Справа № 420/17528/21
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправним та скасування наказу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області, в якому позивач просить суд визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.08.2021 року №1776 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення на заступника начальника сектору моніторингу відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що оскарженим наказом до неї безпідставно і протиправно застосоване дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани. Позивач не погоджується з його підставою, якою зазначено неналежну організацію досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001454 від 07.12.2020 року.

Позивач вказує на те, що під час проведення службового розслідування, за результатами якого її притягнуто до дисциплінарної відповідальності, відповідачем не були встановлені будь-які обставини, які свідчать про порушення, допущені саме позивачем, її вина, зв`язок її дій або рішень із порушенням, яке було вчинене підлеглим, не досліджене питання заподіяння шкоди або її відсутності, не встановлений причинно-наслідковий зв`язок між виною позивача та наслідками, а тому підстави для накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани відсутні.

Позивач зазначає про те, що слідчий є самостійною процесуальною одиницею, відтак керівник слідчого відділення не може нести відповідальність за усі процесуальні або позапроцесуальні дії підлеглого, зокрема, і у разі, якщо про відповідну діяльність взагалі не було відомо.

Також позивач вказує на порушення відповідачем строків застосування дисциплінарного стягнення, а також на те, що вказане службове розслідування було ініційовано не у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_1 зазначає, що дисциплінарна комісія вийшла за межі своїх повноважень, так як службове розслідування розпочато за одним фактом, а в оскаржуваному наказі викладені інші мотиви та підстави для притягнення до дисциплінарної відповідальності, тобто службове розслідування розпочате за фактом вчинення одного дисциплінарного проступку, а накладено дисциплінарне стягнення за вчинення іншого проступку.

Ухвалою суду від 22.11.2021 року позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській область було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін за наявними у справі матеріалами в порядку, визначеному ч. 5 ст. 262 КАС України.

Від Головного управління Національної поліції в Одеській область до суду надійшов відзив (а.с. 98-106) на позовну заяву, з якого вбачається що відповідач позов не визнає та зазначає, що оскаржуваний наказ є законним та обґрунтованим, винесеним у відповідності до вимог чинного законодавства, оскільки позивачем було допущено порушення п.7 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року №2337-VIII, п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ст.2, ч.2 ст.9, п.4 статті 39 КПК України в частині неналежної організації досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001454 від 07.12.2020 року, а також порушення вимог пп.1 п.4 розділу 5 Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06.07.2017 року №570.

11.01.2022 року від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив (а.с. 149-155), заперечень на яку відповідачем надано не було.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року подальший розгляд справи було вирішено проводити в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 01.03.2022 року.

Водночас Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 з 5:30 24 лютого 2022 року в Україні введений воєнний стан.

З огляду на вищезазначені обставини судове засідання, призначене на 01.03.2022 року, не відбулося через існуючу загрозу життю та здоров`ю людей.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 14.03.2022 №133/2022, затвердженого Законом України №7168 від 16.03.2022 року воєнний стан продовжений до 25.04.2022 року.

Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України №2212-IX від 21.04.2022, воєнний стан продовжений до 25.05.2022 року.

Указом Президента України від 17 травня 2022 року №341/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №2263-IX від 22 травня 2022 року, воєнний стан продовжений до 23.08.2022 року.

Указом Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №2500-IX від 15.08.2022 року, воєнний стан продовжений на 90 днів.

Відповідно до статті 64 Конституції України, навіть в умовах воєнного та надзвичайного стану не може обмежуватися право особи на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Тобто, за будь-яких умов, суди, зокрема адміністративні, повинні здійснювати судовий контроль за рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, посадових і службових осіб, що є частиною системи національної безпеки України.

Викладене свідчить про наявність у суду обов`язку здійснювати правосуддя навіть в умовах запровадженого воєнного стану.

05.10.2022 року та 30.11.2022 року у справі були проведені підготовчі судові засідання, в яких представники сторін надали заяви по суті справи, додаткові письмові докази та висловили власні правові позиції щодо суті спірних правовідносин.

30.11.2022 року ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначено справу до судового розгляду по суті.

Водночас 19.12.2022 року учасники справи до судового засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та завчасно.

Від представника позивача до суду надійшло клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження.

Згідно із ч. 9 ст. 205 КАС України якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

Враховуючи наведене положення Кодексу адміністративного судочинства України, а також те, що адміністративна справа №420/17528/21 підготовлена до розгляду по-суті; стан розгляду справи не потребує заслуховування додаткових усних пояснень сторін; учасники справи були заслухані судом у підготовчих судових засіданнях; відсутності потреби заслухати свідка чи експерта, суд ухвалив розглядати в подальшому справу в порядку письмового провадження за наявними у справі письмовими доказами.

Судом під час розгляду справи встановлено наступне.

ОСОБА_1 на час виникнення спірних правовідносин займала посаду заступника начальника відділу поліції начальника слідчого відділення відділу поліції №4 Одеського районного управління поліції (далі ОРУП) №1 ГУНП в Одеській області.

Відповідно до наказу від 17.03.2021 року №530 о/с на позивача у період з 15 березня 2021 року по 31 березня 2021 року було покладено обов`язки начальника відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (а.с. 33).

Згідно наказу від 05.04.2021 року №623 о/с на позивача у період з 05 квітня 2021 року по 30 квітня 2021 року було покладено обов`язки начальника відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області (а.с. 34).

Відповідно до наказу від 20.05.2021 року №809 о/с на позивача у період з 01 травня 2021 року по 01 липня 2021 року було покладено обов`язки начальника відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Наказом від 23.07.2021 року №1120 о/с підполковника поліції ОСОБА_1 було призначено заступником начальника сектору моніторингу відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області (а.с. 8).

З матеріалів службового розслідування вбачається, що 14.05.2021 року заступник начальника ГУНП в Одеській області начальник слідчого управління підполковника поліції Олександр Саламаха звернувся до начальника ГУНП в Одеській області із доповідною запискою №5540 (а.с. 37). В зазначеній записці вказано, що слідчим відділом відділу поліції №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області здійснювалось досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001454 від 07.12.2020 року за підозрою ОСОБА_2 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених п. 6 п. 12 ч. 2 ст. 115, ч. 4 ст. 187 КК України та за підозрою ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Відповідно до відомостей ЄРДР 30.04.2021 року слідчим ВП №4 ОРУП №2 ГУНП в Одеській області капітаном поліції Кутовим Ф.В. безпідставно, із порушенням основних завдань кримінального провадження щодо повного та неупередженого розслідування (у кримінальному провадженні не було призначено комісійну судово-медичну експертизу для встановлення остаточної причини смерті потерпілого) внесені зміни в частині перекваліфікації складу кримінального правопорушення з п. 6, п. 12 ч. 2 ст. 115 на ч. 2 ст.121 Кримінального кодексу (далі КК) України, про що винесено відповідну постанову.

У цей же день ОСОБА_4 складено та підписано повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри громадянці ОСОБА_2 у кінцевій редакції за ч.4.ст.187, ч.2 ст.121 КК України, що не відповідає зібраним під час досудового розслідування доказам та отриманими висновкам судово-медичних експертиз.

З огляду на зазначене заступник начальника ГУНП в Одеській області начальник слідчого управління підполковник поліції О. Саламаха у доповідній записці просив надати дозвіл на призначення службового розслідування у зв`язку з допущенням порушення вимог кримінального процесуального законодавства, що призвело до неправильної кваліфікації кримінального правопорушення, незаконному повідомленні про підозру ОСОБА_2 за ч.4 ст.187, ч.2 ст.121 КК України, результатом чого стало передання стосовно неї обвинувального акту за ч. 4 ст. 187, ч.2 ст.121 КК України та може вплинути на подальше уникнення обвинуваченої від покарання за п.6, п. 12 ч. 2 ст.115 КК України.

Наказом начальника ГУНП в Одеській області №1092 о/с від 19.05.2021 року (а.с. 9-10) було призначено службове розслідування за фактом складання та підписання слідчим ВП №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області капітаном поліції Кутовим Ф.В. у кримінальному провадженні №0001454 від 07.12.2020 року повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри підозрюваній ОСОБА_2 .

Наказом начальника ГУНП в Одеській області від 28.05.2021 року №858 о/с ОСОБА_1 було відсторонено від виконання службових обов`язків (а.с. 11-12).

Наказом начальника ГУНП в Одеській області №1362 о/с від 18.06.2021 року (а.с. 40) було продовжено строк проведення службового розслідування, призначеного наказом №1092 о/с від 19.05.2021 року до 17.07.2021 року.

За фактом службового розслідування можливого порушення норм діючого законодавства працівниками СВ ВП № 4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області складено висновок від 16.07.2021 року (а.с. 13-26).

Так у висновку службового розслідування вказано, що слідчим слідчого відділу ВП поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНПІ в Одеській області проводилось досудове слідство у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001454 від 07.12.2020 року за ознаками злочинів, передбачених п.6, п. 12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України.

При цьому слідчим СВ Таїровського ВП Київського ВП в м. Одесі ГУНП в Одеській області капітаном поліції Кутовим Федором Васильовичем, за погодженням із прокурором Одеської місцевої прокуратури №1 Юрченко Д.Е. 09.12.2020 року СВ ВП поліції №4 Одеського районного управління поліції №1 ГУНП в Одеській області повідомлено про підозру ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених п.6, п.12 ч.2 ст. 115, ч.4 ст.187 КК України та 16.12.2020 року ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 187 КК України.

10.12.2020 року ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси підозрюваній ОСОБА_2 було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 05.02.2021 року, а ухвалою від 17.12.2020 року підозрюваному ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 09.02.2021 року.

Постановою керівника Одеської місцевої прокуратури №1 від 29.01.2021 року було продовжено строк досудового розслідування у вказаному провадженні до трьох місяців, тобто до 09.03.2021 року.

За клопотанням місцевої прокуратури від 04.02.2021 року ОСОБА_3 було продовжено строк запобіжного заходу цілодобового домашнього арешту строком до 09.03.2021 року, а ОСОБА_2 продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 09.03.2021 року.

05.03.2021 року Київським районним судом м. Одеси було задоволено клопотання слідчого СВ відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, яке погоджене заступником керівника Одеської обласної прокуратури Вербицьким Д.О. про продовження строку досудового розслідування у вказаному провадженні до п`яти місяців.

Разом з тим, 29.04.2021 слідчим слідчого відділу ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції Кутовим Ф.В. було винесено постанову про зміну правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_2 злочину з п.п. 6, 12 ч. 2 ст. 115 КК України на ч. 2 ст. 121 КК України, складено новий проект повідомлення про підозру та скеровано до Київської окружної прокуратури м. Одеси, яку процесуальним керівником Київської окружної прокуратури м. Одеси було погоджено та підписано.

Підставою для перекваліфікації та повідомлення про нову підозру вказано встановлення під час досудового слідства фактичних обставин справи, а саме відповідно до висновку судово-медичної експертизи №2737-4169/2020 від 16.01.2021 року смерть потерпілого настала від необоротного порушення функцій організму в результаті впливу хімічного фактору, зокрема препарату «Азалептин», що в кінцевому рахунку завершилося припиненням діяльності центральної нервової системи і смертельним наслідком, у зв`язку з чим, дане гостре отруєння, що призвело до смерті постраждалого, має ознаки тяжких тілесних ушкоджень.

При цьому слідчий посилався на Постанову Пленуму ВСУ №10 від 06.11.2009 року про судову практику у справах про злочини проти власності, де вказано, що якщо під час розбою було умисно заподіяно тяжке тілесне ушкодження, внаслідок якого сталася смерть потерпілого, дії винного винної особи належить кваліфікувати за сукупністю злочинів за ч.4 ст.187 та ч.2 статті 121 КК України.

30.04.2021 року Київською окружною прокуратурою м. Одеси 30.04.2021 року було направлено до суду обвинувальний акт відносно ОСОБА_2 у вчиненні злочинів, передбачених ч.2 ст.121, ч.4 ст.187 КК України та відносно ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Також у висновку службового розслідування вказано, що рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення із керівником органу досудового розслідування слідчий ОСОБА_4 не погоджував. Письмові доручення (або вказівки) Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо необхідності перекваліфікації складу кримінального правопорушення вчиненого підозрюваною ОСОБА_2 з особливо тяжкого злочину на тяжкий, на ім?я ОСОБА_4 не надходили.

Також у висновку службового розслідування зазначено, що іншому підозрюваному ОСОБА_3 було вручено повідомлення про підозру лише 16.12.2020 року, тобто через два тижні після того, як органу досудового розслідування стало відомо про його причетність до вчинення злочину. Крім того вказано, що на першочергових етапах досудового розслідування кримінального провадження, органу досудового розслідування було відомо, що одним з учасників умисного вбивства була особа на ім`я « ОСОБА_5 », який з показань підозрюваних ОСОБА_2 та ОСОБА_3 після вчинення злочину разом із останніми виїхав до м. Миколаїв, а після цього на автомобілі марки «Джилі» чорного кольору поїхав у м. Львів. Водночас слідчим СВ відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області за весь час досудового розслідування кримінального провадження №0001454, не скеровано до міст Миколаїв та Львів постанов про проведення слідчих (розшукових) дій на іншій території у порядку ст.218 КПК України, направлених на встановлення місцезнаходження особи на ім`я « ОСОБА_5 », а також власника транспортного засобу марки «Джилі» чорного кольору.

Також під час службового розслідування встановлено, що згідно відомостей ЄРДР 28.04.2021 року прокурором у кримінальному провадженні із кримінального провадження №0001454 виділено кримінальне провадження щодо невстановленої особи причетної до розбійного та умисного вбивства, хоча за результатами досудового розслідування кримінального провадження органу досудового розслідування було достовірно відомо про причетність ОСОБА_6 , до вчинення вказаного злочину.

За твердженням відповідача вказане стало можливим внаслідок неналежної організації процесу досудового розслідування кримінального провадження з боку ОСОБА_1 , якою не вжито заходів щодо усунення порушень вимог законодавства, допущених підлеглими працівниками слідчого відділення, чим порушено п. 4 ч. 2 ст. 39 КПК України.

Як вбачається з пояснень ОСОБА_1 , наявних в матеріалах службового розслідування (а.с. 41-45), після внесення відомостей до ЄРДР слідчим управлінням ГУНП в Одеській області були витребувані матеріали кримінального провадження №0001454. Після чого слідчим управлінням у кримінальному провадженні надані вказівки у порядку ст.39 КПК України, виконання яких ОСОБА_1 доручила слідчому Кутовому Ф.В. Контроль за виконанням вказівок покладено на заступника начальника слідчого відділення Матвійчук Ю.В.

Перелік вказівок СУ ГУНП в Одеській області був вичерпний, у зв`язку із чим, після вивчення матеріалів кримінального провадження позивачем вказівки не надавались.

3 матеріалами кримінального провадження позивач ознайомлювалась декілька разів з метою перевірки виконання вказівок, наданих СУ ГУНП в Одеській області.

3 приводу порушень вимог законодавства, допущених слідчим, ОСОБА_1 зазначала, що технічні недоліки виявлялись, однак вони виправлялись слідчим Кутовим Ф.В. у короткий проміжок часу.

Також позивач зауважила, що у зв`язку із тим, що вона виконувала обов`язки начальника відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, з нею не могло погоджуватись рішення щодо перекваліфікації складу кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_2 . Також на її ім`я або ім`я слідчого не надходило письмових доручень Київської окружної прокуратури м. Одеси щодо необхідності перекваліфікації складу кримінального правопорушення, вчиненого підозрюваною ОСОБА_2 , оскільки чинним законодавством такий обов`язок не передбачено.

На підставі матеріалів службового розслідування та прийнятого висновку 06.08.2021 року відповідачем було прийнято наказ №1776 (а.с.27-30) про притягнення до дисциплінарної відповідальності працівників СВ відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУ НП в Одеській області, яким відповідно до пункту 3 ОСОБА_1 було оголошено сувору догану за порушення п.7 ч.1 ст.3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 року № 2337-VIII, п.п.1, 2 ч.1 ст. 18 Закону України «Про національну поліцію», ст.2, ч.2 ст.9, п.4 статті 39 КПК України в частині неналежної організації досудового розслідування у кримінальному провадженні №0001454 від 07.12.2020 року, а також порушення вимог п.п.1 п.4 розділу 5 Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, затвердженого наказом МВС від 06.07.2017 року №570.

Не погоджуючись із вищезазначеним наказом та вважаючи його протиправним, позивач звернулась до суду з адміністративним позовом у справі №420/17528/21.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Заслухавши пояснення, доводи та заперечення представників сторін, дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулюється Законом України "Про Національну поліцію" від 02.07.2015 №580-VIII (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до частини першої статті 1 Закону №580, Національна поліція України - це центральний орган виконавчої влади, який служить суспільству шляхом забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку.

Згідно з ч.1 ст.17 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейським є громадянин України, який склав Присягу поліцейського, проходить службу на відповідних посадах у поліції і якому присвоєно спеціальне звання поліції.

Згідно з ч.1 ст.59 Закону №580-VIII служба в поліції є державною службою особливого характеру, яка є професійною діяльністю поліцейських з виконання покладених на поліцію повноважень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.18 Закону України "Про Національну поліцію" поліцейський, поміж іншого, зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 19 Закону України "Про Національну поліцію", у разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону. Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом Національної поліції України, що затверджується законом.

Законом України від 15 березня 2018 року №2337-VIII "Про Дисциплінарний статут Національної поліції України" затверджено Дисциплінарний статут Національної поліції України (далі - Дисциплінарний статут), відповідно до статті 11 якого за порушення службової дисципліни поліцейські незалежно від займаної посади та спеціального звання несуть дисциплінарну відповідальність згідно з цим Статутом.

Відповідно до ч. 1 ст. 1 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників.

Згідно зі ст.12 Дисциплінарного статуту Національної поліції, дисциплінарним проступком визнається протиправна винна дія чи бездіяльність поліцейського, що полягає в порушенні ним службової дисципліни, невиконанні чи неналежному виконанні обов`язків поліцейського або виходить за їх межі, порушенні обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

За змістом ч.ч.1-3 ст.13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, дисциплінарне стягнення є засобом підтримання службової дисципліни, що застосовується за вчинення дисциплінарного проступку з метою виховання поліцейського, який його вчинив, для безумовного дотримання службової дисципліни, а також з метою запобігання вчиненню нових дисциплінарних проступків.

Дисциплінарне стягнення має індивідуальний характер та не застосовується до поліцейського, вина якого у вчиненні дисциплінарного проступку не встановлена у визначеному порядку або який діяв у стані крайньої необхідності чи необхідної оборони.

До поліцейських можуть застосовуватися такі види дисциплінарних стягнень: 1)зауваження; 2) догана; 3) сувора догана; 4) попередження про неповну службову відповідність; 5) пониження у спеціальному званні на один ступінь; 6) звільнення з посади; 7) звільнення із служби в поліції.

Відповідно до статті 14 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, службове розслідування - це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Підставою для призначення службового розслідування є заяви, скарги та повідомлення громадян, посадових осіб, інших поліцейських, засобів масової інформації (далі - повідомлення), рапорти про вчинення порушення, що має ознаки дисциплінарного проступку, або безпосереднє виявлення ознак такого проступку посадовою особою поліції, за наявності достатніх даних, що вказують на ознаки дисциплінарного проступку.

Службове розслідування проводиться на засадах неупередженості та рівності всіх поліцейських перед законом незалежно від займаної посади, спеціального звання, наявних у них державних нагород та заслуг перед державою.

Службове розслідування проводиться та має бути завершено не пізніше одного місяця з дня його призначення керівником. У разі потреби за вмотивованим письмовим рапортом (доповідною запискою) голови дисциплінарної комісії, утвореної для проведення службового розслідування, його строк може бути продовжений наказом керівника, який призначив службове розслідування, або його прямим керівником, але не більш як на один місяць. При цьому загальний строк проведення службового розслідування не може перевищувати 60 календарних днів (частина перша та друга статті 16 Дисциплінарного статуту).

Порядок застосування дисциплінарних стягнень визначено статтею 19 Дисциплінарного статуту.

Так, у висновку за результатами службового розслідування зазначаються: 1) дата і місце складання висновку, прізвище та ініціали, посада і місце служби членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; 2) підстава для призначення службового розслідування; 3) обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку; 4) пояснення поліцейського щодо обставин справи; 5) пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; 6) пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; 7) документи та матеріали, що підтверджують та/або спростовують факт вчинення дисциплінарного проступку; 8) відомості, що характеризують поліцейського, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; 9) причини та умови, що призвели до вчинення проступку, вжиті або запропоновані заходи для їх усунення, обставини, що знімають з поліцейського звинувачення; 10) висновок щодо наявності або відсутності у діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону; 11) вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського у разі наявності в його діянні дисциплінарного проступку.

Висновок підписується всіма членами дисциплінарної комісії, що проводила розслідування. Члени дисциплінарної комісії мають право на окрему думку, що викладається письмово і додається до висновку.

Під час визначення виду стягнення дисциплінарна комісія враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

Обставинами, що пом`якшують відповідальність поліцейського, є: 1) усвідомлення та визнання своєї провини у вчиненні дисциплінарного проступку; 2) попередня бездоганна поведінка; 3) високі показники виконання повноважень, наявність заохочень та державних нагород; 4) вжиття заходів щодо запобігання, відвернення або усунення негативних наслідків, які настали або можуть настати внаслідок вчинення дисциплінарного проступку, добровільне відшкодування завданої шкоди; 5) вчинення проступку під впливом погрози, примусу або через службову чи іншу залежність; 6) вчинення проступку внаслідок неправомірних дій керівника.

Для цілей застосування конкретного виду дисциплінарного стягнення можуть враховуватися й інші, не зазначені у частині четвертій цієї статті, обставини, що пом`якшують відповідальність поліцейського.

Обставинами, що обтяжують відповідальність поліцейського, є: 1) вчинення дисциплінарного проступку у стані алкогольного, наркотичного та/або іншого сп`яніння; 2) вчинення дисциплінарного проступку повторно до зняття в установленому порядку попереднього стягнення; 3) вчинення дисциплінарного проступку умисно на ґрунті особистої неприязні до іншого поліцейського, службовця, у тому числі керівника, чи помсти за дії чи рішення стосовно нього; 4) настання тяжких наслідків, у тому числі збитків, завданих вчиненням дисциплінарного проступку; 5) вчинення дисциплінарного проступку на ґрунті ідеологічної, релігійної, расової, етнічної, гендерної чи іншої нетерпимості.

У разі встановлення вини поліцейського за результатами проведеного службового розслідування видається письмовий наказ про застосування до поліцейського одного з видів дисциплінарного стягнення, передбаченого статтею 13 цього Статуту, зміст якого оголошується особовому складу органу поліції.

Під час визначення виду стягнення керівник враховує характер проступку, обставини, за яких він був вчинений, особу порушника, ступінь його вини, обставини, що пом`якшують або обтяжують відповідальність, попередню поведінку поліцейського, його ставлення до служби.

За кожен дисциплінарний проступок не може застосовуватися більше одного дисциплінарного стягнення. Якщо поліцейський вчинив кілька дисциплінарних проступків, стягнення застосовується за сукупністю вчинених дисциплінарних проступків та враховується під час визначення виду дисциплінарного стягнення.

У разі вчинення дисциплінарного проступку кількома поліцейськими дисциплінарне стягнення застосовується до кожного окремо.

У разі притягнення до дисциплінарної відповідальності поліцейського, який має дисциплінарне стягнення і вчинив дисциплінарний проступок, дисциплінарне стягнення, що застосовується, повинно бути суворішим, ніж попереднє.

У разі повторного вчинення поліцейським незначного проступку з урахуванням його сумлінного ставлення до виконання обов`язків за посадою або нетривалого перебування на посаді (до трьох місяців) керівник може обмежитися раніше застосованим до такого поліцейського дисциплінарним стягненням.

Порядок проведення службових розслідувань у Національній поліції України затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України від 07.11.2018 року №893.

Згідно з розділом VI Порядку №893, зібрані під час проведення службового розслідування матеріали та підготовлені дисциплінарною комісією документи формуються нею у справу.

Підсумковим документом службового розслідування є висновок службового розслідування, який складається зі вступної, описової та резолютивної частин. Висновок службового розслідування готує і підписує дисциплінарна комісія.

У вступній частині висновку службового розслідування викладаються такі відомості: дата і місце складання висновку службового розслідування, прізвище та ініціали, посада і місце служби (роботи) голови (заступника голови) та членів дисциплінарної комісії, що проводила службове розслідування; підстава для проведення службового розслідування; форма розгляду справи дисциплінарною комісією (відкрите засідання чи письмове провадження).

У разі залучення до проведення службового розслідування фахівців та представника поліцейського також зазначаються їх прізвища, ініціали та статуси у службовому розслідуванні.

В описовій частині висновку службового розслідування викладаються відомості, встановлені під час проведення службового розслідування: обставини справи, зокрема обставини вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, час, місце, спосіб, мотив учинення дисциплінарного проступку, його наслідки (їх тяжкість), що настали у зв`язку з цим; посада, звання, прізвище, ім`я, по батькові, персональні дані (дата і місце народження, освіта, період служби в поліції і на займаній посаді - із дотриманням вимог Закону України Про захист персональних даних), відомості, що характеризують поліцейського, стосовно якого проводиться службове розслідування, а також дані про наявність або відсутність у нього дисциплінарних стягнень; пояснення поліцейського щодо обставин справи, а в разі відмови від надання такого пояснення - інформація про засвідчення цього факту відповідним актом про відмову надати пояснення чи поштове повідомлення про вручення або про відмову від отримання виклику для надання пояснень чи повернення поштового відправлення з позначкою про невручення; пояснення безпосереднього керівника поліцейського щодо обставин справи; пояснення інших осіб, яким відомі обставини справи; документи та матеріали, що підтверджують та (або) спростовують факт учинення дисциплінарного проступку; обставини, що обтяжують або пом`якшують відповідальність поліцейського, визначені статтею 19 Дисциплінарного статуту Національної поліції України; причини та умови, що призвели до вчинення виявленого дисциплінарного проступку, обставини, що знімають із поліцейського звинувачення.

В описовій частині зазначаються також відомості про залучення фахівців та результати їх участі в службовому розслідуванні.

У резолютивній частині висновку службового розслідування дисциплінарною комісією зазначаються: висновок щодо наявності або відсутності в діянні поліцейського дисциплінарного проступку, а також щодо його юридичної кваліфікації з посиланням на положення закону, іншого нормативно-правового чи організаційно-розпорядчого акта, наказу керівника, який було порушено.

У разі неможливості встановлення за результатами службового розслідування факту наявності/відсутності в діях (бездіяльності) поліцейського складу дисциплінарного проступку внаслідок неможливості отримання доступу до необхідних документів такі обставини розцінюються на користь поліцейського, стосовно якого призначено службове розслідування; вид стягнення, що пропонується застосувати до поліцейського в разі наявності в його діянні ознак дисциплінарного проступку; відомості про списання чи відновлення використаних, пошкоджених або втрачених матеріальних цінностей, зброї, боєприпасів, службових документів, а також про надсилання матеріалів службового розслідування до відповідних органів для прийняття рішення згідно із законодавством запропоновані заходи, спрямовані на усунення виявлених під час службового розслідування недоліків, причин та умов виникнення обставин, які стали підставою для призначення службового розслідування.

Відповідно до пункту 4 Розділу 1 Порядку №893 зазначено, що в наказі про призначенні службового розслідування та утворення дисциплінарної комісії визначаються голова та члени дисциплінарної комісії, зазначається підстава проведення службового розслідування, а також прізвище, ім`я, по батькові, посада поліцейського, стосовно якого воно і проводитиметься (у разі якщо на час призначення службового розслідування не відомо). Проект наказу про призначення службового розслідування та пропозиції щодо складу дисциплінарної комісії готує структурний підрозділ, яким установлено наявність підстав для проведення службового розслідування.

Аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що підставою для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні службової дисципліни та означає недотримання Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів, інших нормативно-правових актів та Присяги.

Отже, підставою для накладення дисциплінарного стягнення є виключно фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діях поліцейського ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків та причинного зв`язку між ним і дією (бездіяльністю) порушника дисципліни.

Обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини поліцейського, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні поліцейського складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності чи відсутності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтовуючи при цьому своє рішення у відповідному наказі, у тому числі в частині обрання виду стягнення.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.40 Кримінального процесуального кодексу (далі КПК) України, слідчий несе відповідальність за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій.

Слідчий уповноважений:

1) починати досудове розслідування за наявності підстав, передбачених цим Кодексом;

2) проводити слідчі (розшукові) дії та негласні слідчі (розшукові) дії у випадках, встановлених цим Кодексом;

3) доручати проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій відповідним оперативним підрозділам;

5) звертатися за погодженням із прокурором до слідчого судді з клопотаннями про застосування заходів забезпечення кримінального провадження, проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій;

6) повідомляти за погодженням із прокурором особі про підозру;

7) за результатами розслідування складати обвинувальний акт, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру та подавати їх прокурору на затвердження;

8) приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі щодо закриття кримінального провадження за наявності підстав, передбачених статтею 284 цього Кодексу;

9) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого.

Відповідно до п.п. 1, 2 розділу VІ «Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України» затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.07.2017 року №570 «Про організацію діяльності слідчих підрозділів Національної поліції України», слідчий - службова особа органу Національної поліції України, уповноважена в межах компетенції, передбаченої КПК України, здійснювати досудове розслідування кримінальних правопорушень.

Під час досудового розслідування слідчий самостійно приймає процесуальні рішення, крім випадків, коли законом передбачено винесення рішення слідчого судді, суду або згода прокурора чи погодження керівника слідчого підрозділу або якщо рішення про його проведення приймає виключно прокурор, і є відповідальним за законне та своєчасне виконання цих рішень.

Тобто, чинне законодавства тягар відповідальності за законність та своєчасність здійснення процесуальних дій покладає саме на слідчого, якому передано кримінальне провадження.

Відповідно до п. 3 розділу VІ Положення про слідчі підрозділи Національної поліції України, при виконанні своїх службових обов`язків слідчий зобов`язаний:

1) під час досудового розслідування дотримуватися вимог Конституції України, КПК України та законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України;

2) забезпечувати повне, усебічне та неупереджене розслідування кримінальних правопорушень у межах установлених КПК України строків;

3) виконувати доручення та вказівки прокурора, які надаються в письмовій формі;

4) забезпечувати реалізацію в повному обсязі прав і законних інтересів усіх учасників кримінального провадження;

5) не розголошувати відомості, що становлять державну чи іншу таємницю, що охороняється законом, інформацію про приватне (особисте і сімейне) життя особи та інші відомості, здобуті при розслідуванні кримінальних правопорушень;

6) не вчиняти будь-яких дій, що ганьблять звання слідчого і можуть викликати сумнів у його об`єктивності та неупередженості.

Відповідно до статті 278 КПК України письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Письмове повідомлення про підозру затриманій особі вручається не пізніше двадцяти чотирьох годин з моменту її затримання.

У разі якщо особі не вручено повідомлення про підозру після двадцяти чотирьох годин з моменту затримання, така особа підлягає негайному звільненню.

Дата та час повідомлення про підозру, правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність невідкладно вносяться слідчим, прокурором до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Статтею 279 КПК України передбачено, що у випадку виникнення підстав для повідомлення про нову підозру або зміну раніше повідомленої підозри слідчий, прокурор зобов`язаний виконати дії, передбачені статтею 278 цього Кодексу. Якщо повідомлення про підозру здійснив прокурор, повідомити про нову підозру або змінити раніше повідомлену підозру має право виключно прокурор

Відповідно до ч. 2 ст. 36 КПК України прокурор здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення досудового розслідування у формі процесуального керівництва.

Водночас до функціональних обов`язків позивача, визначених кримінальним процесуальним законодавством (ст.39 КПК України) належить організація досудового розслідування. Керівник органу досудового розслідування уповноважений: 1) визначати слідчого (слідчих), який здійснюватиме досудове розслідування, а у випадках здійснення досудового розслідування слідчою групою - визначати старшого слідчої групи, який керуватиме діями інших слідчих; 2) відсторонювати слідчого від проведення досудового розслідування вмотивованою постановою за ініціативою прокурора або з власної ініціативи з наступним повідомленням прокурора та призначати іншого слідчого за наявності підстав, передбачених цим Кодексом, для його відводу або у разі неефективного досудового розслідування;3) ознайомлюватися з матеріалами досудового розслідування, давати слідчому письмові вказівки, які не можуть суперечити рішенням та вказівкам прокурора;4) вживати заходів щодо усунення порушень вимог законодавства у випадку їх допущення слідчим;5) погоджувати проведення слідчих (розшукових) дій та продовжувати строк їх проведення у випадках, передбачених цим Кодексом;6) здійснювати досудове розслідування, користуючись при цьому повноваженнями слідчого;7) здійснювати інші повноваження, передбачені цим Кодексом.

Згідно зі статтею 2 Дисциплінарного статуту Національної поліції України керівник це службова особа поліції, наділена правами та обов`язками з організації службової діяльності підлеглих їй поліцейських та інших працівників поліції і контролю за їхньою службовою діяльністю.

Статтею 3 Дисциплінарного статуту Національної поліції України визначено, що керівник несе відповідальність за дотримання підлеглими службової дисципліни. З метою забезпечення дотримання службової дисципліни керівник зобов`язаний: 1) створити умови, необхідні для виконання підлеглими обов`язків поліцейського; 2) поважати честь і гідність підлеглих, не допускати порушень їхніх прав та соціальних гарантій; 3) розвивати у підлеглих розумну ініціативу та самостійність під час виконання ними обов`язків поліцейського; 4) сприяти підвищенню підлеглими рівня кваліфікації, достатнього для виконання службових повноважень; 5) вивчати індивідуальні та професійні якості підлеглих, забезпечуючи прозорість і об`єктивність в оцінюванні їхньої службової діяльності; 6) забезпечити сприятливий стан морально-психологічного клімату в колективі, своєчасно вчиняти дії із запобігання порушенню службової дисципліни підлеглими та виникненню конфліктів між ними; 7) контролювати дотримання підлеглими службової дисципліни, аналізувати її стан та об`єктивно доповідати про це безпосередньому керівникові, проводити профілактичну роботу із зміцнення службової дисципліни та запобігання вчиненню підлеглими правопорушень; 8) у разі виявлення порушення підлеглим службової дисципліни вжити заходів для припинення такого порушення та застосувати дисциплінарне стягнення до порушника або порушити клопотання про застосування стягнення уповноваженим керівником.

В даному випадку слід розуміти обов`язок керівника забезпечувати організацію службової діяльності слідчого, а не його процесуальних дій в досудовому розслідуванні.

Відтак, поняття «забезпечення постійного контролю за діяльністю підлеглих» є доволі широким та досить абстрактним поняттям, зі змісту якого не можливо встановити, як саме має здійснюватися даний контроль, та як саме він повинен виражатись під час несення служби, зокрема у дані ситуації, коли його підпорядкованим слідчим вчинялись певні дії без її відома.

Вирішуючи спір, суд виходить з того, що з матеріалів службового розслідування, відзиву та інших документів, які є у справі, не вбачаються будь-які конкретні належні докази на підтвердження того, що саме з вини позивача відбулось порушення норм КПК України в частині невчасного, неповного проведення досудового розслідування. Також відсутні будь-які докази вчинення нею дій, які виходять за межі повноважень, порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також дій, що підривають авторитет поліції.

Як вбачається з висновку службового розслідування та спірного наказу, вони побудовані на службовій записці заступника начальника ГУНП в Одеській області начальника слідчого управління підполковника поліції ОСОБА_7 стосовно виявленого порушення закону підлеглим позивача слідчим ОСОБА_4 .

Одночасно з цим, будь-яких відомостей про конкретні винні дії чи бездіяльність позивача, які безпосередньо та безумовно могли сприяти порушенню закону, або могли призвели до нього, у матеріалах службового розслідування немає.

Суд враховує те, що відповідно до вимог кримінально-процесуального закону слідчій органу поліції є процесуально незалежною та самостійною особою під час провадження досудового розслідування.

Як вбачається з наявних письмових доказів, висновку розслідування, рішення про перекваліфікацію кримінального правопорушення із керівником органу досудового розслідування ОСОБА_4 не погоджував. Під час службового розслідування не було встановлено, що ОСОБА_4 отримав будь-які вказівки від процесуального керівника стосовно зміни підозри. Отже таке рішення він приймав самостійно.

При цьому ані з пояснень підлеглого слідчого, ані з висновку службового розслідування не вбачається те, що підпорядкований слідчий вчиняв відповідні дії (або допускав відповідну бездіяльність) з відома/за вказівкою/з усного або письмового погодження керівника ОСОБА_1 .

Таким чином висновок службового розслідування та матеріали справи не містять належних доказів того, що позивач була обізнана з фактом вчинення підлеглим відповідних дій; позивач могла бути обізнана з фактом вчинення підлеглим відповідних дій та могла вплинути на останнього, або ж попередити порушення ним вимог законодавства України, однак протиправно цього не зробила; позивач безпосередньо брала участь у діях підлеглого.

Об`єктивною стороною дисциплінарного проступку є протиправна поведінка суб`єкта, негативні (шкідливі) наслідки, причинний зв`язок між ними та діями особи, що притягується до дисциплінарної відповідальності. Правова оцінка дисциплінарного проступку проводиться на підставі з`ясування усіх обставин його вчинення, з урахуванням дій чи бездіяльності інших посадових осіб, а також дослідження фактів, викладених у письмових поясненнях.

Судом встановлено, що висновок службового розслідування відображає факт порушення вимог КПК України підлеглим позивача - слідчим Кутовим Ф.В., і не містить ніяких відомостей про обставини вчинення дисциплінарного проступку ОСОБА_1 , зокрема про те, як (у який спосіб ) позивач могла або повинена була проконтролювати дії свого підлеглого, які вчинялись без її відома.

У той же час, покладання на позивача відповідальності за протиправні дії підлеглих, яка явно виходить за межі обсягу покладених на керівника функцій контролю, передбачених частиною другою ст. 39 КПК України, фактично свідчить про застосування принципу колективної (не персоніфікованої) відповідальності, що не передбачено вимогами закону і суперечить принципу Верховенства Права.

З наявних у справі доказів не вбачається причинно-наслідковий зв`язок дій/бездіяльності позивача та заподіяної охоронюваним законом інтересам шкоди.

Також судом враховується, що у позивачки були відібранні пояснення лише відносно зміни ОСОБА_4 повідомлення про підозри, водночас відносно інших зауважень, зазначених у висновку службового розслідування, у позивача пояснення не відбирались.

Не було відповідачами проаналізовано і питання ефективності роботи слідчого відділу у порівнянні з іншими роками до призначення позивача на посаду заступника начальника відділу поліції начальника слідчого відділення відділу поліції №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області.

Також судом враховано в службову характеристику позивача, наявну в матеріалах службового розслідування (а.с.57). Так за період служби в органах внутрішніх справ, Національній поліції та в займаній посаді ОСОБА_1 зарекомендувала себе з позитивної сторони. До виконання службових обов`язків ставиться чесно і сумлінно. За час роботи в Національній поліції здобула та володіє високим рівнем спеціальної підготовки, почуттям особистої відповідальності за доручену справу. Об`єктивно оцінює досягнуті результати роботи, вживає заходи по усуненню недоліків в службовій діяльності. У вирішенні службових питань не рахується з особистим часом. За характером рішуча, наполеглива, дисциплінована, старанна. Відзначається високою працездатністю, готовністю працювати у самих складних умовах, поступаючись особистими інтересами. Своїм сумлінним ставленням до виконання службових обов`язків заслужила авторитет серед працівників відділу. Добре володіє вогнепальною зброєю. У стройовому відношенні підтягнута. Державною мовою володіє добре.

Згідно ст.90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, суд доходить висновку про недоведеність вини позивача у вчиненні дисциплінарного проступку, за який її піддано дисциплінарному стягненню, а тому оскаржуваний наказ Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.08.2021 року №1776 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» в частині накладення на заступника начальника сектору моніторингу відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани є протиправним та підлягає скасуванню.

Водночас, щодо посилань позивача на те, що службове розслідування було ініційовано не у встановленому законом порядку, оскільки за сукупністю норм Положення про слідчі підрозділи НПУ та Дисциплінарного статуту встановлено, що рішення про проведення службового розслідування приймає не начальник територіального органу НП України, а керівник слідчого органу, суд зазначає, що такі доводи спростовуються наведеними вище нормами права. Так, відповідно до ч. 3 ст. 14 Дисциплінарного статуту, службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Дослідивши наказ про призначення службового розслідування та складу дисциплінарної комісії від 19.05.2021 року №1092, суд доходить висновку, що він не суперечить вимогам, встановленим Порядком №893, щодо порядку призначення службового розслідування.

Також позивач помилково вважає, що відповідачем порушено строки застосування дисциплінарного стягнення, адже відповідно до положень ст. 21 Дисциплінарного статуту НПУ дисциплінарне стягнення застосовується не пізніше одного місяця з дня виявлення дисциплінарного проступку і не пізніше шести місяців з дня його вчинення шляхом видання дисциплінарного наказу.

З даного приводу суд погоджується з твердженням відповідача, що датою виявлення проступку є саме 30.04.2021 року, коли слідчим ВП №4 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області капітаном поліції Кутовим Ф.В. кримінальне провадження було перекваліфіковано та направлено до суду, а тому строки застосування дисциплінарного стягнення порушені не були.

Інші посилання учасників справи, покладені в обґрунтування правових позицій, не впливають на висновки суду в даній адміністративній справі.

Крім того, судом враховується, що згідно п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем до позовної заяви було додано квитанцію від 17.09.2021 року про сплату судового збору у розмірі 908,00 грн.

Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 , суд вважає за необхідне стягнути на її користь з Головного управління Національної поліції в Одеській області суму сплаченого нею судового збору у розмірі 908,00 грн.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 77, 90, 192-194, 241-246, 251, 255, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській область (65080, м. Одеса, вул. Академіка Філатова, 15-А) про визнання протиправним та скасування наказу в частині задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати п. 3 наказу Головного управління Національної поліції в Одеській області від 06.08.2021 року №1776 «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» про накладення на заступника начальника сектору моніторингу відділу поліції №1 Одеського районного управління поліції №1 Головного управління Національної поліції в Одеській області підполковника поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській область за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 суму сплаченого позивачем судового збору за подання адміністративного позову у розмірі 908,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький