Справа № 380/16884/22
Суддя: Костецький Назар Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року

справа №380/16884/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого - судді Костецького Н.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, 10, м. Львів, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (пл. Шашкевича, 1, м. Львів, ) про скасування постанови, -

ВСТАНОВИВ:

Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області звернулось до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), в якому просить суд скасувати постанову про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2022 ВП № 70052010 щодо стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн.

Обґрунтовуючи позовні вимоги посилається на те, що на підставі постанови від 26.07.2022 про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 69477502 винесено оскаржувану постанову про відкриття виконавчого провадження. Вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 70052010 є безпідставною, оскільки рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Ухвалою від 28.11.2022 позовну заяву залишено без руху, надано п`ятиденний строк для усунення недоліків позовної заяви.

01.12.2022 на виконання вимог ухвали позивач подав клопотання про долучення платіжного доручення про сплату судового збору.

Ухвалою від 06.12.2022 позивачу продовжено строк для усунення недоліків позовної заяви.

15.12.2022 позивачем подано клопотання про поновлення строку звернення до суду із позовною заявою.

Ухвалою від 20.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження в адміністративній справі з викликом сторін.

В судове засідання 28.12.2022 сторони не прибули, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи. З огляду на це суд ухвалив завершити розгляд справи без участі представників сторін та постановити рішення суду в письмовому провадженні.

Відповідач відзиву на позовну заяву не подав, хоча про відкриття провадження у справі повідомлений належним чином, що підтверджується довідкою від 22.12.2022 про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

За приписами ч. 4 ст. 159 КАС України подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини.

На виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) перебувало виконавче провадження № 69477502 щодо примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 № 380/4717/22 (боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області).

26.07.2022 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову у виконавчому провадженні № 69477502 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору.

Згідно постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29.09.2022 про закінчення виконавчого провадження № 69477502, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 № 380/4717/22 закінчено. Вказано, що постанова про стягнення виконавчого збору від 26.07.2022 підлягає виконанню як окремий виконавчий документ.

На підставі постанови від 26.07.2022 ВП № 69477502 про стягнення виконавчого збору Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 21.10.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70052010 про стягнення з ГУ ПФУ у Львівській області виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн.

Не погоджуючись із постановою Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2022 ВП № 70052010, позивач звернувся із даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню, у разі невиконання їх у добровільному порядку, регламентується Законом України «Про виконавче провадження» (далі Закон України «Про виконавче провадження» в редакції станом на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів: виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України; постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору, постанов державних виконавців чи приватних виконавців про стягнення витрат виконавчого провадження, про накладення штрафу, постанов приватних виконавців про стягнення основної винагороди.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Відповідно до ч. 9 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження.

За приписами ч. 1 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» кошти виконавчого провадження складаються з:

1) виконавчого збору, стягнутого з боржника в порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, або основної винагороди приватного виконавця;

2) авансового внеску стягувача;

3) стягнутих з боржника коштів на витрати виконавчого провадження.

Згідно ч. 4 ст. 42 Закону України «Про виконавче провадження» на стадії розподілу стягнутих з боржника грошових сум згідно з вимогами цього Закону або у випадку повернення виконавчого документа стягувачу чи закінчення виконавчого провадження у разі необхідності примусового стягнення з боржника витрат виконавчого провадження виконавцем виноситься постанова про їх стягнення.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Судом встановлено, що на виконанні у Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) перебувало виконавче провадження № 69477502 щодо примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 № 380/4717/22 (боржник - Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області).

26.07.2022 Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) винесено постанову у виконавчому провадженні № 69477502 про стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області виконавчого збору.

Згідно постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 29.09.2022 про закінчення виконавчого провадження № 69477502, керуючись вимогами п. 9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа Львівського окружного адміністративного суду від 06.07.2022 № 380/4717/22 закінчено. Вказано, що постанова про стягнення виконавчого збору від 26.07.2022 підлягає виконанню як окремий виконавчий документ.

На підставі постанови від 26.07.2022 ВП № 69477502 про стягнення виконавчого збору Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) 21.10.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 70052010 про стягнення з ГУ ПФУ у Львівській області виконавчого збору у розмірі 26000,00 грн.

Позивач як на підставу визнання протиправною і скасування постанови від 21.10.2022про відкриття виконавчого провадження № 70052010 вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору у виконавчому провадженні № 69477502 є безпідставною, оскільки рішення про стягнення коштів з державних органів, державного та місцевих бюджетів або бюджетних установ виконуються органами, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Позивач фактично наводить доводи щодо незгоди із постановою органу виконавчої служби про стягнення виконавчого збору, яку у цій справі не оскаржує.

Підставою для прийняття постанови про відкриття виконавчого провадження є виконавчий документ, яким у цій справі є постанова про стягнення виконавчого збору.

Суд вказує, що постанова про стягнення виконавчого збору, на підставі якої відкрито виконавче провадження № 70052010, є чинною та позивачем не оскаржується.

Щодо доводів позивача про те, що ГУ ПФУ у Львівській області підпадає під визначення «державний орган» в розумінні Законів України «Про виконавче провадження» №1404-VIII та «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень» №4901-VI, а тому примусове стягнення грошових коштів можливе лише через органи державної казначейської служби України, то суд зазначає, що оскаржувана постанова винесена щодо виконання постанови про стягнення виконавчого збору, а не на підставі рішення суду.

Крім цього щодо порядку прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2022 ВП № 70052010, суд зазначає наступне.

Згідно з ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, постанов державних виконавців про стягнення виконавчого збору.

Питання організації виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» підлягають примусовому виконанню врегульовані також Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженою наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 02 квітня 2012 року за № 489/20802 (далі - Інструкція).

Згідно з пунктом 8 Розділу ІІІ Інструкції стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір, державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Виконання постанови про стягнення виконавчого збору здійснюється за рахунок стягнутих з боржника коштів за умови відсутності заборгованості зі сплати аліментів.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, постанова про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) реєструється в автоматизованій системі виконавчого провадження як виконавчий документ та підлягає виконанню в порядку, передбаченому Законом та цією Інструкцією.

Державний виконавець зобов`язаний відкрити виконавче провадження за постановою про стягнення виконавчого збору не пізніше наступного робочого дня з дня її реєстрації в автоматизованій системі виконавчого провадження.

Аналіз положення пункту 8 Розділу ІІІ Інструкції та пункту 5 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» дає підстави для висновку про те, що відкриття виконавчого провадження за виконавчим документом - постановою державного виконавця про стягнення виконавчого збору не суперечить вимогам чинного законодавства.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 17.02.2020 у справ №712/1688/17.

Таким чином, прийнята постанова про стягнення з боржника виконавчого збору, яка у встановленому законом порядку протиправною не визнавалась та не скасовувалась, була належним виконавчим документом, обов`язковим для її прийняття та відкриття на підставі неї виконавчого провадження з її виконання відповідно до ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження». Порядок прийняття оскаржуваної постанови про відкриття виконавчого провадження, визначений Законом України «Про виконавче провадження», відповідачем не порушено.

За таких обставин суд вказує на відсутність підстав для задоволення позовних вимог, а саме скасування постанови Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про відкриття виконавчого провадження від 21.10.2022 ВП № 70052010.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Згідно з позицією Європейського суду з прав людини, висловленою, зокрема, у п. 45 рішення в справі «Бочаров проти України», п. 53 рішення в справі Федорченко та Лозенко проти України, п. 43 рішення в справі Кобець проти України, при оцінці доказів і вирішенні спору суду слід керуватися критерієм доведення поза розумним сумнівом. Тобто, встановлюючи істину в справі слід базуватися передусім на доказах, які належно, достовірно й достатньо підтверджують ті чи інші обставини таким чином, щоби не залишалося щодо них жодного обґрунтованого сумніву.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України, принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 2 ст. 73 КАС України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно з ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши оскаржуване рішення відповідно до критерій визначених ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, повно та всебічно проаналізувавши матеріали справи та надані докази, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є безпідставними та не обґрунтованими, а тому позов не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати стягненню не підлягають.

Керуючись статтями 6-10, 14, 72-77, 90, 132, 241-246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) про скасування постанови - відмовити.

Судові витрати розподілу не підлягають.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту судового рішення до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Львівський окружний адміністративний суд. Копія апеляційної скарги одночасно надсилається особою, яка її подає, до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст судового рішення складено 28.12.2022.

Суддя Костецький Н.В.