Справа № 420/18977/22
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши в порядку письмового провадження заяву представника позивача - адвоката Бикова Д.Ю. про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправними та скасування акту службового розслідування та наказів в частині,

встановив

26.12.2022 року ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 ( далі - відповідач), у якому просить

- визнати протиправним та скасувати пункт 4.6, пункт 5.21 акту службового розслідування за фактом недоліків виявлених при прийомі - передачі посади командира військової частини НОМЕР_2 підполковником ОСОБА_2 від 07.10.2022 року;

- визнати протиправним та скасувати пункт 3 наказу командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) Про підсумки службового розслідування № 49 від 15.07.2020 року;

- визнати протиправним та скасувати пункт 21, пункт 22, пункт 23 наказу № 112 командира військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 18.10.2022 року Про результати службового розслідування.

Одночасно з позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову, у якій просить забезпечити позов шляхом зупинення стягнення грошових коштів, оскільки позивач оскаржує протиправні дії Військової частини № НОМЕР_1 , що підлягають скасуванню в судовому порядку щодо службового розслідування та накладення стягнення з заробітної плати, а тому вважає доцільним зупинити стягнення до прийняття рішення судом по справі з метою недопущення заподіяння шкоди правам та інтересам позивача, для відновлення яких необхідно буде докласти значних зусиль.

Тобто, позивач просить зупинити грошові стягнення на підставі оскаржуваних

- пунктів 4.6. та 5.21 акту службового розслідування від 07.10.2022 р., якими встановлено, що старший лейтенант ОСОБА_1 під час виконання обов`язків начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 , внаслідок неналежного їх виконання, допустив порушення військової дисципліни, яке виразилося у тому, що він якісне харчування і доведення належних норм пайка до кожного військовослужбовця не забезпечив; розкладу продуктів не складав; наявність і якісний стан продовольства в підрозділах, на складі частини не перевіряв….…, що призвело до нестачі майна ( через відсутність видаткових документів) продовольчої служби на суму 2 958 638.59 грн. та псуванню військового майна продовольчої служби продуктів харчування, у яких закінчився терміни зберігання, внаслідок чого було завдано шкоду на суму 46 355,27 грн., а всього на загальну суму 3 004 993,86 грн.( пункт 4.6). За порушення військової дисципліни та вимог статтею 1, 4, 5, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; статей 11, 16, 82-84, 97 Статуту внутрішньої служби України Збройних Сил України; пунктів 3.1.9., 3.2.4., 5.4.15., 5.4.16., «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997року №300; пунктів 6, 7, 12, 15 Розділу 1 пунктів 6, 7, 13 Розділу II, пунктів 1, 2, 23-27, 32, 45-47, 59 Розділу V, пунктів 4, 7, 8, 9, 10, 11, 12, 13, 15, 21, 23 Розділу XIX «Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оброни України від 17.08.2017 року №440, на офіцера груп логістики, на якого було покладено виконання обов`язків начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді «сувора догана»;

- пункту 3 наказу № 49 від 15.07.2020 року « Про підсумки службового розслідування», яким за порушення вимог статті 16, статті 30, абзацу 5,8,9,15 статті 59, статті 236 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України; п.1 Розділу III Інструкції з організації харчування особового складу Збройних Сил України із застосуванням Каталогу продуктів харчування під час закупівлі послуг щодо забезпечення харчуванням, п.4 Розділу VI Порядку застосування Каталогу продуктів харчування, накласти на офіцера групи логістики військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 дисциплінарне стягнення «сувора догана».

- пунктів 21 -23 наказу № 112 від 18.10.2022 року «Про результати службового розслідування», якими за порушення військової дисципліни та вимог статей 1, 4, 5 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України; статей 11, 16, 82-84, 97 Статуту внутрішньої служби України Збройних Сил України; пунктів 3.1.9., 3.2.4., 5.4.15., 5.4.16, «Положення про військове (корабельне) господарство Збройних Сил України», затверджене наказом Міністерства оборони України від 16.07.1997 № 300; пунктів 6, 7, 12, 15, Розділу І, пунктів 6, 7, 13 Розділу II, пунктів 1,2, 23-27, 32,34,45-47,59 Розділу V пунктів 4,7,8,9,10,11,12,13,15,21, 23 Розділу XIX «Інструкції з обліку військового майна у Збройних Силах України», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 17.08.2017 № 440, на офіцера групи логістики, на якого було покладено виконання обов`язків начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_3 накласти дисциплінарне стягнення у вигляді сувора догана.( пункт 21). Відповідно до пункту 5 розділу XVI Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260, офіцеру групи логістики, на якого було покладено виконання обов`язків начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 старшому лейтенанту ОСОБА_1 щомісячну премію за жовтень 2022 року не виплачувати. ( пункт 22). На підставі статті 27 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статті 3, пункту 2 статті 5 Закону України Про матеріальну відповідальність військовослужбовців за шкоду, завдану державі офіцера групи логістики, на якого було покладено виконання обов`язків начальника продовольчої служби військової частини НОМЕР_2 старшого лейтенанта ОСОБА_1 , який своєю бездіяльністю порушив установлений порядок обліку, зберігання, використання військового майна продовольчої служби внаслідок чого було завдано шкоду, у вигляді нестачі продуктів харчування на суму 2 958 638,59 гри., та не вжив належних заходів, передбачених законодавством, щодо запобігання псуванню військового майна продовольчої служби продуктів харчування, у яких закінчився терміни зберігання, внаслідок чого було завдано шкоду на суму 46 355,27 грн.,а всього завдано шкоди по продовольчий службі на загальну суму 3 004 993,86 грн., притягнути до обмеженої відповідальності у розмірі 39 000,00 грн. ( пункт 23).

Частиною 1 статі 154 КАС України передбачено, що заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа або до якого має бути поданий позов, не пізніше двох днів з дня її надходження, без повідомлення учасників справи.

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для забезпечення позову з урахуванням норм процесуального права та вказаних доводів та аргументів позивача, суд вказує наступне.

Відповідно до частин першої та другої статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до частин першої та другої статті 151 вказаного Кодексу позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

В постанові від 07 квітня 2020 року у справі № 826/13413/18 Верховний Суд зазначив, що вищезазначені підстави забезпечення позову є оціночними, а тому містять небезпеку застосування заходів забезпечення позову всупереч цілям цієї статті при формальному дотриманні її вимог. Необґрунтоване вжиття таких заходів може привести до негативних правових наслідків для позивача та/чи відповідача, а також інших осіб, що не є сторонами провадження. Заходи забезпечення позову є втручанням суду у спірні правовідносини до вирішення спору по суті, тому вони повинні застосовуватися судом з підстав та в порядку, прямо передбаченому законом. Підстави для забезпечення позову повинні бути доведені відповідними доказами.

Заходи забезпечення мають бути вжиті лише в межах позовних вимог та бути адекватними та співмірними з позовними вимогами, а також застосовані у дозволений законодавством спосіб.

Співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу, дотримання дозволеного законодавством способу забезпечення позову.

Суд, який застосовує заходи забезпечення позову з підстав очевидності ознак протиправності оскарженого рішення, на основі наявних у справі доказів повинен бути переконаний, що рішення явно суперечить вимогам закону за критеріями, передбаченими частиною другою статті 2 КАС України, порушує права, свободи або інтереси позивача і вжиття заходів забезпечення позову є способом запобігання істотним та реальним негативним наслідкам цього порушення.

Твердження про "очевидність" порушення до розгляду справи по суті є висновком, який свідчить про правову позицію суду наперед. Тому застосування заходів забезпечення позову з цієї підстави допускається у виключних випадках.

Так, у постанові Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18 щодо "очевидності" ознак протиправності дій та порушення прав позивача зазначено, що попри те, що такі ознаки не мають окреслених меж, йдеться насамперед про їх "якість": вони повинні свідчити про протиправність оскаржуваних рішень (дій) поза обґрунтованим сумнівом.

Сама ж лише незгода позивача із діями (рішеннями) суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не лише позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені, у зв`язку із застосуванням відповідних заходів, а також має враховувати співрозмірність вимог заяви про забезпечення позову заявленим позовним вимогам, та обставинам справи.

Необхідною передумовою вжиття заходів забезпечення позову є існування очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю, а також вірогідність того, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду.

Суд також зазначає, що забезпечення адміністративного позову є крайнім заходом, вжиття якого можливе виключно за наявності підстав вважати, що рішення, дії або бездіяльність суб`єкта владних повноважень є очевидно протиправними.

Отже, метою забезпечення позову є вжиття судом заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача від можливих недобросовісних дій з боку відповідача, щоб забезпечити позивачу реальне та ефективне виконання судового рішення, якщо воно буде прийняте на користь позивача, в тому числі з метою запобігання потенційним труднощам у подальшому виконанні такого рішення.

Наведені позивачем у заяві про забезпечення позову аргументи не дають підстави вважати, що невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся.

За правилами частини першої статті 77 КАС України обов`язок доведення необхідності вжиття заходів забезпечення позову покладається саме на позивача, які ініціюють відповідне клопотання.

Позивачем не доведено існування обставин, визначених у статті 150 Кодексу адміністративного судочинства України, які є обов`язковими для постановлення ухвали про забезпечення позову.

Зокрема, пунктом 5 частини першої статті 151 вказаного Кодексу перердбачено, що позов може бути забезпечено зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Натомість, ні матеріали позовної заяви, ні заяви про забезпечення позову не містять доказів існування виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку. Зокрема, на думку суду, в даному випадку, таким документом може бути рішення щодо здійснення відрахувань з щомісячного грошового забезпечення ОСОБА_1 з метою відшкодування завданої шкоди.

Щодо доводів позивача про оскарження акту службового розслідування та наказів відповідно до яких позивача притягнуто до обмеженої матеріальної відповідальності, позбавлено премії за жовтень 2022 року суд зазначає, що при наданні оцінки обґрунтованості заяви про забезпечення позову суд не досліджує документи, не вирішує питання про законність або обґрунтованість позовних вимог по суті. Фактична протиправність чи правомірність оскаржуваних рішень підлягає встановленню судом за наслідками розгляду та вирішення адміністративного позову по суті заявлених позовних вимог.

Підсумовуючи викладене вище, суд вважає, що мотиви, наведені позивачем у заяві про забезпечення позову, не свідчать про реальний характер загрози правам та законним інтересам заявника до ухвалення рішення по суті спору, а також не зумовлюють настання, внаслідок невжиття таких заходів, обставин, які б переважали пов`язані із цим наслідки, й можуть істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся, відтак відсутні підстави для вжиття заходів забезпечення позову, а вимога про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Відповідно до ч. 5, 8 ст. 154 КАС України про забезпечення позову або про відмову у забезпеченні позову суд постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено.

Керуючись статтями 150, 151, 154, 241, 248 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Відмовити у задоволенні клопотання представника позивача адвоката Бикова Д.Ю. від 26.12.2022 року про забезпечення позову.

Копію ухвали направити позивачу.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду в 15-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею

Суддя В.А. Дубровна