Справа № 460/19078/22
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

27 грудня 2022 року м. Рівне №460/19078/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді В.В. Щербакова, розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом

Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю
доПриватного акціонерного товариства Дубенський завод гумово -технічних виробів
про стягнення адміністративно-господарських санкцій, -
В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного акціонерного товариства «Дубенський завод гумово-технічних виробів» про стягнення адміністративно - господарських санкцій за незайняті робочі місця, призначені для працевлаштування осіб з інвалідністю та пені у загальній сумі 267074,91 грн. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно отриманої позивачем інформації від Дубенської міськрайонної філії РОЦЗ відповідачем відмовлено у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, чим порушено покладений на нього законом обов`язок, що у свою чергу є підставою для нарахування адміністративно-господарських санкцій та пені на загальну суму 267074,91 грн.

Ухвалою суду від 27.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено провадити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» не погоджується із даним твердженням, вважає нараховані господарські санкції та додатково нараховану пеню протиправними та такими, що підлягають до скасування, у судовому порядку. Зазначає, що ними були вжиті всі передбачені чинним законодавством заходи щодо створення робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю та недопущення правопорушення, яке є підставою для застосування до нього штрафних санкцій, визначених статтею 20 Закону України «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» № 875-XІI, а саме: створено робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформовано відповідні установи, але фактично не працевлаштовано осіб з інвалідністю з причин незалежних від нього:, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, наявністю висновків медико-соціальної експертизи, згідно яких особи, що працевлаштовувались, мали протипокази за станом здоров`я, які перешкоджали виконанню професійних обов`язків, загрожували здоров`ю і безпеці праці інших осіб, погіршенню здоров`я самих осіб з інвалідністю тощо. Просить у задоволенні позову відмовити повністю.

Відповідно до вимог частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та подані сторонами письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному, всебічному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд встановив наступне.

В результаті аналізу поданих ПрАТ ««Дубенський завод гумово-технічних виробів» () звітів форми 3-ПН про попит на робочу силу за період січень-грудень 2021 року, на підприємстві ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» були наявні 5 (п`ять) вакансій підсобних робітників.

Відповідно до звітів форми 10-ПОІ за аналогічний період, на підприємстві відпоідача працює 187 осіб, кількість штатних працівників, яким встановлена інвалідність і мають працювати на робочих місцях 7, працевлаштовано 4, не працевлаштовано 3 особи.

Частиною 1 ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні" №875-ХІІ від 21.03.1991 передбачено, що для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості 1 робочого місця.

Відповідачем не був виконаний норматив для працевлаштування інвалідів, оскільки середньооблікова чисельність працюючих у 2021 році складала 187 осіб, з них середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність, працевлаштовано 4 особи, а норматив для працевлаштування інвалідів становить 7 осіб.

Крім того, 03.05.2022 року позивачем була отримана інформація від Дубенської міськрайонної філії РОЦЗ про те, що Відповідачу для працевлаштування направлялись 7 (семеро) осіб з інвалідністю з числа безробітних, і всім їм було відмовлено у працевлаштуванні по причині медичних протипоказань.

На даній підставі позивачем зроблено висновок про виникнення у відповідача обов`язку сплатити адміністративно-господарські санкції, за безпідставну відмову у працевлаштуванні осіб з інвалідністю в сумі 266834,76 грн. адміністративно-господарських санкцій та 240,15 грн. пені, на загальну суму 267074,91 грн.

За результатом аналізу матеріалів справи судом встановлено, що у ПрАТ «Дубенський завод ГТВ» були наявні вакантні посади виключно за робочими спеціальностями, такими як: пресувальник, вальцювальник, виконання обов`язків за якими передбачає значне фізичне навантаження, зокрема: Робота вальцювальника: 8 год роботи на ногах, підготовка гумових сумішей (3-4 тонни гуми в зміну), опрацювання гуми заготовками по 10-12 кг, перекладення, перенесення, нарізання, транспортування; робота із ножем для зняття валків із гладких вальців, яка передбачає значне застосування сили рук, спини, ніг; Робота пресувальника: 8 год роботи на ногах із заготовками із гуми від 1,5 кг до 21 кг, рух прес-форм у пресі, які мають вагу 150-180 кг в залежності від виду продукції, робота із високими тисками (від 250 АТМ) та температурами (від 140 С і вище); навантаження на руки, ноги та спину.

Відповідно до корінців направлення на працевлаштування та копій довідок МСЕК, громадяни, яким було відмовлено у працевлаштуванні на заводі за станом здоров`я мали протипокази до роботи, зокрема:

ОСОБА_1 згідно довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №518750 причиною інвалідності є загальне захворювання з ураженням опорно-рухового апарату, протипоказана праця із тривалим перебуванням на ногах;

ОСОБА_2 - згідно довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №518819 причиною інвалідності є трудове каліцтво з ураженням внутрішніх органів, протипоказана важка фізична праця, праця з порушенням режиму харчування;

ОСОБА_3 - згідно довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №811494 протипоказані некваліфіковані види праці, рекомендовано обстеження та лікування у психіатра, сімейного лікаря, що унеможливлює працю із застосуванням зокрема ножів для зняття валків із гладких вальців нарізання гуми тощо;

ОСОБА_4 - згідно довідки до акта медико-соціальної експертної комісії серії 12 ААБ №518588 причиною інвалідності є трудове каліцтво з ураженням опорно-рухового апарату , протипоказана праця із тривалим перебуванням на ногах.

Крім того, гр. ОСОБА_5 відмовилась від прийняття на роботу, оскільки їй не підходив графік роботи та далеко їздити (підтверджено корінцем направлення на працевлаштування №0001005 від 03.12.2021), а гр. ОСОБА_6 було відмовлено внаслідок відсутності вакансії на момент звернення (згідно корінця направлення на працевлаштування №0012001 від 16.01.2021 робоче місце зайняте з 05.01.2021р.).

Суд погоджується із доводами відповідача про те, що підприємствам, які працевлаштовують інвалідів, потрібно враховувати низку положень чинного законодавства, що визначають особливості трудових відносин із ними, зокрема:

- коли за висновком МСЕК пропонована інваліду робота протипоказана, то укладати з ним трудовий договір власник або уповноважений ним орган не має права (ст. 24 КЗпП України). У цьому випадку не береться до уваги навіть згода самого працівника виконувати цю роботу. Тому при прийнятті на роботу інваліда, останній обов`язково повинен надати висновок МСЕК;

- відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я інвалідів (ст. 17 Закону № 875).

Наявність саме таких обставин підтверджується довідками МСЕК, долученими до матеріалів справи. Отже, відповідачем належним чином були виконані вимоги законодавства щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а відмови були обумовлені об`єктивними причинами, відповідно він не може нести відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки він розробив необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створив робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформував відповідні установи, але фактично не працевлаштував осіб з інвалідністю з незалежних від нього причин - коли за висновком МСЕК пропонована інваліду робота протипоказана або за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб або загрожує погіршенню здоров`я самої особи з інвалідністю.

Оцінюючи правомірність нарахованих адміністративно-господарський санкцій та додатково нарахованої пені в загальній сумі 267074,91 грн. суд виходить із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.19 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця.

Згідно із ст.20 Закону підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій інвалідів, фізичні особи, які використовують найману працю, де середньооблікова чисельність працюючих інвалідів менша, ніж установлено нормативом, передбаченим статтею 19 цього Закону, щороку сплачують відповідним відділенням Фонду соціального захисту інвалідів адміністративно-господарські санкції, сума яких визначається в розмірі середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, фізичної особи, яка використовує найману працю, за кожне робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом. Для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій інвалідів, фізичних осіб, на яких працює від 8 до 15 осіб, розмір адміністративно-господарських санкцій за робоче місце, призначене для працевлаштування інваліда і не зайняте інвалідом, визначається в розмірі половини середньої річної заробітної плати на відповідному підприємстві, в установі, організації, у тому числі підприємстві, організації громадських організацій інвалідів, у фізичної особи, яка використовує найману працю. Положення цієї частини не поширюється на підприємства, установи і організації, що повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевих бюджетів.

Адміністративно-господарські санкції за незайняті інвалідами робочі місця не є податком, збором (обов`язковим платежем), обов`язкова сплата яких передбачена Конституцією України та Податковим кодексом України, а є заходом впливу на правопорушника у сфері господарювання у зв`язку зі скоєнням правопорушення.

Таким чином, за своєю правовою природою вказані штрафні санкції є адміністративно-господарськими санкціями, як один із видів господарсько-правової відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст.218 Господарського кодексу України, підставою для господарсько-правової відповідальності учасника господарських правовідносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання.

Згідно із ч.2 ст.218 ГК України учасник господарських правовідносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення.

Отже, при вирішенні питання про правомірність стягнення адміністративно-господарських санкцій слід виходити із загальних норм права відносно відповідальності за порушення зобов`язань та встановлення в діях або бездіяльності роботодавця складу правопорушення з метою застосування юридичної відповідальності у вигляді адміністративно-господарських санкцій. Елементами правопорушення є вина та наявність причинного зв`язку між самим порушенням та його наслідками.

Так, згідно до статті 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII, забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості. <…> Підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені чинним законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування інвалідів, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно до ч. 1 ст. 18-1 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» від 21 березня 1991 року №875-XII, інвалід, який не досяг пенсійного віку, не працює, але бажає працювати, має право бути зареєстрованим у державній службі зайнятості як безробітний. В силу частини 3 статті 18-1 цього Закону державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у інваліда кваліфікації та знань, з урахуванням його побажань.

З аналізу норм Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» вбачається, що обов`язок щодо працевлаштування інвалідів покладено як на суб`єктів господарювання так і на державу, від імені якої діють відповідні державні служби зайнятості.

Обов`язок суб`єкта господарювання полягає у виділенні та створенні робочих місць для працевлаштування інвалідів, створенні умов праці та надання інформації державній службі зайнятості, необхідної для працевлаштування інвалідів. В той же час, коли за висновком МСЕК пропонована інваліду робота протипоказана, то укладати з ним трудовий договір власник або уповноважений ним орган не має права (ст. 24 КЗпП України). У цьому випадку не береться до уваги навіть згода самого працівника виконувати цю роботу. Аналогічно відмова в укладенні трудового договору або в просуванні по службі, звільнення за ініціативою адміністрації, переведення інваліда на іншу роботу без його згоди з мотивів інвалідності не допускається, за винятком випадків, коли за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб, або продовження трудової діяльності чи зміна її характеру та обсягу загрожує погіршенню здоров`я інвалідів (ст. 17 Закону № 875).

Відповідно до п.4 ч.3 ст.50 Закону України «Про зайнятість населення», №5067-VI, 05.07.2012, роботодавці зобов`язані своєчасно та в повному обсязі у порядку, затвердженому центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, за погодженням з центральним органом виконавчої влади із забезпечення реалізації державної політики у галузі статистики, подавати територіальним органам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції, інформацію про попит на робочу силу (вакансії).

Порядок подання інформації про наявність вакансій врегульований наказом Міністерства соціальної політики України від 31.05.2013р. №316 «Про затвердження форми звітності № 3-ПН «Інформація про попит на робочу силу (вакансії)» та Порядку її подання».

Вказаним Порядком встановлена єдина форма призначена для інформування центру зайнятості та населення про наявність вільних робочих місць, в тому числі призначених для працевлаштування інвалідів, та порядок її подання. За висновком суду першої інстанції зазначені вимоги законодавства відповідачем дотримано, про що свідчать долучені до матеріалів справи копії звітів форми 3-ПН.

У відповідності до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про основи соціальної захищеності інвалідів в Україні» забезпечення прав інвалідів на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.

Виходячи з викладених норм законодавства, на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, в тому числі і центри зайнятості. В свою чергу, закон обмежує можливість підприємства працевлаштовувати осіб з інвалідністю на вакансії, робота за якими їм протипоказана згідно медичних висновків або може завдати шкоди їх здоров`ю або здоров`ю оточуючих осіб.

Наявність саме таких обставин підтверджується довідками МСЕК, долученими до матеріалів справи. Отже, відповідачем належним чином були виконані вимоги законодавства щодо працевлаштування осіб з інвалідністю, а відмови були обумовлені об`єктивними причинами, відповідно він не може нести відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, оскільки він розробив необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створив робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформував відповідні установи, але фактично не працевлаштував осіб з інвалідністю з незалежних від нього причин - коли за висновком МСЕК пропонована інваліду робота протипоказана або за висновком медико-соціальної експертизи стан його здоров`я перешкоджає виконанню професійних обов`язків, загрожує здоров`ю і безпеці праці інших осіб або загрожує погіршенню здоров`я самої особи з інвалідністю.

Зважаючи на викладене, та враховуючи що відповідачем вчинено всі передбачені чинним законодавством заходи спрямовані на працевлаштування осіб з інвалідністю, однак робочі місця протягом 2021 року залишились вакантним з незалежних від ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів» причин, Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів не має правових підстав вимагати сплати відповідачем адміністративно-господарських санкцій та пені за безпідставну відмову у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Отже, дослідивши матеріали справи та докази, надані стороною Позивача та Відповідача у їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів про стягнення адміністративно-господарських санкцій за відмову у працевлаштуванні осіб з інвалідністю у сумі 266834,76 грн. та 240,15 грн. пені, на загальну суму 267074,91 грн., є протиправними та не підлягають до задоволення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти позову.

З матеріалів справи вбачається, що відповідачем не надано доказів що не виділення та не створення робочих місць для працевлаштування інвалідів відповідачем, не доведено факту протиправної відмови у працевлаштуванні осіб з інвалідністю з боку ПрАТ «Дубенський завод гумово-технічних виробів», у той час як Позивачем належними та допустимими доказами доведено вжиття всіх передбачених чинним законодавством України заходів для виконання покладеного обов`язку із працевлаштування осіб з інвалідністю. Відповідно, у задоволенні позову слід відмовити повністю.

Підстави для застосування положень ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову Рівненського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Приватного акціонерного товариста Дубенський завод гумово -технічних виробів про стягнення адміністративно-господарських санкцій - відмовити

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 27 грудня 2022 року.

Учасники справи:

Позивач: Рівненське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю (вул. Замкова, 10 а, кв.1,м. Рівне,33000, ідентифікаційний код 13979356)

Відповідач: Приватне акціонерне товариство Дубенський завод гумово -технічних виробів (вул.Млинівська,69,м.Дубно,Рівненська область,35600, )

Суддя В.В. Щербаков