Справа № 300/4064/22
Суддя: Тимощук О.Л.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" грудня 2022 р. справа № 300/4064/22

м. Івано-Франківськ

Суддя Івано-Франківського окружного адміністративного суду Тимощук О.Л., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовною заявою ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області,

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання відмови протиправною та зобов`язання до вчинення певних дій,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, також - позивач, ОСОБА_1 ) 10.10.2022 звернувся в суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (надалі, також - відповідач 1, ГУ ПФУ в Івано-Франківській області), в якій, просить:

- визнати протиправними дії ГУ ПФУ в Івано-Франківській області щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії, зарахуванні до страхового стажу періоду роботи з 05.05.1994 по 01.09.1997 та з 27.05.2005 по 11.11.2010 в Товаристві з обмеженою відповідальністю «МЭКМА» (надалі, також - ТОВ «МЭКМА»);

- зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зарахувати до страхового стажу період роботи з 05.05.1994 по 01.09.1997 та з 27.05.2005 по 11.11.2010 в ТОВ «МЭКМА» з дня, що настає за днем досягнення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 та обчислювати розмір пенсії з врахуванням довідки №1 від 12.08.2021, виданої ТОВ «МЭКМА», за періоди роботи з лютого 1995 року по вересень 1997 року, з травня 2005 року по листопад 2010 року.

Ухвалою суду від 14.10.2022 позовну заяву залишено без руху, та надано позивачу десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення недоліків шляхом: уточнення складу відповідачів в цій справі, вказавши передбачені пунктом 2 частини п`ятої статті 160 КАС України необхідні відомості про них та викладу змісту позовних вимог до кожного з відповідачів відповідно до пункту 4 частини 1 статі 5, пункту 4 частини 5 статті 160 КАС України, необхідного для належного поновлення порушених прав позивача.

У встановлений судом строк недоліки позовної заяви усунуто шляхом подання позовної заяви в новій редакції, в якій позивач уточнив склад відповідачів, визначивши ще одним відповідачем - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (надалі, також - відповідач 2, ГУ ПФУ в Донецькій області) та виклав позовні вимоги наступного змісту:

- визнати протиправними дії та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 06.05.2022 №29 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області призначити ОСОБА_1 з 20.04.2022 пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 із врахуванням стажу та заробітку в ТОВ «МЭКМА».

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ГУ ПФУ в Донецькій області протиправно прийняло рішення №29 від 06.05.2022 про відмову йому в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, встановленого частиною 1 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Так, на думку відповідача 2, страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 05 місяців 21 день, в тому числі за списком №2 - 07 років 10 місяців 14 днів, при необхідних 29 роках страхового стажу. Позивачу до страхового стажу не враховано періоди роботи з 05.05.1994 по 01.09.1997 та з 27.05.2005 по 11.11.2010 в ТОВ «МЭКМА», записи в трудовій книжці НОМЕР_1 про які зроблено під №№16-19, 27-28. Позивач вказує, що при зверненні із заявою від 29.04.2022 ним додатково було надано довідку №1 від 12.08.2021, видану ТОВ «МЭКМА», за періоди роботи з лютого 1995 року по вересень 1997 року, з травня 2005 року по листопад 2010 року, яка містить усі необхідні реквізити та в якій зазначено заробітну плату та суми сплати страхових внесків, однак таку довідку відповідачем 2 безпідставно не взято до уваги. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що ним отримано через засоби «Viber» лист-роз`яснення ТОВ «МЭКМА» від 05.10.2022 щодо сплати страхових внесків із його заробітної плати, яка зазначена у довідці ТОВ «МЭКМА» №1 від 12.08.2021. Зазначає, що неможливість провести перевірку відповідності записів довідки первинними документам не повинна покладати надмірний тягар на особу. Позивач переконаний, що при призначенні пенсії ним було надано усі документи, які підтверджують стаж роботи у ТОВ «МЭКМА», тому відмову відповідача 2 вважає протиправною та такою, що порушує його право на пенсійне забезпечення. З метою захисту такого права звернувся до суду з цією позовною заявою.

Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.10.2022 відкрито провадження в адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи в порядку, визначеному статтею 262 КАС України (а.с.48-50).

Пунктом 4 резолютивної частини ухвали судом витребувано у відповідача 1 належним чином засвідчені копії всіх документів позивача, які долучені ним до заяви про призначення пенсії від 29.04.2022.

Також, пунктом 5 резолютивної частини цієї ухвали витребувано у Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області належним чином оформлені письмові докази, що підтверджують періоди трудової діяльності позивача, зараховані до його страхового та пільгового стажу, а також вичерпне обґрунтування, з посиланням на відповідні докази, причин (підстав) не включення до страхового та пільгового стажу решти періодів (періоду) трудової діяльності позивача, зазначених в позовній заяві.

ГУ ПФУ в Івано-Франківській області скористалося правом подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 14.11.2022 (а.с. 55-58). Так, у відзиві за №0900-0903-8/38913 від 10.11.2022 представниця відповідача 1 вказала, що відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах. Представниця відповідача зауважила, що при призначенні даного виду пенсії обов`язковою умовою є підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками про пільговий характер роботи, а також результатами атестації після 21.08.1992. Згідно з наданими документами для призначення пенсії за віком на пільгових умовах по Списку №2 страховий стаж ОСОБА_1 становить 24 роки 05 місяців 21 день, пільговий стаж роботи за Списком №2 - 07 років 10 місяців 14 днів. До страхового стажу позивача не зараховано період роботи з 05.05.1994 по 01.09.1997 та з 27.05.2005 по 11.11.2010 року в ТОВ «МЭКМА», оскільки відсутні уточнюючі довідки відповідного зразка про періоди роботи. Також представниця ГУ ПФУ в Івано-Франківській області зауважила, що у спірні періоди позивач працював на території іноземної держави (російської федерації), відповідно до законодавства якої, як і законодавства України, необхідною умовою для зарахування до страхового стажу періоду роботи є сплата страхових внесків. За відсутності даних щодо сплати страхових внесків у ці періоди, відсутності права Пенсійного фонду України на отримання інформації з індивідуального особового рахунку застрахованої особи на території іноземної держави, нема підстав для зарахування спірних періодів роботи позивача до страхового стажу. З приводу достовірності даних поданої позивачем довідки №1 від 12.08.2021, то представниця відповідача 2 зазначила про звернення до управління пенсійного фонду російської федерації для проведення документальної перевірки такої довідки, однак після 24.02.2022 у відповідь на акт збройної агресії рф проти України розпочато процедуру розриву дипломатичних відносин відповідно до норм міжнародного права. Додатково вказала на помилковості обраного позивачем способу захисту порушеного права, оскільки, на переконання представниці відповідача 2, належним способом захисту є зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії. Вважає, що позивачу правомірно відмолено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. З огляду на вказані обставини, просить у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі.

Також до поданого відзиву долучено копії документів пенсійної справи ОСОБА_1 (а.с. 61-154).

На електронну адресу суду 29.11.2022 надійшов відзив ГУ ПФУ в Донецькій області (а.с. 157-158). Так, у поданому відзиві за №0500-0903-7/70485 представниця відповідача 2 заперечила щодо задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. На підтвердження своєї позиції зазначила, що для зарахування періодів роботи до пільгового стажу необхідним є підтвердження документально відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992. Згідно наданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 24 роки 05 місяців 21 день, в тому числі за Списком №2 - 07 років 10 місяців 14 днів. Враховуючи викладене, ОСОБА_1 правомірно відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Таким чином, просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

На поштову адресу суду 01.12.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив (а.с. 161-162). У поданій відповіді позивач вказав, що після початку військової агресії російської федерації проти України та розриву дипломатичних відносин між Україною та рф відповідно до норм міжнародного права, він позбавлений можливості звернутися як застрахована особа до органів Пенсійного фонду рф щодо отримання даних індивідуального особового рахунку, що підтверджує сплату роботодавцем страхових внесків. При цьому зазначив, що йому поштовим відправленням через Німеччину від директора ТОВ «МЭКМА» надійшов оригінал роз`яснення від 05.10.2022 щодо сплати страхових внесків із заробітної плати позивача, яка зазначена у довідці ТОВ «МЭКМА» №1 від 12.08.2021. На переконання позивача, неможливість відповідача перевірити обґрунтованість поданих для призначення пенсії документів не може бути підставою для відмови у реалізації права на пенсійне забезпечення.

Суд, розглянувши у відповідності до вимог статті 262 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, встановив такі обставини.

Як свідчать записи трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 08.08.1983 (а.с. 41), позивач, серед іншого:

- 05.05.1994 - прийнятий на роботу слюсарем-монтажником технологічного обладнання 4-го розряду по договору підряду у ТОВ «МЭКМА» (запис №16);

- 02.12.1995 - присвоєно 5 розряд слюсара-монтажника технологічного обладнання (запис №17);

- 10.08.1996 - присвоєно 6 розряд слюсара-монтажника технологічного обладнання (запис №18);

- 01.09.1997 - звільнений з роботи у ТОВ «МЭКМА» за власним бажанням (запис №19);

- 27.05.2005 - прийнятий на роботу по договору підряду монтажником 6 розряду в ТОВ «МЭКМА» (запис №27);

- 11.11.2010 - звільнений з роботи в ТОВ «МЭКМА» у зв`язку із закінченням строку договору підряду (запис №28).

Із метою призначення пенсії за віком по Списку №2, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.04.2022 звернувся до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії (а.с. 66-67). Відповідно до розписки-повідомлення разом із заявою від 29.04.2022 позивач, серед іншого, подавав довідку №1 від 12.08.2021 (а.с. 68-69).

Заяву позивача про призначення пенсії за принципом екстериторіальності передано на розгляд в ГУ ПФУ в Донецькій області, яке за результатами розгляду документів, доданих до заяви прийняло рішення №29 від 06.05.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, визначеного частиною 2 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 43-44).

Листом №0900-0206-8/15565 від 13.05.2022 ГУ ПФУ в Івано-Франківській області надіслало позивачу рішення про відмову в призначенні пенсії від 06.05.2022 №29 (а.с. 42).

Не погоджуючись із прийнятим рішенням про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, з метою захисту свого права, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд керується приписами Конституції України, Кодексу адміністративного судочинства України, а також бере до уваги положення законів та підзаконних нормативно-правових актів у відповідних редакціях, чинних на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Призначення, виплата та перерахунок призначеної пенсії регулюється Законом України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII від 05.11.1991 (надалі, також - Закон №1788-ХІІ) та Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058-IV від 09.07.2003 (надалі, також - Закон №1058-IV).

Так, відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058-IV на пільгових умовах пенсія за віком призначається працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

За відсутності страхового стажу, встановленого абзацом першим цього пункту, у період до 1 квітня 2024 року пенсія за віком на пільгових умовах призначається за наявності на дату досягнення віку, встановленого абзацами першим і третім - тринадцятим цього пункту, страхового стажу з 1 квітня 2022 року по 31 березня 2023 року - не менше 29 років у чоловіків і не менше 24 років у жінок.

Працівникам, які не мають стажу роботи з шкідливими і важкими умовами праці, передбаченого абзацом першим цього пункту, але мають не менше половини стажу на зазначених роботах, за наявності передбаченого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім цього пункту відповідного страхового стажу пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого абзацом першим частини першої статті 26 цього Закону, зокрема, чоловікам - на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи.

Відповідно до пункту 2 Прикінцевих положень Закону №1058-IV особам, які працювали або працюють на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за Списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, пенсії призначаються за нормами цього Закону в разі досягнення пенсійного віку та наявності трудового стажу, передбачених Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно з пунктом «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII (в редакції до внесення змін Законом України „Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення" від 2 березня 2015 року № 213-VIII, які рішенням Конституційного Суду України від 23.01.2020 №1-р/200 визнанні неконституційними) на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи: працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць: чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 25 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах; жінки - після досягнення 50 років і при стажі роботи не менше 20 років, з них не менше 10 років на зазначених роботах.

Працівникам, які мають не менше половини стажу роботи із шкідливими і важкими умовами праці, пенсії на пільгових умовах призначаються із зменшенням віку, передбаченого статтею 12 цього Закону, на 1 рік за кожні 2 роки 6 місяців такої роботи чоловікам і за кожні 2 роки такої роботи - жінкам.

Статтею 62 Закону №1788-XII передбачено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №29 від 06.05.2022 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах, відповідачем визнається страховий стаж позивача 24 роки 05 місяців 21 день, у тому числі, 07 років 10 місяців 14 днів - пільговий стаж за Списком №2, що є недостатнім для призначення пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058.

За змістом рішення ГУ ПФУ в Донецькій області №29 від 06.05.2022 встановлено, що в ньому не зазначено, які періоди не враховано для визначення права позивача на призначення пенсії за віком на пільгових умовах та з яких причин. При цьому в спірному рішенні відповідач 2, як на підставу для призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2 відповідно до частини 2 статті 112 Закону №1058, посилається на норми щодо необхідності підтвердження спеціального стажу уточнюючими довідками, а після 21.08.1992 - результатами атестації.

Відповідно до наявного в матеріалах справи розрахунку страхового стажу ОСОБА_1 ПС №29 до страхового стажу позивача зараховано, серед іншого, період роботи з 05.05.1994 по 01.09.1997, у які, як з`ясовано судом із записів трудової книжки, він працював у ТОВ «МЭКМА». До пільгового стажу за Списком №2 зазначений період не враховано (а.с. 65).

Також із зазначеного розрахунку вбачається, що до страхового та пільгового стажу позивача не зараховано інший період роботи у ТОВ «МЭКМА» - з 27.05.2005 по 11.11.2010.

Крім цього, представниця відповідача 1 як на обставину відсутності в позивача права на зарахування до страхового стажу періодів роботи у ТОВ «МЭКМА» вказує на непідтвердження сплати страхових внесків за періоди трудової діяльності на відповідному підприємстві.

Таким чином, відповідачі обґрунтовуючи відсутність у позивача права на зарахування спірних періодів до загального страхового та/або пільгового стажу посилаються на непідтвердження таких періодів роботи пільговими довідками, відсутність документів про результати атестації робочих місць за умовами праці та відсутність підтвердження сплати страхових внесків.

Надаючи оцінку таким мотивам відповідачів, суд звертає увагу на таке.

В частині відсутності підстав для зарахування до пільгового стажу спірних періодів роботи позивача через неподання уточнюючої довідки, суд зазначає.

Пунктом 10 Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Міністерством праці та соціальної політики від 18.11.2005 №383 (надалі, також - Порядок №383) визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку №637.

Як зазначено вище, статтею 62 Закон №1788-ХІІ визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічне положення міститься у Порядку підтвердження наявного стажу роботи для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджене Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (надалі, також - Порядок №637), відповідно до пунктів 1 та 2 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Таким чином, надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки або відсутності у ній необхідних записів, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 20 лютого 2018 року у справі №234/13910/17, від 07 березня 2018 року у справі № 233/2084/17 та від 25 квітня 2019 року у справі № 159/4178/16-а.

Пунктом 2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 №110 (наділі, також - Інструкція №58), встановлено, що у графі 3 розділу "Відомості про роботу" як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 трудової книжки "Відомості про роботу" пишеться: "прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво" із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду. Записи про найменування роботи, професії або посади на яку прийнятий працівник, виконуються для робітників та службовців відповідно до найменування професій і посад, зазначених у "Класифікаторі професій".

Відповідно до записів трудової книжки ОСОБА_1 НОМЕР_2 від 08.08.1983 позивач з 05.05.1994 прийнятий слюсарем-монтажником технологічного обладнання 4-го розряду у ТОВ «МЭКМА»; 02.12.1995 - присвоєно 5 розряд слюсара-монтажника технологічного обладнання; 10.08.1996 - присвоєно 5 розряд слюсара-монтажника технологічного обладнання; 01.09.1997 - звільнений з роботи за власним бажанням; 27.05.2005 - прийнятий на роботу по договору підряду монтажником 6 розряду в ТОВ «МЭКМА»; 11.11.2010 - звільнений з роботи в ТОВ «МЭКМА» у зв`язку із закінченням строку договору підряду.

Трудова книжка позивача заповнена у відповідності до вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників та містить всі необхідні записи, які дають можливість встановити дату прийняття та звільнення з роботи, місце роботи та накази, на підставі яких ОСОБА_1 був прийнятий на таку роботу, а також посади, на яких працював позивач.

Отримання позивачем на теперішній момент уточнюючої довідки відповідної форми та змісту про пільговий період роботи з 05.05.1994 по 01.09.1997 та з 27.05.2005 по 11.11.2010 у ТОВ «МЭКМА» є неможливим з огляду на те, що 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією без розриву консульських відносин, відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

При цьому, неможливість отримання пільгової довідки із незалежних від позивача причин не може слугувати підставою для відмови у зарахування періодів роботи до пільгового стажу за наявності інших підтверджуючих доказів.

Встановлені у цій справі обставини свідчать про те, що спірні періоди пільгового стажу позивача підтверджуються відповідними записами в трудовій книжці. Натомість відповідач не зазначив, у чому саме полягає неповнота або невідповідність таких записів.

Надаючи оцінку доводам відповідачів 2 щодо відсутності підстав для зарахування періодів роботи позивача до пільгового стажу по Списку №2 у зв`язку з відсутністю документів про результати атестації робочих місць за умовами праці, суд зазначає таке.

Пунктом 3 Порядку №383 встановлено, що при визначені права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. При цьому до пільгового стажу роботи зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати внесення цієї посади чи професії до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.

Атестація робочих місць відповідно до Порядку проведення атестації робочих місць за умовами праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01.08.1992 №442 та Методичних рекомендацій для проведення атестації робочих місць за умовами праці, затверджених постановою Міністерства праці України від 01.09.1992 №41 передбачає: установлення факторів і причин виникнення несприятливих умов праці; санітарно-гігієнічне дослідження факторів виробничого середовища, важкості й напруженості трудового процесу на робочому місці; комплексну оцінку факторів виробничого середовища і характеру праці на відповідність їхніх характеристик стандартам безпеки праці, будівельним та санітарним нормам і правилам; установлення ступеня шкідливості й небезпечності праці та її характеру за гігієнічною класифікацією; обґрунтування віднесення робочого місця до категорії зі шкідливими (особливо шкідливими), важкими (особливо важкими) умовами праці; визначення (підтвердження) права працівників на пільгове пенсійне забезпечення за роботу у несприятливих умовах; складання переліку робочих місць, виробництв, професій та посад із пільговим пенсійним забезпеченням працівників; аналіз реалізації технічних і організаційних заходів, спрямованих на оптимізацію рівня гігієни, характеру і безпеки праці.

Своєчасно проведена атестація робочих місць за умовами праці є одним із заходів соціального захисту працівників, який має сприяти реалізації прав на здорові й безпечні умови праці, пільги та компенсації за роботу у несприятливих умовах, пільгове пенсійне забезпечення тощо.

При цьому особа, яка працює на посаді, віднесеній до Списку № 2, робоче місце по якій підлягає атестації, не наділена жодними правами (повноваженнями, обов`язками), які б могли вплинути на своєчасність проведення атестації робочих місць.

Так, відповідно до пункту 1 частини першої статті 29 Кодексу законів про працю України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний роз`яснити працівникові його права і обов`язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору.

Частинами 1 та 2 статті 153 Кодексу законів про працю України установлено, що на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці. Забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган.

Відповідно до частини першої статті 7 Закону України "Про охорону праці" від 14.10.1992 №2694-XII працівники, зайняті на роботах з важкими та шкідливими умовами праці, безоплатно забезпечуються лікувально-профілактичним харчуванням, молоком або рівноцінними харчовими продуктами, газованою солоною водою, мають право на оплачувані перерви санітарно-оздоровчого призначення, скорочення тривалості робочого часу, додаткову оплачувану відпустку, пільгову пенсію, оплату праці у підвищеному розмірі та інші пільги і компенсації, що надаються в порядку, визначеному законодавством.

Аналіз зазначених норм свідчить про те, що роботодавець, який використовує найману оплачувану працю, зобов`язаний створювати безпечні та здорові умови праці, а за неможливості цього поінформувати працівника під розписку про такі умови праці, а саме про наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров`я. Окрім того, роботодавець зобов`язаний поінформувати працівника про пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору, в тому числі право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах або за вислугу років.

Велика Палата Верховного Суду в постанові від 19.02.2020, в результаті розгляду справи №520/15025/16-а дійшла висновку про те, що атестація робочого місця є важливим запобіжником порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, розуміючи положення пункту "б" статті 13 Закону № 1788-XII - "за результатами атестації робочих місць" як обмежувальний захід при призначенні пільгової пенсії, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та відповідно, надмірний тягар, на пенсіонера (позивача у цій справі).

На працівника, зайнятого на роботах із шкідливими і важкими умовами праці, не можна покладати відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць за умовами праці. Непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємств або уповноваженим ним органом не може позбавляти громадян їх конституційного права на соціальний захист, у тому числі щодо надання пенсій за віком на пільгових умовах. Контроль за додержанням підприємствами правил проведення атестації робочих місць за умовами праці покладається на відповідні повноважні державні контролюючі органи, зокрема Держпраці.

Отже, Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні зазначила, що непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць власником підприємства не може бути підставою для відмови у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. Відповідальність за непроведення або несвоєчасне проведення атестації робочих місць покладається на власника підприємства, а не працівника. При цьому контролюючу функцію у відносинах щодо проведення атестації робочих місць на підприємстві виконує держава в особі відповідних контролюючих органів, а не працівник.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що атестація робочого місця є важливим елементом запобігання порушень у забезпеченні належних умов праці на підприємствах, в організаціях та установах. Проте, зазначаючи, що пільгова пенсія призначається за результатами атестації робочих місць, держава покладає відповідальність за непроведення атестації, та, відповідно, надмірний тягар на пенсіонера.

Окрім цього, суд звертає увагу, що відповідно до матеріалів справи позивач в спірний період працював на території російській федерації. Вперше атестацію робочих місць в цій державі почали проводити лише з 01.09.2008 відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я рф від 31.08.2007 №569 "Порядок проведення атестації робочих місць по умовах праці". Надалі питання атестації робочих місць регулювалося наказом від 26.04.2011 №342Н, а у зв`язку з прийняттям федерального закону від 28.12.2013 року №426-ФЗ "Про спеціальну оцінку умов праці" на зміну атестації робочих місць прийшла спеціальна оцінка. Спеціальна оцінка є єдиним комплексом послідовних заходів по ідентифікації шкідливих та (або) небезпечних умов виробничої сфери і трудового процесу і оцінка рівня їх впливу на працівника з урахуванням відмінностей їх фактичних значень від встановлених нормативів умов праці і застосування засобів індивідуальної і колективного захисту працівників. Спеціальна оцінка проводиться раз на п`ять років.

Таким чином, ставлення права позивача на отримання пільгової пенсії в залежність від факту проведення атестації за періоди роботи на території російської федерації, у які проведення такої атестації не було передбачено, є недопустимим.

Відповідно до частини першої статті 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Елементом верховенства права є принцип правової визначеності.

Європейський суд з прав людини у пунктах 52, 56 рішення від 14 жовтня 2010 року у справі «Щокін проти України» зазначив, що тлумачення й застосування національного законодавства є прерогативою національних органів. Однак суд зобов`язаний переконатися в тому, що спосіб, у який тлумачиться й застосовується національне законодавство, призводить до наслідків, сумісних із принципами Конвенції з погляду тлумачення їх у практиці Європейського суду з прав людини. На думку Європейського суду з прав людини, відсутність у національному законодавстві необхідної чіткості й точності, які передбачали можливість різного тлумачення, порушує вимогу «якості закону», передбачену Конвенцією, і не забезпечує адекватного захисту від свавільного втручання публічних органів державної влади в майнові права заявника.

Отже, в разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

Таким чином, суд відхиляє доводи відповідачів з приводу відсутності підстав для зарахування періодів роботи до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах у зв`язку із відсутністю документів про результати атестації робочих місць.

Зважаючи на те, що основним документом для підтвердження стажу роботи при вирішенні питання про призначення пенсії є трудова книжка, яка містить записи про спірні періоди роботи, відсутність пільгової довідки та атестації робочого місця не можуть бути підставою для відмови у зарахуванні до пільгового стажу певних періодів роботи.

Відповідно до вимог статті 1 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, яка підписана та набрала чинності 13.03.1992 та була чинною на момент прийняття відповідачем 2 спірного рішення, пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць даної угоди та членів їх сімей проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Статтею 6 Угоди про гарантії прав громадян держав-учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення було встановлено, що призначення пенсій громадянам держав - учасниць Угоди проводиться за місцем проживання.

Для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Разом з цим, відповідно до пункту 1 постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022, Кабінет Міністрів України постановив вийти з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення, вчиненої 13 березня 1992 р. у м. Москві.

Однак на момент прийняття спірного рішення зазначена угода була чинною, а її норми підлягали застосуванню відповідачами при оцінці права позивача на отримання пенсії за віком на пільгових умовах.

Також, згідно з абзацами 2, 3 статті 6 Угоди між Урядом України і урядом російської федерації "Про трудову діяльність і соціальний захист громадян України і росії, які працюють за межами кордонів своїх країн" від 14.01.1993, трудовий стаж, включаючи стаж, який обчислюється у пільговому порядку, і стаж роботи за спеціальністю, набутий у зв`язку з трудовою діяльністю на територіях обох Сторін, взаємно визначається Сторонами. Обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність.

Отже, наведені положення вказаних Угод передбачають, що стаж, набутий на території будь-якої з держав-учасниць Угоди, та заробіток (дохід) за періоди роботи, які зараховуються до трудового стажу, враховуються при встановленні права на пенсію і її обчисленні. При цьому, обчислення стажу здійснюється згідно з законодавством Сторони, на території якої відбувалась трудова діяльність, а пенсійне забезпечення громадян держав-учасниць проводиться по законодавству держави, на території якого вони проживають.

Право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг регламентовано положеннями статті 8 Закону № 1058-ІV.

Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, яке діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (пункт 1 частини 1 статті 24 Закону №1058-ІV).

За змістом частин 1, 10, 12 статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків із сум, виражених в іноземній валюті, здійснюється шляхом перерахування зазначених сум у національну валюту України за курсом валют, установленим Національним банком України на день обчислення страхових внесків.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Відповідно до частини 16 статті 106 Закону №1058-ІV виконавчі органи Пенсійного фонду накладають на посадових осіб, які вчинили правопорушення, адміністративні стягнення у разі, зокрема, несплати або несвоєчасної сплати страхових внесків, у тому числі авансових платежів; ухилення від взяття на облік або несвоєчасне подання заяви про взяття на облік страхувальника як платника страхових внесків.

Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несплату, несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків, законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.

Такі вимоги визначені і в національному законодавстві російської федерації.

Частиною 2 статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до пунктів 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" (№ 25921/02) Європейський суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності. Аналогічна правова позиція сформульована Європейським судом з прав людини і в справі Стреч проти Сполучного Королівства ("STRETCH v. THE UNITED KINGDOM " № 44277/98).

У межах вироблених Європейським судом з прав людини підходів до тлумачення поняття "майно", а саме в контексті статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, це поняття охоплює як "наявне майно", так і активи включаючи право вимоги, з посиланням на які заявник може стверджувати, що він має принаймні законні очікування стосовно ефективного здійснення свого "права власності" (пункт 74 рішення Європейського суду з прав людини "Фон Мальтцан та інші проти Німеччини"). Суд робить висновок, що певні законні очікування заявників підлягають правовому захисту, та формує позицію для інтерпретації вимоги як такої, що вона може вважатися "активом": вона повинна мати обґрунтовану законну підставу, якою, зокрема є чинна норма закону, тобто встановлена законом норма щодо виплат (пенсійних, заробітної плати, винагороди, допомоги) на момент дії цієї норми є "активом", на який може розраховувати громадянин як на свою власність ("MALTZAN (FREIHERR VON) AND OTHERS v. GERMANY " № 71916/01, 71917/01 та 10260/02).

Суд зазначає, що першим і найголовнішим правилом статті 1 Першого протоколу є те, що будь-яке втручання державних органів у право на мирне володіння майном має бути законним і повинно переслідувати легітимну мету "в інтересах суспільства". Будь-яке втручання також повинно бути пропорційним по відношенню до переслідуваної мети. Іншими словами, має бути забезпечено "справедливий баланс" між загальними інтересами суспільства та обов`язком захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідного балансу не буде досягнуто, якщо на відповідну особу або осіб буде покладено особистий та надмірний тягар (див., серед багатьох інших джерел, рішення у справі "Колишній Король Греції та інші проти Греції" (Former King of Greece and Others v. Greece) [ВП], заява № 25701/94, пп. 79 та 82, ЄСПЛ 2000-XII).

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по їх суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Суд вказав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Стаття 13 Конвенції вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності "небезпідставної заяви" за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Афанасьєв проти України" від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Відповідно до абзацу 3 статті 3 федерального закону «Про трудові пенсії в російській федерації» від 17.12.2001 р № 173-ФЗ, іноземні громадяни та особи без громадянства, які постійно проживають в російській федерації, мають право на трудову пенсію нарівні з громадянами російської федерації, за винятком випадків, встановлених федеральним законом або міжнародним договором російської федерації.

Федеральним законом «Про внесення змін в окремі законодавчі акти російської федерації з питань встановлення тарифів страхових внесків в державні позабюджетні фонди» від 03.12.2011 №379-ФЗ внесено зміни в статтю 7 федерального закону «Про обов`язкове пенсійне страхування в російській федерації» №167-ФЗ від 15.11.2001, відповідно до яких, застрахованими особами є особи, на яких поширюється обов`язкове пенсійне страхування відповідно до цього закону.

При цьому, статтею 9 даного федерального закону передбачено, що він вступає в силу з 01.01.2012.

Таким чином, обов`язок реєстрації в системі обов`язкового пенсійного страхування іноземних громадян і осіб без громадянства, та відповідно, сплати за них страхових внесків на фінансування страхової частини трудової пенсії в бюджет Пенсійного фонду російської федерації виник з 01.01.2012.

Натомість, відсутність інформації про сплату страхових внесків за певні періоди роботи жодним чином не підтверджує несплату таких внесків.

Також суд повторно наголошує, що усі періоди роботи позивача відображені в трудовій книжці, записи оформлені у відповідності до вимог Інструкції №58, жодних виправлень, закреслень тощо, не містять. При цьому, відповідач не ставить під сумнів достовірність та точність внесених до трудової книжки записів про спірні періоди роботи позивача.

Водночас, суд звертає увагу на принцип пропорційності, який вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей - органи влади, зокрема, не можуть покладати на громадян зобов`язання, що перевищують межі необхідності, які випливають із публічного інтересу, для досягнення цілей, які прагнуть досягнути за допомогою застосовуваної міри (або дій владних органів). Вказаний принцип передбачає наявність розумного співвідношення між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе індивідуальний і надмірний тягар.

Так, незарахування до страхового стажу періоду роботи особи з підстав непідтвердження сплати страхових внесків є протиправним, оскільки покладає на пенсіонера надмірний індивідуальний тягар. Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду: від 27 березня 2018 року, справа № 208/6680/16-а; від 24 травня 2018 року, справа № 490/12392/16-а; від 20 березня 2019 року, справа № 688/947/17; від 9 вересня 2019 року, справа №242/5448/16-а; від 31 жовтня 2019 року, справа № 235/7373/16.

Окрім цього, позивачем при зверненні 29.04.2022 до відповідача 1 із заявою про призначення пенсії подавалася довідка про заробітну плату №1 від 12.08.2021, видана ТОВ «МЭКМА» (а.с. 45).

Досліджуючи копію довідки про заробітну плату №1 від 12.08.2021, видану ТОВ «МЭКМА», судом з`ясовано, що позивач за час роботи у цьому підприємстві з лютого 1995 року по березень 1995 року, з липня 1995 по грудень 1995 року, з січня 1996 року по червень 1996 року, з серпня 1996 року по грудень 1996 року, у січні 1997 року, з квітня 1997 року по червень 1997 року, у вересні 1997 року, а також з травня 2005 року по грудень 2005 року, з січня 2006 року по квітень 2006 року, з липня 2006 року по грудень 2006 року, з лютого 2007 року по грудень 2007 року, з лютого 2008 року по квітень 2008 року, з червня 2008 по грудень 2008 року, з травня 2009 року по грудень 2009 року та з липня 2010 року по листопад 2010 року отримував заробітну плату, обчислену в рублях.

Зміст цієї довідки свідчить, що така довідка видана на основі первинних документів (платіжні відомості, договори підряду), з усіх сум, включених у довідку здійсненні відрахування, зокрема, з 1995 по 1997 - у Пенсійний Фонд, з 2005 по 2009 роки - у федеральний бюджет.

Окрім цього, зазначена довідка підписана керівником підприємства та головним бухгалтером, а вказані підписи засвідчені печаткою ТОВ «МЭКМА».

Також дані цієї довідки додатково підтверджені роз`ясненням ТОВ «МЭКМА» від 05.10.2022, відповідно до якого всі зазначені у довідці №1 від 12.08.2021 суми внесків своєчасно сплачені (а.с. 163).

Отож, виходячи з аналізу відомостей зазначених у довідці про заробітну №1 від 12.08.2021, виданій ТОВ «МЭКМА», та беручи до уваги положення підпункту 3 пункту 2.1 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) (надалі, також - Порядок №22-1), якими встановлено вимоги до оформлення довідок про заробітну плату для обчислення пенсії, суд приходить до висновку, що така довідки відповідає вимогам законодавства, так як видана на підставі особових рахунків, містить чітко визначені періоди роботи, за які здійснювалась виплата заробітної плати, а також суми заробітної плати та відрахування із заробітної плати.

Відповідач 1, обґрунтовуючи заперечення стосовно позовних вимог ОСОБА_1 , наводить аргументи щодо необхідності підтвердження достовірності вказаної довідки, у зв`язку з чим ГУ ПФУ в Івано-Франківській області звернулося до управління пенсійного фонду російської федерації для проведення документальної перевірки достовірності вказаної довідки (а.с. 152-153).

Так, за змістом частини 3 статті 44 Закону №1058, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію.

Пунктом 4.1, 4.2 розділу ІV Порядку №22-1, орган, що призначає пенсію, розглядає питання про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший при зверненні особи з відповідною заявою (додаток 3).

При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі;

Отже, з наведеного вбачається, що органи Пенсійного фонду мають право перевіряти обґрунтованість видачі, в даному випадку довідки про заробітну плату для обчислення пенсії та достовірність відомостей, зазначених у такій довідці.

Керуючись вищенаведеними положеннями законодавства, відповідач 1 звернувся із відповідним запитом до Управління пенсійного фонду російської федерації в місті Рибінську і Рибінському муніципальному районі з метою підтвердження даних, вказаних у довідці ТОВ «МЭКМА» за періоди з 01.02.1995 по 01.09.1997 і з 27.05.2005 по 11.11.2010 (а.с. 152-153).

Однак, суд звертає увагу, що на теперішній момент отримання інформації за таким запитом є неможливим, оскільки, як зазначено вище, з 24 лютого 2022 року у відповідь на акт збройної агресії російської федерації проти України, Україна заявила про розрив дипломатичних відносин з росією відповідно до статті 2 Віденської конвенції про консульські зносини 1963 року.

При цьому, на переконання суду, довідка №1 від 12.08.2021 не викликає сумніву щодо обґрунтованості її видачі ТОВ «МЭКМА» та достовірності відомостей, які містяться в такій довідці.

Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у довідці №1 від 12.08.2021 або які обґрунтовано ставили під сумнів окремі частини відомостей зазначених у такій довідці, відповідачами суду при розгляді справи не надано.

Разом з тим, суд зазначає, що пенсійний орган, у випадку отримання інформації, яка б суперечила відомостям, які містяться у довідці №1 від 12.08.2021, виданій ТОВ «МЭКМА», не позбавлене можливості переглянути розмір пенсії ОСОБА_1 , шляхом проведення відповідного перерахунку на правових підставах у відповідності до вимог чинного законодавства.

Так, положення частини 1 статті 103 Закону України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII і частини 1 статті 50 Закону №1058 передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонерові внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім`ї тощо), стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії; суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Відтак, подання в орган пенсійного фонду довідок для призначення пенсії із відомостями, які не будуть підтверджені, має правовим наслідком застосування коментованих вище положень.

Так, зі змісту рішення №29 від 06.05.2022 вбачається, що ГУ ПФУ в Донецькій області відмовило у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

При цьому, як з`ясовано судом вище, позивачу частково зараховано до страхового стажу період роботи у ТОВ «МЭКМА», зокрема з 05.05.1994 по 01.09.1997, що підтверджується наявним в матеріалах справи розрахунком страхового стажу ОСОБА_1 ПС №29 (а.с. 65).

Таким чином, дії відповідача 2 щодо неврахування до страхового стажу періоду роботи ОСОБА_1 у ТОВ «МЭКМА» з 05.05.1994 по 01.09.1997 не є спірними, а вимоги в зазначеній частині є безпідставними.

Водночас, як з`ясовано вище, відповідачем 2 протиправно не зараховано до страхового стажу ОСОБА_1 період роботи у ТОВ «МЭКМА» з 27.05.2005 по 11.11.2010 та розраховано його страховий стаж тривалістю 24 роки 05 місяців 21 день, у зв`язку з чим рішенням №29 від 06.05.2022 відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини 2 статті 114 Закону №1058, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Разом з цим, як з`ясовано судом вище, підставою для відмови позивачу призначенні пенсії за віком на пільгових умовах став висновок відповідача 2 про відсутність у ОСОБА_1 необхідного страхового стажу. Однак ГУ ПФУ в Донецькій області у спірному рішенні жодним чином не надало оцінку відповідності наявного у позивача пільгового стажу критеріям, необхідним для призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 відповідно до пункту 2 частини 2 статті 114 Закону №1058 та пункту «б» частини 1 статті 13 Закону №1788-XII.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку №22-1 право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Завданням адміністративного судочинства є перевірка правомірності дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, відповідності його рішень критеріям, які пред`являються до рішень суб`єктів владних повноважень та закріплені в частині другій статті 2 КАС України.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що рішення відповідача 2 №29 від 06.05.2022 про відмову в призначенні позивачу пільгової пенсії є протиправним, а тому суд вважає позовну вимогу про визнання протиправним та скасування такого рішення обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню.

У той же час, позовні вимоги про визнання протиправними дій відповідача 2 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком охоплюються задоволеними позовними вимогами про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ПФУ в Донецькій області від 06.05.2022 №29, оскільки такі дії, власне, мали правовим наслідком прийняття спірного рішення, скасування якого є достатнім для захисту прав позивача.

Що стосується позовної вимоги про зобов`язання відповідача 1 призначити позивачу пенсію за віком на пільгових умовах за списком №2 із врахуванням стажу та заробітку в ТОВ «МЭКМА», суд зазначає таке.

Ключовим правовим питанням у справі, щодо якого фактично виник спір, є право позивача на зарахування до страхового стажу періодів роботи у ТОВ «МЭКМА». Відповідно питання щодо врахування заробітної плати, яку отримував позивач у спірні періоди є похідними і повинні вирішуватись після вирішення питання про наявність відповідного права на врахування спірних періодів роботи до страхового стажу.

Також, відповідач ще не ухвалював рішення щодо призначення позивачу пільгової пенсії з урахуванням спірного періоду на виконання цього рішення суду, а тому відсутні підстави вважати, що права позивача щодо врахування заробітку у ТОВ «МЭКМА» будуть порушені.

Оскільки судовому захисту підлягають порушені права чи інтереси особи, а не ті, що можливо/ймовірно будуть порушені у майбутньому, у задоволенні позовних вимог в частині врахування заробітку у ТОВ «МЭКМА» слід відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Європейський Суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював необхідність ефективного захисту прав заявників. Наприклад, у п. 75 рішення від 05.04.2005 у справі "Афанасьєв проти України" (заява №38722/02) ЄСПЛ зазначає, що засіб захисту, який вимагається згаданою статтею, повинен бути "ефективним", як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави.

У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні (абзац 2 частини 4 статті 245 КАС України).

Таким чином, з метою забезпечення ефективного судового захисту порушених прав позивача, керуючись статтею 9 КАС України, суд вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог та зобов`язати ГУ ПФУ в Івано-Франківській області як орган пенсійного забезпечення за місцем проживання/реєстрації позивача, до якого подавалася заява про призначення пенсії зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 27.05.2005 по 11.11.2010 у ТОВ «МЭКМА» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2022 про призначення пенсії, з урахуванням наданої правової оцінки, викладеної в цьому рішенні.

Оцінюючи в сукупності обставини справи, враховуючи вищенаведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

При цьому, слід визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №29 від 06.05.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 27.05.2005 по 11.11.2010 у ТОВ «МЭКМА», вийти за межі позовних вимог та зобов`язати повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, з урахуванням правової оцінки та висновків суду.

Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає, що відповідно до частини 3 статті 139 КАС України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Наявним в матеріалах справи дублікатом квитанції №0.0..1 від 05.10.2022 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с. 1).

Доказів понесення сторонами будь-яких інших витрат, пов`язаних з розглядом справи суду не надано, відтак підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача частина сплаченої ним суми судового збору по 248,10 грн з кожного з відповідачів, що пропорційно до задоволених позовних вимог.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №29 від 06.05.2022 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах.

Вийти за межі позовних вимог.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 27.05.2005 по 11.11.2010 у ТОВ «МЭКМА» та повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 29.04.2022 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за списком №2, з урахуванням висновків суду та правової оцінки, наданої судом у рішенні.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (код ЄДРПОУ - 13486010) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області (код ЄДРПОУ - 20551088) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ) судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 248 (двісті сорок вісім) гривень 10 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи:

позивач - ОСОБА_1 , адреса: АДРЕСА_1 , ідентифікаційний номер - НОМЕР_4 ;

відповідач 1 - Головне управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській області, адреса: вул. Січових Стрільців, буд. 15, м. Івано-Франківськ, 76018, код ЄДРПОУ - 20551088;

відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, адреса: площа Соборна, буд. 3, м. Слов`янськ, 84122, код ЄДРПОУ - 13486010.

Суддя /підпис/ Тимощук О.Л.