Справа № 936/1173/22
Суддя: Павлюк С. С.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
справа № 936/1173/22
Провадження № 2-а/936/20/2022
27.12.2022 смт. Воловець
Воловецький районний суд Закарпатської області в складі:
головуючого - судді Павлюк С.С.
при секретарі Бігарій М.Й.,
з участю позивача ОСОБА_1
розглянувши у відкритому судовому засіданні у смт.Воловець в спрощеному позовному провадженні із повідомленням (викликом) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до поліцейського СРПП №1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області Герба Івана Михайловича та відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі,-
позивач звернувся до суду із адміністративним позовом до інспектора СРПП №1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області Герба Івана Михайловича та відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі. В обґрунтування своїх вимог вказав, що згідно постанови серії БАБ №316511 від 05.11.2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбачених ч.3 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП. Правопорушення полягало в тому, що позивач ОСОБА_1 05.11.2022 року о 09:28 год. по вул. Тигор в смт. Міжгір`я, керував автомобілем марки «Фольцваген ЛТ» д.н.з. НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем безпеки, із розбитим лобовим склом, не мав при собі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування, а також порушення щодо укомплектування транспортного засобу, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 6 КУпАП. Позивач зазначає, що винесена постанова є протиправною, ОСОБА_1 не вчиняв адміністративного правопорушення, постанова не грунтується на жодному доказі. Просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення.
Ухвалою Воловецького районного суду Закарпатської області від 16.11.2022 року у вказаній справі відкрито спрощене провадження із викликом (повідомленням) сторін.
Позивач в судовому засіданні позов підтримав, пояснення надав аналогічні викладеним у ньому, при цьому додатково пояснив, що інспектору він показував усі необхідні документи в електронному вигляді за допомогою застосунку «Дія», а також поліс страхування, який на той час був дійсним. Просить позов задовольнити.
Відповідач інспектор Герба І.М. та представник відповідача на розгляд справи не з?явився із невідомих суду причин, належним чином повідомлявся про час та місце судового засідання.
Представник відповідача відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області також не з?явився. Разом з тим, представник відповідача у визначений судом строк відзиву на позовну заяву не надав, а також не було надано до суду жодних матеріалів фото- чи відео зйомки вчиненого правопорушення або інших доказів, якими суб`єкт владних повноважень обґрунтовує правомірність прийнятого рішення.
Заслухавши пояснення позивача, перевіривши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Як вбачається із постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №316511 від 05.11.2022 року на ОСОБА_1 накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення, передбачених ч.3 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП. Правопорушення полягало в тому, що позивач ОСОБА_1 05.11.2022 року о 09:28 год. по вул. Тигор в смт. Міжгір`я, керував автомобілем марки «Фольцваген ЛТ» д.н.з. НОМЕР_1 , не будучи пристебнутим ременем безпеки, із розбитим лобовим склом, не мав при собі посвідчення водія, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та полісу обов`язкового страхування, а також порушення щодо укомплектування транспортного засобу, за що відповідальність передбачена ч.3 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП.
Разом з тим, оскаржувана постанова є нечитабельною, а відтак суд позбавлений можливості встановити її повний та дійсний зміст, зокрема суть правопорушення та пункти ПДР України, які на думку інспектора порушив водій.
Згідно ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
Відповідно до п.1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.
Згідно п.2.4 «а» Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.
Частиною 3 ст.121, ч.1 ст.126 та ст.125 КУпАП передбачена відповідальність за керування водієм транспортним засобом, що підлягає обов`язковому технічному контролю, але своєчасно його не пройшов, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством, а також за інші порушення правил дорожнього руху, крім передбачених статтями 121-128, частинами першою і другою статті 129, статтями 139 і 140 цього Кодексу.
Згідно п. 2.1 "а" Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.
За приписами пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України;
У відповідності до п.2.1 «ґ» Правил дорожнього руху водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.
Згідно п. 21.1. ст. 21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» з урахуванням положень пункту 21.3 цієї статті на території України забороняється експлуатація транспортного засобу (за винятком транспортних засобів, щодо яких не встановлено коригуючий коефіцієнт в залежності від типу транспортного засобу) без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, чинного на території України, або поліса (сертифіката) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, укладеного в іншій країні з уповноваженою організацією із страхування цивільно-правової відповідальності, з якою МТСБУ уклало угоду про взаємне визнання договорів такого страхування.
Крім цього, п. 21.3. ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.
Згідно із ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності
Позивачем заперечується факт вчинення ним правопорушення, за яке його притягнуто до адміністративної відповідальності, зокрема серед іншого, в нього був наявний дійсний поліс обов`язкового страхування, посвідчення водія та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу.
Щодо розбитого лобового скла автомобіля, позивач пояснив, що незадовго до його зупинки працівниками поліції, з-під автомобіля, що рухався попереду, вилетів камінець, який й розбив йому скло.
На підтвердження обставин, зазначених у спірній постанові, відповідачем не надано суду відзиву на позовну заяву та не додано відеозапису правопорушення.
Візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку.
Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.
Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне та об`єктивне встановлення обставин справи, вирішення її у точній відповідності до закону.
Відповідно до закріпленого в ст. 62 Конституції України принципу особа вважається невинуватою, доки її вину не буде доведено в законному порядку; ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість; обвинувачення не може ґрунтуватися на припущеннях; усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
У справі Барбера, Мессеге і Жабардо проти Іспанії Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 6 грудня 1988 року зазначив, що докази, покладені в основу висновку суду про винність обвинуваченого, мають відповідати як вимогам достатності, так і переконливості.
Обов`язок дотримання принципу презумпції невинуватості відноситься не тільки до судових органів, але й до інших державних установ, таких як поліція (Рішення ЄСПЛ у справі «Дактарас проти Литви» від 24.11.2000 року).
Також Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Салабіаку проти Франції» від 7 жовтня 1988 року зазначив, що тягар доведення вини покладається на обвинувачення і будь-які сумніви повинні бути на користь обвинуваченого. З метою судового переслідування необхідно приєднати до справи достатньо доказів для засудження обвинуваченого.
Правова природа адміністративної відповідальності за своєю суттю є аналогічною кримінальній, оскільки також є публічною, пов`язана із застосування державного примусу, ініціюється органами, які наділені владними повноваження, а застосовувані санкції можуть бути доволі суттєвими для особи, включаючи позбавлення волі.
У справі «Надточій проти України» Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 15.05.2008 року відзначив, що Уряд України визнав карний кримінально-правовий характер Кодексу України про адміністративні правопорушення(п. 21 рішення).
Крім того, Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов до висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правових презумпціях, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).
В рекомендації № R (91)1 Комітету Ради Європи Державам-членам стосовно адміністративних санкцій від 13 лютого 1991 року рекомендовано урядам держав-членів керуватися у своєму праві та практиці принципом, згідно з яким обов`язок забезпечення доказів покладається на адміністративний орган влади (принцип 7).
Отже, суд вважає, що зазначені принципи і положення Закону при винесенні постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності відповідачем не були дотримані, оскільки жодні докази вини позивача в матеріалах справи відсутні
Крім того, згідно вимог ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
В порушення зазначено норми, представником відповідача не надано суду жодних доводів на спростування позовних вимог ОСОБА_1 .
Враховуючи вище наведене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 є обґрунтованим, тому постанову серії БАБ №316511 від 05.11.2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП слід скасувати.
З наведених мотивів, оцінивши докази у справі, суд прийшов до висновку про задоволення позову.
Крім цього, згідно положень абз. 2 ч. 5 ст. 139 КАС України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з іншої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України, у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
З врахуванням висновку суду про ухвалення рішення на користь позивача, з відповідачів підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань ВП№1 Хустського РУПГУНП в Закарпатській області судовий збір в розмірі 496,20 грн.
Керуючись ст.2, 77, 205, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, ст.251, 288, 289, 293 Кодексу України про адміністративні правопорушення, суд -
позов задовольнити.
Постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ №316511 від 05.11.2022 року щодо притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.3 ст.121, ч.1 ст.126, ст.125 КУпАП - скасувати.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відділення поліції №1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496,20 гривень.
Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги в порядку та строки передбачені ст. 286, 293, п. 15.5 Розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Сторони по справі:

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ;

Відповідач :інспектор ВП№1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області Герба І.М., місце знаходження: вул. Воз`єднання, 1 смт.Міжгір`я Хустський район Закарпатська область;

Відповідач: ВП№1 Хустського РУП ГУНП у Закарпатській області, місце знаходження: вул. Воз`єднання, 1 смт.Міжгір`я Хустський район Закарпатська область.

Повний текс рішення виготовлено 28.12.2022

Cуддя Павлюк С.С.