Справа № 480/2528/22
Суддя: А.І. Сидорук
Дата ухвалення: 2022-11-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 листопада 2022 року Суми Справа № 480/2528/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Сидорука А.І.,
за участю секретаря судового засідання - Гонтаренко І.І.,
розглянув адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень.
За участю представників сторін:
від позивача - Бойко Л.М.;
від відповідача - Пишний Р.Ю.
В судовому засіданні 17.11.2022 було оголошено перерву до 29.11.2022.
1. Суть спору. Стислий виклад позицій сторін.
1.2. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що:
1.3. Відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому проти позовних вимог заперечує (а.с. 150, том 3).
1.4. Заперечення обгрунтовані тим, що:
1.5.Позивач 11.07.2022 надав до суду відповідь на відзив (а.с.184, том 3). Відповідач 09.11.2022 надав до суду додаткові пояснення по справі (а.с.4, том 4). Позивач надав до суду 10.11.2022 додаткові пояснення по справі (а.с.12, том 4). Відповідач 29.11.2022 надав до суду додаткові пояснення по справі. Суд зазначає, що оцінка аргументам сторін, які викладені в поясненнях, буде надана в мотивувальній чатині рішення.
2. Процесуальні дії суду у сраві.
2.1. Ухвалою суду було відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 17.05.2022 було призначено підготовче засідання у справі.
2.2. Позивач 14.07.2022 надав до суду докази по справі. Суд залучив докази до матеріалів справи (а.с.232, том 3).
2.3. Ухвалою суду від 19.08.2022 було закрито підготовче провадженя у справі та призначено розгляд справи по суті.
2.4. Представник позивача в судовому засіданні усно зазначив, що наполягає на задоволенні заявлених позовних вимог. Представник відповідача усно зазначив, що проти позовних вимог заперечує.
2.5. Суд звертає увагу, що розгляд справи здійснювався судом з урахуванням введення в Україні воєнного стану, ситуації, що склалась на території Сумської області та міста Суми, в тому числі, активних бойових дій, частих повітряних тривог, які перешкоджали роботі судді, перебоїв зі світлом, навантаження судді.
3. Фактичні обставини справи. Оцінка суду.
3.1. Відповідачем була проведена документальна виїзна планова перевірка позивача з питань дотримання податкового, валютного, іншого законодавства за період діяльності з 01.07.2018 по 30.06.2021.
3.2. За результатами перевірки складено акт від 16.12.2021 № 6182/18-28-07-01-07/30573983/100 (а.с.26-101, том 1).
3.4. Оскільки позивач не погоджується з правомірністю вказаних податкових повідомлень-рішень та вважає, що вони прийняті безпідставно, то він звернувся до суду з даним позовом.
3.5. Суд звертає увагу, що встановлені обставини і відповідна правова оцінка буде надана окремо по кожному спірному податковому повідомленню-рішенню.
3.6. Так як перерахування всіх первинних документів значно ускладнить для сторін зміст рішення суду (матеріали позовної заяви з додатками складають понад 600 аркушів), то суд не зазначає у мотивувальній частині даного рішення номерів та дат відповідних документів та вказує, що їх копії містяться в матеріалах справи, а саме: а.с.26-250, том 1; а.с.1-250, том 2; 1-128, том 3. Крім того, позивачем підтверджується наявність у нього оригіналів доданих до позовної заяви документів, а відповідач не спростовує зазначених обставин.
3.9. Позивач зазначає, що вказане рішення прийняте у зв`язку з тим, що контролюючий орган вважає, що втрати від операційних курсових різниць у сумі 4 000 000 грн, які обліковувались на рахунку 945, станом на 01.03.2018 та включені до результату операційної діяльності за 2018 рік, не підтверджені первинними документами. Також, зазначає, що платником уточнено дані податкової декларації за 2018 рік без подання уточнюючих розрахунків з податку на прибуток за І квартал 2018 року та без відповідних уточнень у складі податкової декларації з податку на прибуток за 2018 рік за допомогою додатка ВП. Тому вказані обставини і підлягають встановленню у даній справі.
3.10. У розділі 4 акту перевірки зазначено, що перевіркою встановлено заниження податку на прибуток за 2018 рік на суму 720 000 грн.
3.11. Позивач зазначає, що у бухгалтерському обліку станом на 31.08.2018 була відображена інформація про втрати від курсових різниць на суму 4 000 000 грн, що відображено в балансах від 31.03.2018, 30.06.2018, 30.09.2018.
3.12. Проте в бухгалтерському обліку була допущена помилка і втрати від курсових різниць на вказану суму було відображено не у складі "Інших операційних доходів (витрат)", як це передбачено П(С)БО № 21, а на рахунку 39 "Витрати майбутніх періодів", чим було завищено фінансовий результат за 1 квартал, півріччя та 9 місяців 2018 року та, як наслідок, переплачено податок на прибуток.
3.13. Позивач вказує, що помилка у бухгалтерському обліку була виправлена у грудні 2018 року відповідно до норм законодавства.
3.14. Позивач стверджує, що в даному випадку мала місце помилка поточного звітного періоду. Відповідно до ч. 1 ст. 13 Закону України "Про бухгалтерський облік і фінансову звітність" звітним періодом для складання фінасової звітності є календарний рік. Помилки допущені, виявлені та виправлені в одному й тому самому звітному році не впливають на кінцевий фінасовий результат звітного періоду та не потребують жодних коригувань статей звітності.
3.16. Щодо податкової звітності, то застосований позивачем спосіб виправлення помилок відповідає вимогам норм ПК України, адже формально платник податку виконав вимоги абз. 2 п. 50.1 ПК України та вказав відповідні уточнені показники у складі податкової декларації. Відповідні витрати правомірно вказані в Податковій декларації з податку на прибуток підприємства за 2018 рік.
3.17. Щодо неподання додатку ВП, то в даному випадку у Податкровій декларації з додатку на прибуток підприємства за 2018 рік, оскільки позивач скористався правом не подавати уточнюючий розрахунок та включити уточнені показники до декларації за 2018 рік, рядки 26-29, 31-33 не заповнювались та містять прочерки, а тому Додаток ВП до цих рядків не подавався.
3.18. Щодо первинних документів, то надані відповідачу документи підтверджують правомірність віднесення курсових витрат до складу інших операційних витрат за 2018 рік.
3.19. Суд звертає увагу, що механізм виправлення помилок у поданих платником деклараціях передбачено п. 50.1 ст. 50 ПК України, а саме у разі якщо у майбутніх податкових періодах (з урахуванням строків давності, визначених ст. 102 ПК України) платник податків самостійно виявляє помилки, що містяться у раніше поданій ним податковій декларації (крім обмежень, визначених ст. 50 ПК України), він зобов`язаний надіслати уточнюючий розрахунок до такої податкової декларації за формою чинного на час подання уточнюючого розрахунку.
3.20. Платник податків має право не подавати такий розрахунок, якщо відповідні уточнені показники зазначаються ним у складі податкової декларації за будь-який наступний податковий період, протягом якого такі помилки були самостійно виявлені.
3.21. Пунктом 48.3 ст. 48 ПК України встановлено обов`язкові реквізити, які повинна містити податкова декларація. Зокрема, податкова декларація повинна містити інформацію про додатки, що додаються до податкової декларації та є її невід`ємною частиною.
3.22. Декларація може подаватися платником податку як звітна (звітна нова) так і уточнююча (відповідні відмітки проставляються у полі 1 заголовної частини Декларації). При цьому, якщо Декларація подається як уточнююча, то у полі 3 її заголовної частини зазначається звітний (податковий) період, за який здійснюється уточнення.
3.23. Якщо виправлення помилок здійснюється у звітній (звітній новій) Декларації за податковий період, наступний за періодом, у якому виявлено помилки, то в додатку ВП до Декларації платник податку відображає правильні показники за податковий період, який уточнюється, та порівнюючи їх з відповідними рядками Декларації, що уточнюється, визначає суму збільшення (зменшення) податкового зобов`язання з податку на прибуток, пеню та суму штрафу. Сума збільшення (зменшення) податкового, зов`язання, пеня та сума штрафу з додатка ВП переноситься до частини Виправлення помилок Декларації.
3.24. Платники податку, у яких базовим періодом є календарний рік, розраховують збільшення (зменшення) податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється (рядок 26 Декларації, рядок 26 таблиці 2 додатка ВП до Декларації), виходячи з податку на прибуток, зазначеного такими платниками у рядку 19 Декларації.
3.25. Якщо виправлення проводиться в уточнюючій Декларації, то додаток ВП до Декларації не заповнюється, а вірні показники доходів, фінансового результату до оподаткування, різниць, які виникають відповідно до ПК України, об`єкта оподаткувапня податком па прибуток зазначаються в такій уточнюючій Декларації.
3.26. На підставі порівняння податкового зобов`язання уточнюючої Декларації та Декларації, що уточнюється, визначається сума збільшення (зменшення) податкового зобов`язаня, пеня та сума штрафу, які відображаються у частині "Виправлення помилок" Декларації (рядки 26 - 27, 29 - 30, 31, 33 - 34).
3.27. У разі подання платником податку уточнюючої Декларації до такої Декларації мають бути подані усі додатки, передбачені для заповнення відповідних рядків Декларації, незалежно від того, чи виправлялися показники цих рядків та додатків декларації із зазначенням інформації про подані додатки у таблиці Наявність додатків Декларації. При цьому, фінансова звітність за звітні періоди, що уточнюються подається до уточнюючої Декларації лише у разі виправлення показників такої фінансової звітності.
3.28. У Декларації за звітний податковий період, наступний за періодом, за який було здійснено виправлення, відображаються показники з урахуванням проведених виправлень.
3.29. Наказом Міністерства фінансів України від 20.10.2015 № 897 затверджено форму "Податкової декларації з податку на прибуток підприємств". Так, рядок 26 декларації передбачає збільшення/зменшення податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду, що уточнюється. Крім цього, даним наказом передбачено заповнення додатку ВП у разі виправлення помилок.
3.30. Аргументованими є твердження відповідача, що при виправленні помилок з податку на прибуток посилатися на бухгалтерські виправні правила, як це робить у позовній заяві позивач, не можна, оскільки у Податковому кодексі України передбачений свій механізм виправлення помилок.
3.31. Суд погоджується з доводами відповідача, що оскільки позивачем уточненої декларації по податку на прибуток за 1 квартал 2018 року подано не було, а до декларації по податку на прибуток за 2018 рік не подано додаток ВП, а також відсутні дані в рядку 26 декларації, то відображення помилки по операційним курсовим різницям за І квартал 2018 року не може бути враховано та є безпідставним.
3.32. Аргумент позивача, що відсутній "логічний сенс" подавати та обов`язок «формально виконано», не приймається судом до уваги, оскільки є чинне законодавство, яке встановлює необхідність подання, однак норми чинного законодавства позивачем не були дотримані.
3.33. Таким чином, пункт 50.1 ПК України передбачає на вибір платника виправляти помилки в податковій звітності за допомогою лише двох способів: або уточнюючого розрахунку як самостійного документа, або уточнюючого розрахунку як додатка до поточної декларації. Отже, наразі є два способи виправлення помилок у раніше поданій декларації з ПДВ, а саме: перший спосіб подати нову декларацію з ПДВ із виправленими показниками; другий спосіб подати уточнюючий розрахунок як самостійний документ.
3.34. Порядок внесення виправлень, який затосований позивачем не може вважатись податковою звітністю у розумінні вимог ПК України, а тому правомірно не був врахований відповідачем при проведенні перевірки.
3.35. На переконання суду, оскільки відповідальність за подання податкової звітності покладається саме на платника податку, що, в свою чергу, зобов`язує останнього здійснювати таке подання у чіткій відповідності до вимог ПК України, а не на власний розсуд. При цьому, суд звертає увагу, що контролюючий орган під час проведення перевірки приймає до уваги лише ті відомості, що добровільно підтверджені самим платником податків, але за умови, що таке підтвердження відбулось у формі, встановленій законом.
3.36. Додаткові пояснення позивача від 10.11.2022 (а.с.12-15, том 4), в тому числі про те, що рядки Додатку ВП практично співпадають з рядками Податкової декларації за 2018 рік (звітної), не приймаються судом до уваги, оскільки суперечать зазначеним вище фактичним обставинам та нормам чинного законодавства.
3.37. Тому позовні вимоги в цій частині є неправомірними, спірне рішення відповідача відповідає вимогам, в становленим ст. 2 КАС України, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
3.39. Вказане рішення стосується того, що контролюючий орган не визнає витрати позивача по господарським операціям з ФОП ОСОБА_1 на суму 2 195 679 грн та з ТОВ Ергарда на суму 615 725 грн, а всього на суму 2 811 404 грн.
3.40. Стосовно ФОП ОСОБА_1 .
3.41. В акті перевірки зазначено, що перевіркою встановлено завищення витрат у рядку 2050 Собівартість реалізованої продукції (товарів, робіт, послуг) Звіту про фінансові результати всього на суму 2 195 679 грн у зв`язку з невстановленням реальності здійснення господарських операцій з ФОП ОСОБА_1 . В результаті чого встановлено завищення суми від`ємного значення об`єкту оподаткування на 2 195 679 грн. Позивач з таким висновком не погоджується.
3.42. Як вбачається з матеріалів справи, згідно укладених договорів позивача з ФОП ОСОБА_1 № 79 від 07.07.2020 та № 4 від 18.01.2021 придбавався металобрухт чорних металів в номенклатурі, кількості та за ціною згідно специфікації.
3.43. Суд звертає увагу, що сторонами не оспорюється те, що вказані договори недійсними чи неукладеними в судовому порядку не визнавались.
3.44. Відповідачем не спростовується, що позивач мав необхідність і можливості використовувати металобрухт у власній господарській діяльності для ливарного виробництва.
3.45. Відповідачем не заперечується наявність первинних бухгалтерських документів, а саме на кожну партію товару: видаткові накладні; прибуткові ордери; рахунки; платіжні доручення про сплату; товарно-транспортні накладні; розрахунки у безготівковій формі на повну суму; накладні-вимоги на відпуск та списання у виробництво; проводки в бухгалтерському обліку; картки рахунку 201 Сировина та матеріали.
3.46. Не оспорюється відповідачем і надання актів про проходження брухту, сертифікатів якості, посвідчень про вибухонебезпечність, хімічну та радіаційну безпечність металобрухту. При цьому, в акті перевірки не зазначено про недоліки первинних документів, їх змісту та форми.
3.47. Відповідачем не спростовано і те, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців вказано один із КВЕД ФОП ОСОБА_1 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом.
3.48. Відповідач у акті, а також у відзиві і поясненнях, зазначив про відсутність у ФОП ОСОБА_1 трудових ресурсів, спеціальних основних засобів для операцій з металобрухтом, що унеможливлює підтвердження походження брухту, як утвореного в наслідок власної діяльності, про що вказано у актах приймання металобрухту. Вказана, що така діяльність може здійснюватись лише спеціалізованим підприємством та вказаний підприємець не відповідає вимогам Закону України Про металобрухт.
3.49. Як стверджує відповідач, відповідно до зібраної податкової інформації по ФОП ОСОБА_1 встановлено відсутність найманих працівників, відповідно до даних інформаційних симтем ДПС України, відсутні будь-які автомобілі та спецтехніка у власності та оренді.
3.50. Частиною 4-6 ст. 6 Закону України Про металобрухт передбачено, що необхідним та достатнім документом покупця металобрухту від продавця є акт приймання, що містить дані про джерело походження металобрухту; відповідальність за достовірність даних про джерело походження металобрухту, зазначених у акті приймання, покладається виключно на продавця металобрухту та не може бути покладена на покупця.
3.51. Також, відповідно до ч. 6 ст. 6 Закону України Про металобрухт під час здійснення заготівлі металобрухту та операцій з металобрухтом покупець не несе відповідальності за правовідносини продавця з іншими суб`єктами господарювання і фізичними особами учасниками попередніх ланцюгів постачання металобрухту. Законом Украхни Про металобрухт передбачено державний контроль за здійснення операцій з металобрухтом, визначено повноваження органів державного контролю та передбачено відповідальність за порушення вимог законодавства, що регулює здійснення операцій з металобрухтом.
3.52. Суд погоджується з доводами позивача, що необхідним і достатнім документом для нього щодо джерел походження металобрухту є акти приймання, які містять дані про джерело походження.
3.53. Суд звертає увагу, що саме відповідач має довести, що платник податків, приймаючи від контрагентів та використовуючи певні документи для цілей податкового обліку, діяв нерозумно, недобросовісно або без належної обачності. А це також пов`язано з фактичною можливістю й економічною доцільністю перевірки самим платником податків достовірності відомостей, які були включені до первинних документів. Мають бути наявні докази того, що розумними заходами добросовісний платник податків міг перевірити правдивість відповідних документів, а також мав достатні підстави, діючи з належною обачністю, для обґрунтованих сумнівів у їх змісті.
3.54. Суд погоджується з твердженням позивача, що відсутність трудових ресурсів у контрагентів позивача, на які посилається відповідач в акті перевірки, не може свідчити про відсутність адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань та відсутність фактичних дій, спрямованих на виконання взятих на себе зобов`язань.
3.55. Наведені обставини не позбавляють суб`єкта господарювання можливості залучати виробничі та трудові ресурси інших суб`єктів господарювання для виконання зобов`язань по укладеним ним договорах. Окрім того, в законодавстві відсутня норма, яка б зобов`язувала підприємство перевіряти наявність таких ресурсів у контрагента та формувати податковий кредит лише за їх наявності.
3.56. Відповідачем не доведено, що ним досліджувались обставини залучення посередників для виконання зобов`язань по спірним договорам.
3.57. Суд звертає увагу, що відповідальність за недотримання вимог чинного законодавства покладається на суб`єкта господарювання, а не його контрагента (платника податку), який здійснив з ним господарські операції - відповідальність за достоівірність даних про джерело походження в даному випадку може покладатися на ФОП ОСОБА_1 , а не позивача.
3.58. Крім того, суд звертає увагу, що встановлення фактів неправомірної діяльності контрагентів позивача не входить в предмет дослідження по даній справі.
3.59. Суд зазначає, що зобов`язував відповідача надати пояснення, які дії були вчинені ним при виявлення порушення чинного законодавства вказаним підприємцем. У поясненнях від 29.11.2022 відповідач зазначив, що станом на 28.11.2022 листів щодо виявлених порушень ФОП ОСОБА_1 відповідачем не направлено. Крім того, не надано відповідачем і звернень до правоохоронних органів про виявлені ним порушення, у разі, якщо відповідач вважає, що вказаною особою здійснюються фіктивні операції або здійснюється незаконна діяльність з металобрухтом.
3.60. Тобто, вся інформація та доводи відповідача грунтуються на зібраній податковій інформації. Проте, на переконання суду, для ствердження про відсітність вказаних операції, необхідна сукупність фактів (інші дані, довідки тощо).
3.61. Суд запропонував представнику відповідача надати наступні документи стосовно ФОП ОСОБА_1 : витяги з реєстрів про майно ФОП; довідки; декларації з податку на додану вартість вказаної ФОП; інформацію ІС Податковий блок; архів єлектронної звітності та чи подавалась вона; витяг з реєстру з зазначенням КВЕД; чи включено вказаного підприємця до переліку; у разі ствердження про відсутність працівників розрахунок суми доходу нарахованого сплаченого на користь фізичних осіб; акт фіксації відсутності майна (брухтопереробного обладнання, вантажопідйомних вагів, засобів вимірювання радіації); зустрічні звірки тощо.
3.62. Відповідачем зазначених судом документів, які б у своїй сукупності з податковою інформацією могли спростувати реальність здійснення господарських операцій, надано не було.
3.63. Суд погоджується з аргументами позивача, що платник податків не може зазнавати негативних наслідків через діяння осіб, що перебувають поза межами його впливу.
3.64. Відповідні твердження відповідача грунтуються на податковій інформації та припущеннях, які не є належними та допустимими доказами та не можуть бути покладені в основу рішення суду.
3.65. Тому відображення витрат на суму 2 195 679 грн з ФОП ОСОБА_1 у звіті про фінасові результати та віднесення вказаної суми до від`ємного значення об`єкту оподаткування по декларації з податку на прибуток за І півріччя 2021 року відповідає здійснюваним господарським операціям, є правомірним та підтверджується відповідними первинними документами.
3.66. Стосовно ТОВ Ергарда.
3.67. В акті перевірки зазначено, що позивачем встановлено відображення в бухгалтерському обліку операції з придбання матеріалів для ливарного виробництва (модифікатори) у ТОВ "Ергарда". Відповідно до проведеного аналізу даних господарських операцій встановлено лише документальне їх оформлення без їх фактичного здійснення та безоплатне отримання цих матеріалів для ливарного виробництва від іншого контрагента. Тому встановлено заниження показників рядка 01 Декларації "Дохід від будь-якої діяльності" за період з 01.07.2018 по 30.06.2021 всього на суму 615 725 грн.
3.68. Як вбачається з матеріалів справи, 04.02.2014 між позивачем та ТОВ "Ергарда" було укладено догоір поставки № 31, згідно якого постачались матеріали для ливарного виробництва. За даним договором постачались модифікатори, які, як і металобрухт, використовуються у ливарному виробництві.
3.69. Відповідачем не спростовується, що по вказаному договору були надані специфікації, видаткові накладні, по вказаних операція ТОВ "Ергарда" були виписані та зареєстровані податкові накладні на реалізацію матеріалів для ливарного виробництва. Оплата здійснювалась в безготівковій формі згідно платіжних доручень, копії яких містяться в матеріалах справи. Вартість матеріалів включена до собівартості виготовленої продукції, про що у бухгалтерському обліку здійснено відповідні проводки. Використання у виробництві підтверджується Картками рахунку 201 "Сировина та матеріали".
3.70. Отже, придбання матеріалів позивачем у ТОВ "Ергарда" підтверджується первинними бухгалтерськими документами та іншими документами щодо їх оприбуткування, оплати, використання у виробництві, а також відображення у бухгалтерському і податковому обліку.
3.71. В акті зазначено, що підтвердження транспортування матеріалів для ливарного виробництва до перевірки не надано, товарно-транспортні накладні відсутні, відсутні документи з відповідального зберігання.
3.72. Позивач зазначає, що модифікатор, який був придбаний у ТОВ "Ергарда", раніше знаходився у позивача на зберіганні, за договором № 117 від 05.06.2018, укладеним з ТОВ "Еріно".
3.73. Так, відповідно до актів приймання-передачі № 11 та № 92 від 18.04.2019 позивач прийняв у ТОВ "Еріно" на зберігання модифікатор Egrosil67-Ba (05-2.0) у кількості 12 тонн, згідно видаткової накладної № EN-013 від 22.05.2020 - модифікатор Egrosil67-Ba (03-1.0) 5 тонн, модифікатор Egrosil67-Ba (0,5-1.0) у кількості 3 тонни, товарно-транспортна накладна № 922 від 22.05.2020.
3.74. У зв`язку з пред`явленням ТОВ "Еріно" вимоги про повернення модифікатора позивачу були виписані накладні про повернення модифікатора із зберігання.
3.75. Позивач зазначає, що 06.08.2020, 19.08.2020, 27.08.2020, 03.09.2020, 28.09.2020 була оформлена купівля-продаж модифікатора у вказаній кількості між ТОВ "Еріно" і ТОВ "Ергарда", внаслідок чого право власності на модифікатори перейшло до ТОВ "Ергарда", і в цей же день позивач придбав у ТОВ "Ергарда" вказану кількість модифікаторів.
3.76. Суд погоджується з доводами позивача, що господарські операції між ТОВ "Еріно" та ТОВ "Ергарда" є відносинами між учасниками попередніх ланцюгів постачання товару і позивач не має відношення до цих операцій.
3.77. Крім того, до матеріалів справи позивач надав витяги з електронних книг обліку матеріальних цінностей, що ввозяться на посту № 4, а також копії фотографій заїзду автомобілів (а.с.200-225, том 3).
3.78. З урахуванняв вказаного є цілком логічними доводи позивача, що оскільки такі операції здійснювались в межах одного календарного дня, то фактичне переміщення товару не відбувалось. В даному випадку, документами, що підтверджують транспортування модифікаторів до позивача є товарно-транспортні накладні № 92 від 18.04.2019 та № 922 від 22.05.2022, відповідно до яких було здійснено транспортування матеріалів на зберігання та які досліджувались під час перевірки.
3.79. Отже, відповідачем не спростовано, що у позивача наявні всі первинні бухгалтерські документи, які підтверджують реальність здійснення господарських операцій з ТОВ "Ергарда" та свідчать про відсутність порушень податкового законодавства з боку позивача.
3.80. Висновки суду по спірному рішенню.
3.81. Суд звертає увагу, що з`ясовуючи обставини щодо реальності вчинення господарської операції, слід ретельно перевіряти доводи контролюючого органу про фактичне нездійснення господарської операції, викладені в актах перевірки або зафіксовані іншими доказами.
3.82. Отже, визначальним для вирішення спорів про наявність податкових наслідків за результатами вчинення господарських операцій є дослідження сукупності обставин та первинних документів, які можуть як підтверджувати, так і спростовувати реальність господарських операцій. Сама по собі лише податкова інформація щодо контрагентів по ланцюгу постачання - не є самостійними та достатніми підставами для висновку про нереальність господарських операцій. Водночас, у сукупності з іншими обставинами справи наявність або відсутність таких документів чи обставин можуть свідчити на спростування або підтвердження позиції контролюючого органу.
3.83. Відповідно до частини другої статті 77 КАС довести правомірність своїх дій чи бездіяльності відповідно до принципу офіційності в адміністративному судочинстві зобов`язаний суб`єкт владних повноважень. Водночас, відповідно до принципу змагальності суб`єкт господарювання має спростувати доводи суб`єкта владних повноважень, якщо їх обґрунтованість заперечує.
3.84. Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
3.85. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку, що відповідачем, як контролюючим органом, не спростовано доводів позивача та не надано суду доказів, які б свідчили про відсутність факту реального здійснення операцій між позивачем та його контрагентами. В той же час, позивачем доведено, що придбаний товар використовується в господарській діяльності. За результатами спірних господарських операцій підтверджується рух активів позивача, що є доказом реальності здійснення господарських операцій.
3.86. Згідно з ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
3.87. Оскільки у даній справі оспорюється рішення прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч.2 ст.2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно, в тому числі: 1. обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення; 2. пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
3.88. Оцінюючи оскаржене податкове повідомлення-рішення на відповідність критеріям правомірного рішення суб`єкта владних повноважень, що визначені частиною другою статті 2 КАС України, суд зазначає наступне.
3.89. При прийнятті спірного повідомлення-рішення відповідач не врахував всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, про які було зазначено вище.
3.90. Відповідачем при приянйтті спірного рішення не дотримано принципу пропорційності.
3.91. Судова практика вирішення податкових спорів виходить з презумпції добросовісності платника. Крім того, суд звертає увагу, що відповідач, як контролюючий орган, має ресурси для проведення перевірок, які фінансуються за рахунок бюджетних асигнувань, в той час як ресурси суб`єктів господарювання обмежені, а тому факти доведення законності дій суб`єктів господарювання покладаються саме на орган владних повноважень, для дотримання балансу публічних і приватних інтересів.
3.92. Відповідач не довів правомірності прийнятого ним спірного рішення. Рішення не відповідає стандартам, які встановлені п.3., п.8 ч. 2 ст. 2 КАС України. Вказаним рішенням порушені права позивача. Позивачем вірно визначено спосіб захисту порушеного права. Тому позовні вимоги в цій частині є правомірними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
3.95. Рішення прийняті у зв`язку з тим, що контролюючий орган вважає, що позивач неправомірно включено до складу податкового кредиту та до складу податкового кредиту наступного звітного періоду суми ПДВ, сплачені по господарським операціям з ТОВ "Ергарда".
3.96. Як вже зазначалось, реальність господарських операцій позивача з ТОВ "Ергарда" відповідачем не спростована та позивачем надано документальне підтвердження таких операцій.
3.98. Податкові накладні, складені та зареєстровані ТОВ "Ергарда" в Єдиному реєстрі податкових накладних відповідно до вимог п.п.201.1 ст. 201 ПК України, а тому позивач мав право на віднесення сум ПДВ за такими податковими накладними до складу податкового кредиту.
3.99. Як вже зазначалось, відповідачем в основу акту перевірки покладено податкову інформацію щодо контрагентів позивача ФОП ОСОБА_1 , ТОВ "Ергарда" та певні припущення щодо неможливості здійснення ними господарської діяльності, проте належних доказів щодо нереальності господарських операцій суду не надано. Зауваження щодо первинних документів позивача у відповідача відсутні.
3.100. Аргументованою є твердження позивача, що платником податку (позивачем) формування витрат на оплату придбаних товарів у контрагентів, формування податкового кредиту, формування фінансової та податкової звітності здійснювалось на підставі реально вчинених господарських операцій та підтверджується первинними бухгалтерськими документами, що містять достовірні відомості про обсяг та зміст операції та іншими обліковими документами, складання яких для оформлення операції певного виду передбачено законодавством.
3.102. Крім того, суд звертає увагу, що вимога мотивування судового рішення не вимагає у суду детальної відповіді на кожні аргументи сторін, а тому частина доводів, про які не зазначено в мотивувальній частині рішення, судом оцінені, однак не приймаються до уваги, оскільки спростовуються встановленими фактичними обставинами справи та доводами сторін.
4. Судові витрати.
4.1. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, то витрати по сплаті судового збору покладаються на сторони - пропорційно розміру задоволених позовних вимог, відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд
В И Р І Ш И В:
1. Позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" до Головного управління ДПС у Сумській області про скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.
5. У задоволенні інших позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп" до Головного управлінн ДПС у Сумській області - відмовити.
7. Витрати по сплаті судового збору в сумі 5265 (п`ять тисяч двісті шістдесят п`ять) грн 71 (сімдесят одна) коп. покласти на позивача - Товариство з обмеженою відповідальністю "Мотордеталь-Конотоп".
8. Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.
9. Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
10. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його (її) проголошення або складання, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскардження, в тому числі, на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.
Повне рішення складено та підписано 20.12.2022.
Суддя А.І. Сидорук