Справа № 120/3761/22
Суддя: Драчук Т. О.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3761/22
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Комар П.А.
Суддя-доповідач - Драчук Т. О.
28 грудня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Драчук Т. О.
суддів: Полотнянка Ю.П. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
в травні 2022 року позивач, - ОСОБА_1 , звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльність командування військової частини НОМЕР_1 щодо відмови позивачу у зарахуванні його та членів його сім`ї у загальній черзі потребуючих осіб поліпшення житлових умов, шляхом забезпеченням житлом для постійного проживання із збереженням черги з 13.10.2008 на підставі протоколу №89 від 13.10.2008, затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 та першочергову чергу з 19.09.2017, на підставі посвідчення учасника бойових дій від 07.09.2016 серії НОМЕР_2 .
Також, позивач просив зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 зарахувати позивача та членів його сім`ї у загальній черзі потребуючих осіб поліпшення житлових умов, шляхом забезпеченням житлом для постійного проживання із збереженням черги з 13.10.2008 на підставі протоколу №89 від 13.10.2008, затвердженого начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 та першочергову чергу з 19.09.2017, на підставі посвідчення учасника бойових дій від 07.09.2016 серії НОМЕР_2 .
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 03.11.2022 в задоволенні адміністративного позову відмовлено.
Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.
Відповідно до п.3 ч.1 ст.311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін, виходячи з наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, у період з 15.11.2007 по 05.12.2011 позивач був військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення житлової комісії від 13.10.2008 №89 ОСОБА_1 зараховано до списку осіб, що потребують службового житлового приміщення, зі складом сім`ї одна особа на підставі рапорту від 18.07.2008.
У подальшому, під час проходження ОСОБА_1 служби в інших органах охорони державного кордону з грудня 2011 до вересня 2017 він не перебував у списках осіб, що потребують отримання службових приміщень, відповідних підрозділів Державної прикордонної служби України, в яких проходив службу.
11.08.2017 ОСОБА_1 звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із рапортом щодо зарахування його та членів його сім`ї до списку осіб, що потребують отримання службових приміщень.
Зазначений рапорт розглянутий житловою комісією та прийнято спільне рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про зарахування ОСОБА_1 до списку осіб, що потребують отримання службових житлових приміщень з 19.09.2017.
В той час, 16.05.2019 позивач звернувся з рапортом на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 генерал-майора ОСОБА_2 про зарахування його на квартирний облік у м.Львів.
Рішенням засідання Львівської загальногарнізонної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , відображеним у протоколі від 19.07.2019 №5, позивача зараховано на квартирний облік, складом сім`ї чотири особи з 19.07.2019 та до списку осіб, що потребують першочергового отримання житла, як учасника бойових дій з 19.07.2019.
06.07.2020 у зв`язку із призначенням ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_4 " Державної прикордонної служби України, позивач звернувся з рапортом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 щодо зарахування його та членів його сім`ї на квартирний облік.
Згідно виписки з Протоколу №9 від 27.07.2020, спільним рішенням командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано ОСОБА_1 на квартирний облік, складом сім`ї чотири особи з 19.07.2019 та до списку осіб, що потребують першочергового отримання житла, як учасника бойових дій з 19.07.2019.
В подальшому, 22.04.2022 позивач звернувся з рапортом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 про зарахування його на облік потребуючих осіб поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житлом для постійного проживання із збереженням черги з 13.10.2002 та першочергову чергу з 07.09.2016, як учасника бойових дій.
За результатами розгляду такого звернення ОСОБА_1 повідомлено, що за наявними документами його особової справи, у військової частини НОМЕР_1 відсутні правові підстави для зміни дати перебування його перебування на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання, та у відповідних списках в загальному та першочерговому порядку, оскільки на даний час рішення ІНФОРМАЦІЯ_7 від 19.07.2017 №5 чинне та підлягає обов`язковому врахуванню згідно вимог чинного законодавства.
Не погоджуючись із такою відмовою відповідача, позивач за захистом своїх прав звернувся з позовною заявою до суду.
Приймаючи оскаржуване рішення суд першої інстанції виходив з того, що позивач перебуває на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов шляхом забезпечення жилими приміщеннями для постійного проживання з 19.07.2017.
В той час, як на підставу для звернення до суду позивач посилається на рішення житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.10.2008 №89, згідно якого ОСОБА_1 зараховано до списку осіб, що потребують службового житлового приміщення, зі складом сім`ї одна особа на підставі рапорту від 18.07.2008.
Так, порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сім`ї службовими житловими приміщеннями врегульовано Розділом ІІ Інструкції №1040. В той час, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на п. 3.9 Розділу ІІІ зазначеної Інструкції, яким врегульовано порядок обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов - квартирний облік.
В розрізі встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивач плутає поняття "облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов" та "список осіб, що потребують надання службових житлових приміщень".
Суд першої інстанції звертає увагу ОСОБА_1 , що рішенням житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_1 від 13.10.2008 №89 його включено до списку осіб, які потребують надання службових житлових приміщень, що не є тотожним обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
З огляду на викладене, суд першої інстанції приходить до переконання, що відповідачем правомірно відмовлено ОСОБА_1 у зміні дати перебування на квартирному обліку.
Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.
У відповідності до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з вимог ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.
Згідно з вимогами ч.1 ст.6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Згідно з ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду.
Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону.
Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.
Відповідно до ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.
Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Закон України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" № 2011-ХІІ відповідно до Конституції України визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.
Згідно з ст.1 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" соціальний захист військовослужбовців - діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до ст.1-2 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами.
У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.
Як передбачено ст.2 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" ніхто не вправі обмежувати військовослужбовців та членів їх сімей у правах і свободах, визначених законодавством України.
Згідно з абз.1, 3, 4 ч.1 ст.12 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" держава забезпечує військовослужбовців жилими приміщеннями або за їх бажанням грошовою компенсацією за належне їм для отримання жиле приміщення на підставах, у межах норм і відповідно до вимог, встановлених Житловим кодексом Української РСР, іншими законами, в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Військовослужбовці (крім військовослужбовців строкової військової служби) та члени їх сімей, які проживають разом з ними, забезпечуються службовими жилими приміщеннями, що повинні відповідати вимогам житлового законодавства.
Військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надаються жилі приміщення для постійного проживання або за їх бажанням грошова компенсація за належне їм для отримання жиле приміщення. Такі жилі приміщення або грошова компенсація надаються їм один раз протягом усього часу проходження військової служби за умови, що ними не було використано право на безоплатну приватизацію житла, з урахуванням особливостей, визначених пунктом 10 цієї статті.
Відповідно до ч.1 ст.9 ЖК громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду, або на одержання за їх бажанням грошової компенсації за належне їм для отримання жиле приміщення для категорій громадян, визначених законом, або в будинках житлово-будівельних кооперативів.
Як передбачено ст.9, 43 ЖК громадянам, які перебувають на обліку потребуючих поліпшення житлових умов, жилі приміщення надаються в порядку черговості. Черговість надання жилих приміщень визначається за часом взяття на облік.
Згідно з ст.48, 49 ЖК жиле приміщення надається громадянам у межах норми жилої площі, але не менше розміру, який визначається Кабінетом Міністрів України і Федерацією професійних спілок України. При цьому враховується жила площа у жилому будинку (квартирі), що перебуває у приватній власності громадян, якщо ними не використані житлові чеки. Понад норму жилої площі окремим категоріям громадян надається додаткова жила площа у вигляді кімнати або в розмірі десяти квадратних метрів.
Відповідно до ст.12 ЗУ "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей", Кабінет Міністрів України постановою від 03.08.2006 № 1081 «Про затвердження Порядку забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями» затвердив Порядок № 1081, який визначає механізм забезпечення житловими приміщеннями військовослужбовців - осіб офіцерського (у тому числі осіб, які проходять військову службу за призовом осіб офіцерського складу), старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби) Збройних Сил, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення та Держспецтрансслужби, Держспецзв`язку, посади в яких комплектуються військово-службовцями, у тому числі звільнених в запас або у відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, у військових частинах, закладах, установах та організаціях (далі - військові частини) після звільнення (далі - військовослужбовці) та членів їх сімей.
Згідно з пунктом 3 Порядку №1081 військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Відповідно до постанови №1081 та з метою приведення нормативно-правових актів Адміністрації Державної прикордонної служби України у відповідність до чинного законодавства, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 20.12.2007 №1040 затверджено Інструкцію про організацію забезпечення житловими приміщеннями в Державній прикордонній службі України (далі - Інструкція №1040), згідно із пунктом 1.4 якої військовослужбовцям, які мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та членам їх сімей надається житло для постійного проживання.
Згідно з п.1.5-1.7 Інструкції №1040 забезпечення за рахунок Державної прикордонної служби України військовослужбовців та членів їх сімей житлом для постійного проживання здійснюється шляхом надання один раз протягом усього часу проходження військової служби житла новозбудованого, виключеного з числа службового, вивільненого або придбаного у фізичних чи юридичних осіб, надання кредиту на будівництво (купівлю) житла в установленому порядку.
Житлові приміщення надаються військовослужбовцям та членам їх сімей у межах норм, установлених законодавством.
Усі питання, пов`язані з наданням та забезпеченням житловою площею військовослужбовців, вирішуються за місцем проходження ними служби та перебування на обліку житловими комісіями органів Держпрнкордонслужби або в судовому порядку.
Відповідно до п.2.1, 2.6, 2.9, 2.10, 2.13 Інструкції №1040 військовослужбовцям та членам їх сімей, які проживають разом з ними, за відсутності в них за місцем проходження служби житла надаються службові житлові приміщення.
Службове житлове приміщення надається на час виконання військовослужбовцями обов`язків військової служби.
Службові житлові приміщення надаються військовослужбовцям за місцем проходження ними військової служби за рішенням начальника органу Державної прикордонної служби за погодженням з Адміністрацією Держприкордонслужби України.
Для одержання службового житлового приміщення військовослужбовець подає рапорт на ім`я безпосереднього начальника.
Військовослужбовці та члени їх сімей, що потребують одержання службових житлових приміщень, зараховуються до списку осіб, що потребують отримання службових житлових приміщень (додаток 3), який ведеться в органах Державної прикордонної служби, регіональних управліннях та Адміністрації Держприкордонслужби. Зазначені списки вивішуються для загального огляду.
Службове житлове приміщення надається незалежно від перебування військовослужбовця на квартирному обліку без урахування пільг, передбачених при забезпеченні громадян житлом.
Згідно з п.3.1 - 3.6, 3.8, 3.9, 3.15 Інструкції №1040 на облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов, зараховуються військовослужбовці, які не забезпечувались постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають вислугу на військовій службі 20 років і більше, та члени їх сімей.
З метою дотримання вимог чинного законодавства при веденні обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, контролю за розподілом та використанням житлової площі в органах Державної прикордонної служби утворюються житлові комісії в установленому порядку.
Департамент матеріально-технічного забезпечення Адміністрації Державної прикордонної служби України організовує контроль за обліком військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов (далі - облік), що ведеться в органах Державної прикордонної служби.
Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, які перебувають на черзі для одержання житлових приміщень.
Військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії органу Державної прикордонної служби, яке затверджується начальником цього органу. У рішенні житлової комісії органу Державної прикордонної служби зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, у першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови у зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Для зарахування на облік військовослужбовець подає рапорт на ім`я начальника органу Державної прикордонної служби про прийняття на квартирний облік, який підписується членами сім`ї, що проживають разом з військовослужбовцем, мають самостійне право на отримання житла та бажають разом з ним стати на квартирний облік.
Рапорти про прийняття на квартирний облік реєструються в журналі реєстрації рапортів військовослужбовців щодо надання житлових приміщень (додаток 7)
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією органу Державної прикордонної служби винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік
Списки військовослужбовців, яких зараховано на квартирний облік, підлягають періодичному уточненню. Житлові комісії щороку проводять перереєстрацію осіб, що перебувають на квартирному обліку, під час якої перевіряються їх облікові справи, при необхідності перевіряються житлові умови цих військовослужбовців, а також оновлюються документи, що містяться в облікових справах.
Військовослужбовці, які перебувають на обліку, у разі переміщення по військовій службі, пов`язаному з переїздом в іншу місцевість, зараховуються на облік за новим місцем служби разом із членами їх сімей зі збереженням попереднього часу перебування на обліку, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового або позачергового одержання житла.
При цьому облікова справа направляється начальником органу Державної прикордонної служби до нового місця служби військовослужбовця разом з особовою справою, а в разі розформування органу Державної прикордонної служби - до військового комісаріату.
Перебування військовослужбовця на квартирному обліку за останнім місцем служби, а також у списках осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, підтверджується довідкою (додаток 8) про перебування на обліку за попереднім місцем служби та зняття з обліку, виданою відповідним органом Державної прикордонної служби.
Списки осіб, яких зараховано на квартирний облік (додаток 9), окремі списки осіб, які користуються правом першочергового та позачергового одержання житлових приміщень, вивішуються для загального огляду.
Як передбачено п.4.1, 4.4 Інструкції №1040 військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання згідно з чергою, що визначається часом зарахування на квартирний облік осіб, які потребують поліпшення житлових умов (включення до списків осіб, які користуються правом першочергового одержання житлових приміщень, або списків осіб, які користуються правом позачергового одержання житлових приміщень).
Військовослужбовці забезпечуються житловими приміщеннями для постійного проживання за рішенням житлової комісії органу Державної прикордонної служби, яке затверджується начальником цього органу.
Списки розподілу житлової площі по органу Державної прикордонної служби з необхідними документами надсилаються на погодження до Адміністрації Держприкордонслужби та перевіряються на відповідність чинному законодавству в управлінні правового забезпечення.
Рішення (пропозиції) Адміністрації Держприкордонслужби є остаточними і обов`язковими для розгляду житловими комісіями органів Державної прикордонної служби.
Згідно з п.6.2 Інструкції №1040 контроль за станом обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, правильності оформлення їх облікових справ, а також розподілом житлових приміщень в органах Державної прикордонної служби здійснюється Адміністрацією Держприкордонслужби України
З урахуванням вказаного, колегія суддів приходить до висновку, що Інструкція №1040 визначає організацію забезпечення житловими приміщеннями для постійного проживання; обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов та надання службових житлових приміщень військовослужбовцям - особам офіцерського, старшинського і сержантського, рядового складу (крім військовослужбовців строкової служби), а також, особам звільнених у запас або відставку, що залишилися перебувати на обліку громадян, які потребують покращення житлових умов, в органах Державної прикордонної служби України після звільнення та членів їх сімей, уключаючи членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), пропали безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Як вбачається з матеріалів справи та вказано судом першої інстанції з 15.11.2007 по 05.12.2011 позивач був військовослужбовцем ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до рішення житлової комісії від 13.10.2008 №89 ОСОБА_1 зараховано до списку осіб, що потребують службового житлового приміщення, зі складом сім`ї одна особа на підставі рапорту від 18.07.2008.
В серпні 2017 року позивач звернувся до начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 із рапортом щодо зарахування його та членів його сім`ї до списку осіб, що потребують отримання службових приміщень.
Зазначений рапорт розглянутий житловою комісією та прийнято спільне рішення командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 про зарахування ОСОБА_1 до списку осіб, що потребують отримання службових житлових приміщень з 19.09.2017.
В той час, 16.05.2019 позивач звернувся з рапортом на ім`я Начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 генерал-майора ОСОБА_2 про зарахування його на квартирний облік у м.Львів.
Рішенням засідання Львівської загальногарнізонної житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_3 , відображеним у протоколі від 19.07.2019 №5, позивача зараховано на квартирний облік, складом сім`ї чотири особи з 19.07.2019 та до списку осіб, що потребують першочергового отримання житла, як учасника бойових дій з 19.07.2019.
06.07.2020 у зв`язку із призначенням ОСОБА_1 на посаду заступника начальника відділу внутрішньої та власної безпеки по ІНФОРМАЦІЯ_4 " Державної прикордонної служби України, позивач звернувся з рапортом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 щодо зарахування його та членів його сім`ї на квартирний облік.
Згідно виписки з Протоколу №9 від 27.07.2020, спільним рішенням командування та житлової комісії ІНФОРМАЦІЯ_2 зараховано ОСОБА_1 на квартирний облік, складом сім`ї чотири особи з 19.07.2019 та до списку осіб, що потребують першочергового отримання житла, як учасника бойових дій з 19.07.2019.
В подальшому, 22.04.2022 позивач звернувся з рапортом на ім`я начальника ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_3 про зарахування його на облік потребуючих осіб поліпшення житлових умов, шляхом забезпечення житлом для постійного проживання із збереженням черги з 13.10.2002 та першочергову чергу з 07.09.2016, як учасника бойових дій.
З урахуванням вищевказаного, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сім`ї службовими житловими приміщеннями врегульовано Розділом ІІ Інструкції №1040. В той час, обґрунтовуючи позовні вимоги позивач посилається на п.3.9 Розділу ІІІ зазначеної Інструкції, яким врегульовано порядок обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов - квартирний облік.
А тому, як вірно вказує суд першої інстанції поняття "облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов" та "список осіб, що потребують надання службових житлових приміщень" є різними по суті, та щодо даних обліків ведуться різні списки.
На підставі вказаного вище, колегія суддів погоджується з судом першої інстанції щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Крім того, колегія суддів звертає увагу, що Інструкція з організації забезпечення військовослужбовців Державної прикордонної служби України та членів їх сімей жилими приміщеннями затверджена Наказом МВС України №26 від 18.01.2021, також розрізняє поняття "облік осіб, що потребують поліпшення житлових умов" та "список осіб, що потребують надання службових житлових приміщень".
Також, колегія суддів звертає увагу, що позивач власноруч вказував в рапортах, до якого саме списку він бажає бути включеним.
Щодо посилання в апеляційній скарзі на протокольні рішення відповідача та ІНФОРМАЦІЯ_7 2017, 2020 років, колегія суддів зазначає, що вони не є предметом розгляду даної справи.
Відповідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Отже, ст.2 КАС України та ч.4 ст.242 КАС України вказують, що судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, а саме бути справедливим та неупередженим, своєчасно вирішувати спір у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Оскільки, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, колегія суддів в межах ч.1 ст.308 КАС України вважає, що суд першої інстанції ухвалив оскаржуване рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, а тому підстави для його скасування або зміни відсутні.
За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції надав належну оцінку наявним у справі доказам та зробив вірний висновок щодо відмови у задоволенні позовних вимог.
Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного та приймаючи до уваги, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваної постанови вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення, висновки суду відповідають обставинам справи, а тому підстав для його скасування не вбачається.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 03 листопада 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України.

Головуючий Драчук Т. О.

Судді Полотнянко Ю.П. Смілянець Е. С.