Справа № 140/11154/21
Суддя: Гуляк Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 140/11154/21 пров. № А/857/9117/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гуляка В.В.

суддів: Ільчишин Н. В., Коваля Р.Й.

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці,

на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року (суддя Плахтій Н.Б., час ухвалення не зазначено, місце ухвалення м.Луцьк, дата складання повного тексту не зазначено),

в адміністративній справі №140/11154/21 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці,

про визнання протиправним та скасування рішення,

встановив:

У жовтні 2021 року позивач ОСОБА_1 звернулася в суд із адміністративним позовом до відповідача Волинської митниці, в якому просила визнати протиправним та скасувати рішення №UA205140/2021/000017/1 від 18.08.2021 року про коригування митної вартості товару «Автомобіль легковий, що був у користуванні; марка Land Rover, модель Discovery, номер кузова НОМЕР_1 …», який декларувався згідно МД від 17.08.2021 року №UA205140/2021/031954.

Відповідач позовних вимог не визнав, в суді першої інстанції подав відзив на позовну заяву, просив відмовити у задоволенні позову повністю за безпідставністю вимог.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 10.05.2022 позов задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів №UA205140/2021/000017/1 від 18 серпня 2021 року. Стягнуто на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судові витрати в сумі 5908,00 гривень.

З цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає апелянт, що при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції неправильно застосовано до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права, не надано належної юридичної оцінки доказам митниці, неповно з`ясовано обставини справи, які мають істотне значення для правильного вирішення спору, внаслідок чого рішення суду підлягає скасуванню з підстав, наведених в апеляційній скарзі.

В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що під час здійснення митного контролю за правильністю визначення митної вартості товару з врахування поданих у вказаних цілях разом з МД документів було встановлено, що у поданих до митного контролю та митного оформлення документах наявні розбіжності, а саме: реалізацію транспортного засобу здійснено на підставі договору від 09.08.2021 року та інвойсу від 11.08.2021 року №, згідно якого продавцем товару є ТОВ «МОРСКО КОНЧЕ 3» Болгарія, представник Максим Студенніков, покупцем - ОСОБА_2 . При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.08.2021 року № НОМЕР_2 гр. С 1,3 містить відомості про особу, на яку зареєстрований транспортний засіб - Стефан Стамболов, що не кореспондується із відомостями стосовно сторони договору від 09.08.2021 року та інвойсу від 11.08.2021 року №. Відповідно до п.6 та 8 частини 2 статті 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхування оцінюваних товарів. Однак до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не надано. Таким чином, наявні сумніви стосовно дійсних умов та фактичного місця придбання транспортного засобу, що в свою чергу створює сумніви стосовно достовірності заявлених декларантом відомостей про вартість покупки транспортного засобу. Декларант не надав відомостей, зазначених в гр.С.1.3 - ОСОБА_3 , передбачених ст.53 МК України. Також апелянт вказує, що декларант не надав інформацію щодо взаємозалежності осіб згідно п.12 ст.58, а саме між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом від 18.08.2021 року. Декларантом товари оформлено у вільний обіг 19.08.2021 року згідно МД №UА205140/2021/033864 з наданням гарантій, передбачених ч.7 ст.55 МК України. Звертає апелянт увагу суду, що відповідно до Договору купівлі-продажу механічного транспортного засобу та його перекладу з болгарської на українську мову, вбачається, що продавцем транспортного засобу є одноосібним ТОВ «МОРСКО КОНЧЕ 3» в особі представника Максима Студеннікова. У зв`язку з вищевикладеним митним органом було прийняте рішення про коригування митної вартості №UА205140/2021/000017/1 у повній відповідності до вимог чинного законодавства, а тому вважає його законним та обґрунтованим. Щодо розподілу судових витрат, прийнятих у рішенні суду, вважає скаржник, що заявлений до стягнення розмір суми коштів за підготовку позову та подання його до суду явно завищеним.

За результатами апеляційного розгляду апелянт просить оскаржене рішення суду від 10.05.2022 скасувати та прийняти постанову, якою у позові відмовити повністю.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, дослідивши матеріали справи та докази по справі, обговоривши доводи, межі та вимоги апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, вважає, що апеляційну скаргу відповідача слід задоволити.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Позивач ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу механічного транспортного засобу від 09.08.2021 придбала у компанії «МОРСКО КОНЧЕ 3» (Республіка Болгарія) транспортний засіб, що був у використанні, марки - LAND ROVER, модель - DISCOVERY, номер кузова - НОМЕР_1 ,- календарний рік виготовлення - 2018, - модельний рік виготовлення 2018. Ціну ТЗ визначено в розмірі 11250 євро згідно рахунку-фактури від 11.08.2021 № та платіжного доручення від 11.08.2021 №IJJJ1 (а.с. 18-23).

З метою здійснення митного оформлення даного транспортного засобу декларантом позивача подано митниці МД №UA205090/2019/137043 від 17.08.2021, у якій митну вартість товару визначено за першим методом (за ціною договору) на рівні 11450 євро, з врахуванням витрат на транспортування (а.с. 54-55).

На підтвердження обґрунтованості заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення разом з декларацією декларант надав митному органу документи, які посвідчують підстави придбання товару, його і кількісні та якісні характеристики, цінове та вартісне обґрунтування, а саме: рахунок-фактуру від 11.08.2021 №; акт огляду від 14.08.2021 №UA408050/2021/005161; свідоцтво про реєстрацію від 10.08.2021 №001330488; довідкове повідомлення експерта товарознавця від 17.08.2021 №744; платіжне доручення в іноземній валюті від 11.08.2021 №ІJJJ1; договір купівлі продажу від 09/08/2021 №3116; довіреність від 05.08.2021 року №3042; заяву на посвідчення від 17.06.2021; заяву про транспортні витрати від 17.06.2021; платіжне доручення від 12.08.2021 №575672231; експортну декларацію від 10.08.2021 №21BG001008АА343708 (а.с. 58-77).

За результатами аналізу поданої декларантом позивача до митного оформлення МД та долучених документів митницею встановлені наступні розбіжності: 1) реалізацію транспортного засобу здійснено на підставі договору від 09.08.2021 та інвойсу від 11.08.2021 №, згідно з яким продавцем товару є TOB «МОРСКО КОНЧЕ 3» (Болгарія), представником Максим Студенніков, покупцем ОСОБА_2 . При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.08.2021 № НОМЕР_2 гр. С 1,3 містить відомості про особу, на яку зареєстрований транспортний засіб Стефан Стамболов, що не кореспондується із відомостями стосовно сторони договору від 09.08.2021 та інвойсу від 11.08.2021 №; 2) відповідно до п.6 та 8 частини 2 статті 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхування оцінюваних товарів.

За результатами опрацювання митницею поданих документів декларанту 18.08.2021 надіслано електронне повідомлення та зазначено про необхідність надання в десятиденний строк додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, а саме: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); виписку з бухгалтерської документації; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; документально підтверджені витрати на страхування та транспортування. Згідно з п.6 ст.5З МК України декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості (а.с. 82).

У повідомленні від 18.08.2021 декларант позивача зазначив, що до митного оформлення були подані всі необхідні документи для підтвердження митної вартості, просив розглянути можливість визнання задекларованої митної вартості без врахування термінів, передбачених Митним кодексом України (а.с. 87-88).

18.08.2021 відповідач прийняв рішення №UА205140/2021/000017/1 про коригування митної вартості товарів (а.с. 50-51), у графі 33 якого зазначено, що митна вартість товарів, які ввозяться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості, а також в зв`язку з тим, що подані документи містять розбіжності, а саме: 1) реалізацію транспортного засобу здійснено на підставі договору від 09.08.2021 та інвойсу від 11.08.2021 №, згідно якого продавцем товару TзOB «МОРСКО КОНЧЕ 3» Болгарія, представником Максим Студенніков, покупцем ОСОБА_2 . При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.08.2021 № НОМЕР_2 гр. С 1,3 містить відомості про особу, на яку зареєстрований транспортний засіб - Стефан Стамболов, що не кореспондується із відомостями стосовно сторони договору від 09.08.2021 та інвойсу від 11.08.2021 №; 2) відповідно до п.6 та 8 частини 2 статті 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхування оцінюваних товарів.

Поряд з тим, відповідно частини п`ятої статті 52 МК України та до графи 20 Розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів: банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Однак до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не надано. Таким чином, наявні сумніви стосовно дійсних умов та фактичного місця придбання транспортного засобу, що в свою чергу створює сумніви стосовно достовірності заявлених декларантом відомостей про вартість покупки транспортного засобу.

Згідно вимог наказу ДМСУ від 01.07.2021 №476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України» та згідно ст.53 та ст.54 МК України декларанту запропоновано надати в 10-денний термін наступні документи:

1)договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договорам (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2)рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом):

3)виписку з бухгалтерської документації;

4)висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями.

5)документально підтверджені витрати на страхування та транспортування.

Згідно з п.6 ст. 53 декларант за власним бажанням може подавати додаткові наявні документи для підтвердження заявленої ним митної вартості.

Додатково надана інформація від декларанта в листі від 18.08.21 щодо адреси підприємства TзOB МОРСКО КОНЧЕ, 3 зазначена в гр. С технічного паспорта спростовується, так як точна адреса підприємства ТОВ МОРСКО КОНЧЕ 3 зазначена в договорі купівлі-продажу від 09.08.21 - ОБЛ. БУРГАС, ОБЩ. БУРГАС, ВУЛ.ГЕОРП КІРКОВА №13 ПОВ.3, КВ. Декларант не надав відомостей, зазначених в гр. ОСОБА_6 , передбачених ст.53 МКУ. Декларант не надав інформацію щодо взаємозалежності осіб згідно п.12 ст.58-, а саме між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 . Декларант не надав інших додаткових документів для підтвердження митної вартості, про що повідомив листом від 18.08.2021.

У зв`язку з вищевикладеним та керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, МКУ, також, вимогами ч.6 ст.54 МКУ передбачено, що у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком, та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МКУ митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості. За умови надання, згідно ст.53 МКУ документів, витребуваних митницею, які містять достовірну, об`єктивну інформацію, яка підлягає обчисленню і підтверджує правильність обрання методу визначення митної вартості, митну вартість може бути визнано. У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст. 59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (сг.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта. Митну вартість товару 1 визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 Митного кодексу України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021№476«Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів» на підставі цінової інформації згідно інтернет ресурсу (mobile.de.) на рівні 39930 EUR.

Митницею відповідно до положень ст.55 та ст.57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо вибору методу визначення митної вартості товару. Рівень митної вартості становить 39930 EUR. Декларант має право звернутися до митного органу з проханням випустити товари, що декларуються, у вільний обіг за умови надання гарантій відповідно до розділу X та ст.55 Митного кодексу. Декларант має право оскаржити рішення про коригування заявлена митної вартості у митному органі вищого рівня відповідно до глави 4 Митного кодексу або в судовому порядку.

Позивач через декларанта 19.08.2021 подала нову МД №UA205140/2021/033864, за якою товар випущено у вільний обіг з наданням гарантій, передбачених частиною сьомою статті 55 МК України (а.с. 56-57).

Не погодившись з рішенням про коригування митної вартості товарів, позивач звернулася до адміністративного суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідач належними та допустимими доказами не довів факту порушення позивачем вимог митного законодавства при визначенні митної вартості товару, тому суд визнав оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів протиправним та скасував. Суд також провів розподіл судових витрат та визначив, що на користь позивача необхідно стягнути судові витрати в загальному розмірі 5908,00 грн, з них: судовий збір в сумі 908,00 грн, витрати на професійну правничу допомогу в сумі 5000,00 грн..

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції не погоджується із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для задоволення позовних вимог, виходячи з наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини з приводу митного контролю та митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, що переміщуються через митний кордон України, справляння митних платежів регулюються положеннями Митного кодексу України, Податкового кодексу України та інших законів України з питань оподаткування.

Відповідно до ч.1 ст.246 МК України, метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.

Частиною 1 статті 248 МК України передбачено, що митне оформлення розпочинається з моменту подання органу доходів і зборів декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання органом доходів і зборів від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.257 МК України, декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії або їх електронні (скановані) копії, засвідчені електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи. Електронне декларування здійснюється з використанням електронної митної декларації, засвідченої електронним цифровим підписом, та інших електронних документів або їх реквізитів у встановлених законом випадках, а також електронних (сканованих) копій паперових документів, засвідчених електронним цифровим підписом декларанта або уповноваженої ним особи.

Умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику (ч.6 ст.257 МК України).

Крім цього, частиною третьою статті 318 МК України встановлено, що митний контроль має передбачати виконання органами доходів і зборів мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари (ст.49 МК України).

Стаття 51 МК України регулює питання визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України, згідно частини 1 митна вартість товарів, які переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Згідно ч.2 ст.51 МК України, митна вартість товарів, що ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, визначається відповідно до глави 9 цього Кодексу.

Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ст.52 МК України).

Митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті (ч.4 ст.58 МК України).

Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця (ч.5 ст.58 МК України).

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. До переліку документів, які декларант повинен подавати для підтвердження митної вартості товару, заявленої у декларації, і методу, обраного для її обчислення, належать: декларація митної вартості, зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності, рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу), якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару, за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару, транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню, якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Частиною 3 статті 53 МК України передбачено, що у разі якщо документи, зазначені у частині 2 цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

У разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу, крім документів, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, подає (за наявності) визначені в ній документи (ч.4 ст.53 МК України).

Отже, орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення, наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Крім цього, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Однак, витребувати необхідно лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені ст.53 МК України. Ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митної вартості не за першим методом лише тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Аналогічні правові висновки висловлені Верховним Судом в постанові від 19.02.2019р. (справа №805/2713/16-а).

Крім цього, відповідно до ч.5 статті 53 МК України, забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно ч.ч. 1-3 ст.54 цього Кодексу, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу. За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

Колегія суддів звертає увагу, що в частині четвертій статті 54 МК України визначено виключний перелік підстав, за яких митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

Частиною 6 ст.54 МК України визначено, що орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: - невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; - неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій четвертій статті 53 зазначеного Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; - невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 зазначеного Кодексу; - надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Аналогічний перелік причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції), наведено у Правилах заповнення рішення про коригування митної вартості, затверджених наказом Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012р..

Наведені норми зобов`язують митницю зазначати конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Крім цього, не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.

Частинами 1, 2, 5, 6 ст.55 МК України встановлено, що рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів. Прийняте органом доходів і зборів письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана органом доходів і зборів; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною органом доходів і зборів; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням органу доходів і зборів про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному органом доходів і зборів відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду. Декларант може провести консультації з органом доходів і зборів з метою обґрунтованого вибору методу визначення митної вартості на підставі інформації, яка наявна в органі доходів і зборів. На вимогу декларанта консультації проводяться у письмовому вигляді.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.57 МК України, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Відповідно до ч.1 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Згідно з ч.2 ст.58 МК України, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.4, ч.5 ст.58 МК України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. Ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

Згідно з ч.3 ст.58 МК України, у разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 вказаного Кодексу. У разі якщо митна вартість оцінюваних товарів не може бути визначена згідно з положеннями статті 58 вказаного Кодексу, за основу для її визначення береться вартість операції з ідентичними товарами, що продаються на експорт в Україну з тієї ж країни і час експорту яких збігається з часом експорту оцінюваних товарів або є максимально наближеним до нього.

Частинами 1, 2 ст.64 цього Кодексу встановлено, що у разі якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом послідовного використання методів, зазначених у статтях 58-63 цього Кодексу, митна вартість оцінюваних товарів визначається з використанням способів, які не суперечать законам України і є сумісними з відповідними принципами і положеннями Генеральної угоди з тарифів і торгівлі (GATT). Митна вартість, визначена згідно з положеннями цієї статті, повинна ґрунтуватися на раніше визнаних (визначених) органами доходів і зборів митних вартостях.

З матеріалів справи видно, що спір між сторонами виник з приводу правильності визначення декларантом митної вартості ввезеного на територію України транспортного засобу автомобіля марки LAND ROVER, модель - DISCOVERY, номер кузова - НОМЕР_1 за ціною 11250 євро та ненадання відповідачу необхідних документів для підтвердження заявленої митної вартості товару, у зв`язку з чим митну вартість товару визначено відповідачем за резервним методом на рівні 39930 EUR.

Колегія суддів враховує, що зі змісту вимоги митного органу, направленої декларанту, митниця вказала, що митна вартість товару, яка ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за обраним декларантом методом, та містять розбіжності, а саме: реалізацію транспортного засобу здійснено на підставі договору від 09.08.2021 року та інвойсу від 11.08.2021 року №, згідно якого продавцем товару є ТОВ «МОРСКО КОНЧЕ 3» Болгарія, представник Максим Студенніков, покупцем - ОСОБА_2 . При цьому, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу від 10.08.2021 року № НОМЕР_2 гр. С 1,3 містить відомості про особу, на яку зареєстрований транспортний засіб - Стефан Стамболов, що не кореспондується із відомостями стосовно сторони договору від 09.08.2021 року та інвойсу від 11.08.2021 року №; відповідно до п.6 та 8 частини 2 статті 53 МК України документами, що підтверджують митну вартість товарів є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення та страхування оцінюваних товарів.

При цьому встановлені митним органом розбіжності стосуються невідповідності продавця товару відповідно до договору від 09.08.2021 та інвойсу від 11.08.2021 - ТОВ «МОРСКО КОНЧЕ 3» інформації про власника транспортного засобу, зазначеній у свідоцтві про його реєстрацію, - ОСОБА_3 .

Надаючи правову оцінку такій розбіжності, суд першої інстанції правильно керувався тим, що Уніфікований стандарт змісту свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу у країнах Європейського Союзу встановлений Директивою Ради Європейського Союзу 1999/37/ЕС від 29.04.1999 про реєстраційні документи транспортних засобів (далі-Директива). Даний документ використовується в Україні для уніфікації стандартів свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу українського зразку, що затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 16.08.2020 №844.

Відповідно до статті ІІ.5 Розділу II Додатку І Директиви інформація у свідоцтві викладається за наступними згармонізованими кодами Співтовариства: «...(С.1.1) прізвище або найменування підприємства, що є власником; (С.1.2) інші імена або ініціали (якщо необхідно); (С.1.3) адреса власника в державі-члені реєстрації на дату видачі документа...». Таким чином, у графі С.1.3. свідоцтва міститься саме адреса, а не прізвище власника.

Дослідивши зміст свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 28), у графі С.1.1 вказано назву власника МОРСКО КОНЧЕ 3 ЕООД, а у графі С.1.3. зазначено адресу АДРЕСА_1 , ЕТ:6, АП: 15.

Крім того, у пункті 1 договору купівлі-продажу механічного транспортного засобу від 09.08.2021 зазначено продавця - МОРСКО КОНЧЕ 3 ЕООД, представником якого є Максим Студенніков, постійна адреса останнього: обл. Бургас, общ. Бургас гр. Бургас вул. Стефан Стамболов №78, ст.6, ап.№15 (а.с. 18-21).

Таким чином, поданими до митного оформлення документами підтверджується той факт, що ОСОБА_3 не є власником транспортного засобу, оскільки це є назва вулиці (проспекту), і твердження митниці з цього приводу є хибними.

Доводи апеляційної скарги у вказаній частині висновків суду першої інстанції не спростовують.

Водночас, колегія суддів не погоджується із міркуваннями суду першої інстанції про те, що МК України не визначає вид доказів, якими повинен підтверджуватися розмір витрат на перевезення товарів, а тому заява про транспортні витрати є допустимим доказом на підтвердження витрат на перевезення товару.

Відповідно ч.5 ст.52 МК України та до графи 20 Розділу ІІІ «Правил заповнення декларації митної вартості», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 №599, для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів.

До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно- експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Згідно п.10 ст.58 МК України, при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, додаються витрати, якщо вони не були включені, понесені покупцем, зокрема витрати на транспортування та страхування.

Проте, як підтверджується матеріалами справи, декларантом до митного оформлення жодного з перерахованих вище документів не було надано.

Отже, в митного органу цілком підставно виникли сумніви стосовно дійсних умов та фактичного місця придбання транспортного засобу, що в свою чергу створює сумніви стосовно достовірності заявлених декларантом відомостей про митну вартість за основним методом визначення митної вартості придбаного товару - транспортного засобу.

Також суд апеляційної інстанції вважає вагомими доводи митного органу з приводу фактичних обставин, які мають визначальний вплив для вирішення вказаної справи, які судом першої інстанції необґрунтовано відхилені, а саме щодо неподання декларантом інформації про взаємозалежність осіб, а саме позивача ОСОБА_7 і представника компанії «МОРСКО КОНЧЕ 3» Максима Студеннікова.

Суд першої інстанції не взяв до уваги те, що у рішенні про коригування митної вартості товару від 18.08.2021 року №UА205140/2021/000017/1 вказано, що «Декларант не надав інформацію щодо взаємозалежності осіб згідно п.12 ст.58 МК України, а саме між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 », у зв`язку із чим безпідставно відхилив відповідні доводи митного органу.

Відповідно до пункті 12-18 статті 58 МК України, той факт, що продавець і покупець пов`язані між собою особи, сам по собі не може бути підставою для розгляду вартості операції як неприйнятної. У таких випадках необхідно розглянути обставини продажу та прийняти вартість операції за умови, що взаємовідносини покупця і продавця не вплинули на ціну оцінюваних товарів. За наявності достатніх підстав вважати, що відносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, вплинули на ціну оцінюваних товарів, митний орган повинен надати декларанту або уповноваженій ним особі свої письмові обґрунтування, що такий вплив мав місце. У разі відсутності обґрунтувань з боку митного органу необхідно вважати, що взаємовідносини, зазначені у частині дванадцятій цієї статті, не вплинули на ціну оцінюваних товарів. Декларант має право відповіді та доказу відсутності впливу взаємозв`язку продавця і покупця на ціну, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари. Для цілей цього Кодексу особи вважаються пов`язаними між собою у випадках, зазначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. Особи, одна з яких є одноосібним агентом, одноосібним дистриб`ютором чи одноосібним концесіонером іншої, як би це не називалося, вважаються пов`язаними для цілей цього Кодексу, якщо вони підпадають хоча б під один із критеріїв, визначених у статті 15 Угоди про застосування статті VII Генеральної угоди з тарифів і торгівлі 1994 року. При продажу товарів між пов`язаними особами вартість операції береться за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів за першим методом, якщо декларант покаже, що така вартість є близькою до вартості однієї з нижчезазначених операцій, яка здійснювалася одночасно або майже одночасно з операцією з оцінюваними товарами: 1) вартості операції при продажу непов`язаним покупцям ідентичних або подібних (аналогічних) товарів для експорту в Україну; 2) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 62 цього Кодексу; 3) митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, визначеної згідно з положеннями статті 63 цього Кодексу.

Так, матеріалами справи підтверджується, що відповідно до договору купівлі-продажу механічного транспортного засобу від 09.08.2021, відносно ТЗ марки Ленд Ровер, модель Діскавері, реєстраційний № НОМЕР_3 , кузов № НОМЕР_1 , одноосібним продавцем являється ТОВ «МОРСКО КОНЧЕ 3» в особі представника Максима Студеннікова, а покупцем є Тетяна Студеннікова.

З наведеного видно, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 пов`язані між собою особи.

Колегія суддів звертає увагу на те, що орган доходів і зборів має повноваження на висунення письмової вимоги про надання додаткових документів у тому разі, коли у документах, поданих декларантом для митного оформлення наявні розбіжності, ознаки підробки або відсутні всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, наявні обґрунтовані підстави вважати, про наявність взаємозв`язку між продавцем і покупцем, який впливає на заявлену декларантом митну вартість. Водночас цим повноваженням митниці на витребування додаткових документів кореспондує обов`язок належним чином обґрунтувати наявність підстав вважати та належним чином обґрунтувати причини, з яких заявлена митна вартість не може бути перевірена на підставі документів, наданих декларантом разом із митною декларацією.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

Колегією суддів встановлено, що уповноважена особа декларанта не надала митниці достатній пакет документів на підтвердження повноти і достовірності заявленої митної вартості товару за основним методом, а саме, декларант не надав інформацію щодо взаємозалежності осіб, згідно п.12 ст.58, між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Керуючись положеннями Угоди про застосування статті VII ГАТТ 1994 року, вимогами ч.6 ст.54 МК України, у зв`язку із неподанням декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч.2-4 ст.53 МК України, митниця може відмовити у визнанні заявленої декларантом митної вартості.

Суд апеляційної інстанції вважає, що у митного органу обґрунтовано виникли сумніви щодо визначення уповноваженою особою декларанта митної вартості імпортованого товару автомобіля за основним методом, оскільки до самої митної декларації не було подано всі необхідні документи для підтвердження заявлених відомостей про його митну вартість за ціною договору та підтверджуючих ціну договору додаткових документів, зокрема не надано інформації щодо взаємозалежності осіб ОСОБА_10 та ОСОБА_7 згідно п.12 ст.58 МК України.

Слід зазначити, що відповідно до ч.4 ст.368 МК України, у разі наявності доказів недостовірності заявленої фактурної вартості товарів органи доходів і зборів визначають їх вартість самостійно, на підставі ціни на ідентичні або подібні (аналогічні) товари відповідно до вимог вказаного Кодексу.

У зв`язку з неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості, а саме методу 2а (ст.59 МКУ) та методу 26 (ст.60 МКУ) з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари, методу 2в (ст.62 МКУ) та методу 2г (сг.63 МКУ) з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта, відповідачем митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України, відповідно до наказу ДМСУ від 01.07.2021№476 «Про затвердження Методичних рекомендацій щодо роботи посадових осіб митних органів з аналізу, виявлення та оцінки ризиків при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товарів, які переміщуються через митний кордон України», на підставі положень наказу ДМСУ від 13.10.2006 №885 «Про забезпечення контролю за правильністю визначення митної вартості транспортних засобів, вузлів та агрегатів» на підставі цінової інформації згідно інтернет ресурсу (mobile.de.) на рівні 39930 EUR.

У графі 33 рішення про коригування митної вартості товару від 18.08.2021 року №UА205140/2021/000017/1 міститься достатня інформація щодо числового значення скоригованої митницею митної вартості товару, а саме на підставі цінової інформації мережі Інтернет (Mobile.de) яка була взята за основу для визначення митної вартості товарів.

Копія даної цінової інформації мережі Інтернет (Mobile.de) долучена та знаходиться в матеріалах справи (а.с. 89-94).

Тому доводи апелянта про те, що заявлена митна вартість товару є документально непідтвердженою, суд вважає обґрунтованими.

При цьому, у розглядуваних правовідносинах колегія суддів апеляційного суду вважає обгрунтованим сумнів митного органу у достовірності та реальності вартості розглядуваного ТЗ LAND ROVER, DISCOVERY, номер кузова - НОМЕР_1 , - календарний рік виготовлення - 2018, модельний рік виготовлення 2018, за ціною, яка була вказана декларантом 11250 євро.

Така митна вартість вказаного автомобіля являється очевидно необ`єктивною і суттєво відрізняється від цінових пропозицій з інтернет ресурсу щодо аналогічних ТЗ за цінами наближеними до 39930 EUR.

Відповідно частин 1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Колегія суддів вважає, що відповідач як суб`єкт владних повноважень виконав свій обов`язок щодо доказування правомірності прийнятого рішення про коригування митної вартості №UА205140/2021/000017/1 від 18.08.2021 року у відповідності до вимог чинного законодавства.

Враховуючи зазначене, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що суд першої інстанції прийняв рішення з неповним встановленням обставин справи та з порушенням норм матеріального права, а відтак у відповідності до вимог статті 317 КАС України рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню з прийняттям нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

У відповідності до вимог статті 139 КАС України понесені сторонами судові витрати перерозподілу не підлягають.

Суд апеляційної інстанції також зазначає, що відповідно до п.2 ч.5 ст.328 КАС України, не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження).

Проаналізувавши характер спірних правовідносин, предмет доказування, склад учасників справи, та враховуючи, що дану адміністративну справу було розглянуто судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження, суд апеляційної інстанції зазначає, що дана адміністративна справа є справою незначної складності, а тому рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

постановив:

Апеляційну скаргу Волинської митниці задоволити.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 10 травня 2022 року в адміністративній справі №140/11154/21 за позовом ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення скасувати та прийняти нову постанову.

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Волинської митниці про визнання протиправним та скасування рішення відмовити.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. В. Гуляк
судді Н. В. Ільчишин
Р. Й. Коваль