Справа № 160/17051/22
Суддя: Кальник Віталій Валерійович
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД УХВАЛА
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кальника В.В., розглянувши заяву позивача про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Територіального підрозділу Державної міграційної служби Заводського районного відділу м. Дніпродзержинська про визнання протиправною бездіяльності, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, зобов`язання вчинити певні дії, -
28 жовтня 2022 року ОСОБА_1 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Територіального підрозділу Державної міграційної служби Заводського районного відділу м. Дніпродзержинська, в якому позивач просить суд:
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 02.11.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи ухвалено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження. Розгляд справи по суті розпочати з 02.12.2022 року.
02.12.2022 року до суду позивачем подано клопотання про уточнення позовних вимог, в якому позовні вимоги є ідентичними вимогам позову від 28.10.2022 року.
27.11.2022 позивачем до суду подано заяву, в якій ОСОБА_1 просить суд забезпечити адміністративний позов шляхом зупинення виконання постанов про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства Заводського відділу у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області від 20.10.2022 року.
В обґрунтування заяви про забезпечення позову заявником зазначено, що 20.10.2022 року Заводський відділ у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровської області виніс рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 340 грн., та постанову про накладення адміністративного стягнення в розмірі 1700 грн. 21.12.2022 року на ім`я позивача надійшов лист з Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Кам`янське Кам`янського району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), в якому повідомлено про відкриття виконавчого провадження ВП №70477253 від 07.12.2022 на ім`я ОСОБА_1 про стягнення заборгованості.
ОСОБА_1 не згодна з рішеннями Заводського відділу у місті Кам`янське Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області від 20.10.2022 року, вважає їх протиправними, у зв`язку з чим, нею було подано позовну заяву до суду.
Дослідивши матеріали справи, виходячи з меж заявленого клопотання, аналізу положень чинного законодавства України, суд приходить до наступних висновків.
Судом з матеріалів справи встановлено, що Заводським відділом у м. Кам`янському ГУ ДМС у Дніпропетровській області було виявлено з боку позивача факт порушення правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні, який зафіксовано Заводським відділом у м. Кам`янському ГУ ДМС у Дніпропетровській області в протоколі про адміністративне правопорушення від 20.10.2022 серії ПР МДН номер 004249.
За наслідками розгляду справи про адміністративне правопорушення, за вчинення якого передбачена відповідальність згідно з ч.1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, Заводським відділом у м.Кам`янському ГУ ДМС у Дніпропетровській області стосовно громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 20.10.2022 року було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.
В зв`язку з порушенням позивачем законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, керуючись положеннями статті 26 Закону України Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, 20.10.2022 року Заводським відділом у м. Кам`янському ГУ ДМС у Дніпропетровській області відносно громадянки російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , прийнято рішення №12 про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, яким позивача зобов`язано покинути територію України у термін до 18.11.2022.
Відповідно до ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.
Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:
1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або
2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.
Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 151 КАС України, позов може бути забезпечено:
1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта;
2) забороною відповідачу вчиняти певні дії;
3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії;
4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору;
5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.
Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.
Згідно з п. 17 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України від 06.03.2008р. № 2 "Про практику застосування адміністративними судами окремих положень Кодексу адміністративного судочинства України під час розгляду адміністративних справ", в ухвалі про забезпечення позову суд повинен навести мотиви, з яких він дійшов висновку про існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також вказати ознаки, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень.
Таким чином, забезпечення позову - це вжиття судом, у провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача проти несумлінних дій відповідача, що гарантує реальне виконання позитивно прийнятого рішення.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого:
- розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову;
- забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу;
- наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги;
- імовірності утруднення виконання або невиконання рішення адміністративного суду в разі невжиття таких заходів;
- запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності заявлених вимог щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку з вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.
Виходячи з тлумачення зазначених положень вбачається, що застосування заходів забезпечення позову можливе лише у випадку існування очевидної небезпеки заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача до ухвалення рішення в адміністративній справі, або якщо захист цих прав, свобод та інтересів стане неможливим без вжиття таких заходів, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, а також наявність ознак, які свідчать про очевидність протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень. При цьому, небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача має бути очевидною.
Дослідивши наявні матеріали справи, суд дійшов висновку, що на час розгляду заяви про забезпечення позову позивачем не доведено, що невжиття заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача. Також, позивачем не надано жодних доказів, які б доводили неефективність захисту прав, свобод та інтересів, за захистом яких він звернувся до суду, без вжиття відповідних заходів забезпечення позову.
Суд зазначає, що наявність очевидних ознак протиправності рішень відповідача може бути встановлена судом тільки на підставі з`ясування фактичних обставин справи, оцінки належності, допустимості та достовірності як кожного доказу окремо, так і достатності та взаємного зв`язку наявних у матеріалах справи доказів у їх сукупності, за наслідком розгляду справи по суті.
На підставі вищевикладеного, у суду відсутні підстави стверджувати про очевидну протиправність рішень суб`єкта владних повноважень (відповідача) та порушення прав або інтересів позивача дією таких рішень, а також про наявність підстав вважати, що невжиття судом заходів забезпечення позову може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду, унеможливити ефективний захист або поновлення порушених прав та інтересів позивача, відтак, суд дійшов висновку про не доведеність заявником існування обставин, вказаних у ч. 1, ч. 2 ст. 150 Кодексу адміністративного судочинства України, та відсутність правових підстав для задоволення заяви позивача про забезпечення позову.
Керуючись статтями 150, 154, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя -
В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову - відмовити.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею та може бути оскаржена до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя В.В. Кальник