Справа № 580/5737/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року справа № 580/5737/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 01.11.2022 №88 про відмову у призначенні пенсії по інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області зарахувати до страхового стажу роботи позивача періоди догляду за особою з інвалідністю 3 групи з 11.12.1997 по 30.11.2000, з 21.12.2000 по 31.01.2001, з 19.01.2002 по 31.12.2003 згідно акту опитування свідків від 27.10.2022;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії по інвалідності та прийняти відповідне рішення про призначення пенсії з 19.09.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначив, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області протиправно не враховано до страхового стажу позивача періоди догляду за особою з інвалідністю 3 групи з 11.12.1997 по 30.11.2000, з 21.12.2000 по 31.01.2001, з 19.01.2002 по 31.12.2003 згідно акту опитування свідків від 27.10.2022, оскільки на думку відповідача положеннями ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено догляду за інвалідом ІІІ групи та через не надання позивачем висновку медичного закладу, що пенсіонер потребує постійного стороннього догляду. Позивач зазначає, що актом опитування свідків від 27.10.2022 підтверджено, що він у спірний період дійсно доглядав свого батька, тому вважає, що має право на призначення пенсії по інвалідності з 19.09.2022.

Ухвалою суду від 28.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області позовні вимоги не визнало, просило у задоволенні позову відмовити повністю, надало суду письмовий відзив на позов, у якому зазначило, що відсутні правові підстави для призначення позивачу пенсії по інвалідності, оскільки положеннями ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено догляду за інвалідом ІІІ групи та через не надання позивачем висновку медичного закладу, що пенсіонер потребує постійного стороннього догляду. На підставі викладеного відповідачі просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області у визначений судом строк відзив на позов не подало.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд зазначає наступне.

Із наявних у матеріалах справи доказів судом встановлено, що позивач 26.10.2022 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області із заявою щодо призначення пенсії по інвалідності.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у порядку екстериторіальності рішенням від 01.11.2022 №88 відмовлено у призначені позивачу пенсії по інвалідності через відсутність у нього необхідного стажу, який дає право на пенсію по інвалідності, оскільки не враховано до страхового стажу позивача періоди догляду за особою з інвалідністю 3 групи з 11.12.1997 по 30.11.2000, з 21.12.2000 по 31.01.2001, з 19.01.2002 по 31.12.2003.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що відповідно до ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел передбачено Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі по тексту Закон №1058-IV).

Відповідно до статті 1 Закону №l058-IV у цьому Законі наведені нижче терміни вживаються в такому значенні: застрахована особа фізична особа, яка відповідно до цього Закону підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачуються чи сплачувалися у встановленому законом порядку страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування та до накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування; страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески, страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження віл сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до абзацу першого частини першої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно частини другої статті 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Статтею 11 Закону №o1058-IV визначено осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню.

Так, відповідно до пункту 9 статті 11 Закону №1058-IV (чинного в період з 01.01.2008 по 01.08.2015) в т.ч. загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за особою з інвалідністю І групи або за особою, яка досягла пенсійного віку, встановленого статтею 26 вказаного Закону, та за висновком закладу охорони здоров`я потребує постійного стороннього догляду, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу, надбавку або компенсацію відповідно до законодавства.

Відповідно до п.14 ч. 1 ст. 4 ЗУ «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в редакції чинній на момент отримання соціальних виплат) платниками єдиного внеску є один з непрацюючих працездатних батьків, усиновителів, опікун, піклувальник, які фактично здійснюють догляд за дитиною-інвалідом, а також непрацюючі працездатні особи, які здійснюють догляд за інвалідом I груди або за престарілим, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду або досяг 80-річного віку, якщо такі непрацюючі працездатні особи отримують допомогу або компенсацію відповідно до законодавства.

Платники єдиного внеску, зазначені у пунктах 2-14 частини першої цієї статті, є застрахованими особами відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 1 частини першої цієї статті, є страхувальниками для платників єдиного внеску, зазначених у пунктах 2, 3, 6-14 частини першої шєї статті.

Так, підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - шириємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Відповідно до п. «є» ч. 3 ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується час догляду за інвалідом 1 групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду.

Порядок встановлення часу догляду за інвалідом 1 групи, дитиною-інвалідом віком до 16 років, а також пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду встановлений п. 10 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637, а саме зазначений час догляду встановлюється на підставі: акта обстеження фактичних обставин здійснення догляду; документів, що засвідчують перебування на інвалідності (для інвалідів І групи і дітей-інвалідів) і вік (для престарілих і дітей-інвалідів).

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги» від 29 квітня 2004 року №558 непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, котрих обслуговують соціальні служби), призначається щомісячна компенсаційна виплата. При зарахуванні до страхового стажу періоду догляду за інвалідом 1 групи та престарілим до управління Пенсійного фонду України надається довідка управління праці та соціального захисту населення, яка підтверджує отримання щомісячної компенсаційної виплати за яку сплачені страхові внески.

Час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, а починаючи з 01 січня 2005 року - у разі отримання компенсації по догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду, в управлінні праці та соціального захисту населення.

Вказані правові висновки викладені в постанові Верховного Суду від 18.07.2018 р. у зразковій справі №348/919/17 (К/9901/2126/18).

Із матеріалів справи судом встановлено, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області у порядку екстериторіальності рішенням від 01.11.2022 №88 відмовлено у призначені позивачу пенсії по інвалідності через відсутність у нього необхідного стажу, який дає право на пенсію по інвалідності, оскільки не враховано до страхового стажу позивача періоди догляду за особою з інвалідністю 3 групи з 11.12.1997 по 30.11.2000, з 21.12.2000 по 31.01.2001, з 19.01.2002 по 31.12.2003, так як положеннями ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» не передбачено догляду за інвалідом ІІІ групи та через не надання позивачем висновку медичного закладу, що пенсіонер потребує постійного стороннього догляду.

Суд зазначає, що у матеріалах адміністративної справи містяться лише два акти опитування свідків від 27.10.2022 щодо періодів догляду позивачем за особою з інвалідністю 3 групи з 11.12.1997 по 30.11.2000, з 21.12.2000 по 31.01.2001, з 19.01.2002 по 31.12.2003, які складені у відповідності до Порядку підтвердження роботи, що зараховується до стажу для призначення пенсії.

Разом з цим, положення ст. 56 «Про пенсійне забезпечення» та Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637, передбачають зарахування до стажу роботи лише час догляду за інвалідом 1 групи.

Необхідно зазначити, що час догляду за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду в період до 2004 року (включно) зараховується, зокрема, саме на підставі акта фактичних обставин здійснення догляду за такою особою, проте матеріали справи такого акту не містять, як і не містять відомостей про те, що особа пенсіонер, за яким доглядав позивач дійсно за висновком медичного закладу потребував постійного стороннього догляду.

За таких обставин суд, за правилами, встановленими ст. 90 Кодексу адміністративного судочинства України, перевіривши наявні у справі докази, вважає заявлені позовні вимоги не обґрунтованими та такими, що не підлягають до задоволення.

Згідно частини 1 статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому в силу положень частини 2 статті 77 вказаного кодексу, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст. 2, 5, 6, 14, 77, 134, 241-246, 255, 263, 295, 370 КАС України суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення суду.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО