратору документів для включення до Єдиного державного реєстру.

Крім того, у витягах з Єдиного державного реєстру зазначається, що Єдиний державний реєстр у стані формування, а інформація про юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зареєстрованих до 01.07.2004 р. та не включених до Єдиного державного реєстру, отримується в органі виконавчої влади, в якому проводилась державна реєстрація.

Отже, фізичні особи-підприємці, зареєстровані до 01.07.2004 р., стосовно яких не проводилась державна реєстрація припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця (у тому числі до створення Єдиного державного реєстру), не втратили статусу фізичної особи-підприємця.

Відповідно до Законів України від 04.07.2013 р. № 404 «Про внесення змін до Податкового кодексу України у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» та № 406 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, у зв`язку з проведенням адміністративної реформи» Державна фіскальна служба України здійснює адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з 1 жовтня 2013 року.

Інформацію про платників єдиного внеску, які були зареєстровані до 01 жовтня 2013 року та не зняті з обліку, отримано з Пенсійного фонду України як діючих та завантажено до реєстру страхувальників у 2013 році.

Згідно зі статтею 66 Податкового кодексу України підставами для внесення змін до облікових даних платників податків є, зокрема: інформація органів державної реєстрації; документально підтверджена інформація, що надається платникам податків; інформація суб`єктів інформаційного обміну, уповноважених вийняти будь-які реєстраційні дії стосовно платника податків; рішення суду, що набрало законної сили.

Законом № 2464, який набрав чинності з 01.01.2011 р., визначаються правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Базою нарахування єдиного внеску для платників, зазначених у п. 4 ч.1 ст. 4 Закону № 2464, зокрема, які обрали спрощену систему оподаткування, є суми, що визначаються такими платниками самостійно для себе, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (п. 3 ч.1 ст. 7 Закону № 2464).

Платник єдиного внеску зобов`язаний своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок (пункт 1 частини другої статті 6 Закону № 2464).

З 01 січня 2017 р.- 704 грн. (3200 х 22 відсотки).

З 01 січня 2018р.-819,06 грн. ( 3723 х 22 відсотки).

З 01 січня 2019 р.- 918,06 грн. ( 4173,00 х 22 відсотки).

За приписами ч.5 ст.8 Закону №2464, єдиний внесок для платників, зазначених у статті 4 цього Закону, встановлюється у розмірі 22 відсотки до визначеної статтею 7 цього Закону бази нарахування єдиного внеску.

Разом з тим, що Законом України від 06 грудня 2016 року № 1774^Ш «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» внесено зміни до Закону № 2464, які набули чинності з 01 січня 2017 року, зокрема у ст.7 слова «має право самостійно» замінено словом «зобов`язаний».

Тобто, у разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Пунктом 3 розділу IV Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 20.04.2015 року №449 (далі - Інструкція) та ст.25 Закону №2464 визначено, що органи доходів і зборів надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо, зокрема, платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки), крім загальних реквізитів, має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Враховуючи, що позивач зареєстрований як ФОП та перебуває на обліку у відповідача, з 01 січня 2017 року в нього виник обов`язок щодо сплати ЄСВ навіть у разі не

отримання доходу.

Щодо нездійснення підприємницької діяльності на що посилається позивач, суд зазначає, що чинне законодавство у сфері збору та обліку єдиного внеску не пов`язує фактичне проведення фізичними особами-підприємцями своєї підприємницької діяльності із обов`язком сплати єдиного внеску. Тобто, обов`язок сплати єдиного внеску, за відсутності інших умов, пов`язаний саме із статусом суб`єкта підприємницької діяльності та припиняється разом із внесенням відомостей щодо припинення діяльності саме фізичної особи-підприємця.

У інформаційній системи органу доходів і зборів лише відображається відомості про сплату чи не сплату платниками податків єдиного внеску, розмір та обов`язок сплати якого встановлені напряму Законом.

Пункт 4 Розділу VI Інструкції надає право контролюючим органам формувати вимоги про сплату боргу (недоїмки) на підставі облікових даних з інформаційної системи органу доходів і зборів.

Облікові дані з інформаційної системи органу доходів і зборів, є такою ж самостійною підставою для формування вимог, як і акти перевірки чи податкова звітність.

Таким чином, аналіз наведених вище норм свідчить про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи контролюючого органу платника у випадку, зокрема, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску.

Крім того, слід зазначити, що відповідно до реєстраційних даних позивача остання реєстраційна дія в ЄДР відбулась 13.09.2005, а саме: заміна свідоцтва про державну реєстрацію фізичної особи-підприємця в зв`язку з його втратою або пошкодженням.

Суд також вказує, що позивач у своєму позові посилається на те, що він знятий з реєстраційного обліку, але доказів, щодо того ніяких не надає.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимога про сплату боргу від 14.12.2021 № Ф-71200-17 прийнята відповідачем відповідно до норм чинного законодавства.

Згідно ч. 2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судом встановлено обґрунтованість нарахування позивачу суми боргу, а відтак, вимога про сплату боргу (недоїмки) від 14.12.2021 №Ф-71200-17 скасуванню не підлягає.

За таких обставин, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. 2, 19, 139, 241, 244, 242 - 246, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна,6, м. Миколаїв, 54001 ) - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду через суд першої інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А. П. Фульга