Справа № 700/726/22
Суддя: Бесараб Н. В.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 700/726/22
Номер провадження 2-а/700/10/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року Лисянський районний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді Бесараб Н.В.,

за участю секретаря судового засідання Мельніченко Н.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка адміністративну справу №700/726/22, провадження №2-а/700/10/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення.

Обґрунтовуючи вимоги, позивач зазначив, що 27.10.2022 року о 12 год. 42 хв. в смт. Лисянка Звенигородського району Черкаської області інспектор СПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області Плитус О.Р. виніс відносно нього постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 690589 за ч. 4 ст. 126 КупАП та виписав штраф у сумі 20400 грн., вказавши, що він керував автомобілем DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 по вул. Тракторній в смт. Лисянка, як особа, яка позбавлена права керування транспортним засобом. Проте, зазначене адміністративне правопорушення не вчиняв, винним себе не визнає, а оскаржувана постанова винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства, без всебічного та об`єктивного з`ясування поліцейським обставин справи, за відсутності достатніх доказів його винуватості в адміністративному правопорушенні. 27.10.2022 року на вимогу працівника поліції він зупинився та пред`явив посвідчення водія. У постанові від 27.10.2022 року зазначив, що не згідний з діями поліції, пояснював інспектору, що не позбавлений права керування автотранспортом, проте його доводи поліцейський до уваги не взяв. Про неправомірні дії поліції він повідомив на лінію «102» та викликав на місце події адвоката. Поліцейський Плитус О.Р. у порушення чинного законодавства, розглянув справу по суті ще до приїзду захисника. Після винесення постанови він написав пояснення на окремому аркуші, яке надав інспектору. У постанові серії БАД № 690589 від 27.10.2022 року доказів на підтвердження того, що 27.10.2022 року в смт. Лисянка, по вул. Тракторній керував власним автомобілем без права керування транспортним засобом немає. Вказані вище обставини свідчать про недоведеність наявності в його діях порушень вимог ПДР, що в свою чергу свідчить про недоведеність події і складу адміністративного правопорушення за ч. 4 ст. 126 КУпАП. У даному випадку, для підтвердження порушення п. 2.1 ПДР, відповідач повинен надати докази про позбавлення його права керування автотранспортом. Також, оскаржувана постанова не містить посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеофіксацію вчиненого правопорушення. Таким чином із постанови працівника поліції вбачається, що при її винесенні, поліцейський не з`ясував всі обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не встановив факт вчинення адміністративного правопорушення, з посиланням на належні і допустимі докази та наявність вини в його діях. А отже, постанова серії БАД № 690589 від 27.10.2022 року підлягає скасуванню. Крім того, просить стягнути з відповідача на його користь сплачений ним судовий збір у сумі 992,40 грн.

У судовому засіданні позивач та його представник наполягали на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважають, що в діях ОСОБА_1 не вбачається правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП, так як 27.10.2022 року під час зупинки його працівниками поліції він на вимогу поліцейського пред`явив посвідчення водія, оскільки таке у нього не вилучалося, постанова суду про позбавлення права керування транспортними засобами чинності не набрала, а тому керував автомобілем на законних підставах. З огляду на вищенаведене, позивач зазначає, що складена відносно нього постанова за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами є незаконною та такою, що складена безпідставно. У передбачений законом строк захисник подав на рішення суду апеляційну скаргу, яка була прийнята до розгляду Черкаським апеляційним судом. Про вказану обставину він повідомляв поліцейським, особисто пред`явив апеляційну скаргу. Натомість, поліцейський Плитус О.Р. склав відносно ОСОБА_1 постанову, не беручи до уваги надані йому докази та не перевіряючи повідомлені факти. Цього ж дня захисник Шкарупи В.М. звернувся до Лисянського районного суду для з`ясування строку набрання чинності постанови Лисянського районного суду Черкаської області від 13.10.2022, відповідно до якої ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності. 28.10.2022 Лисянський районний суд направив лист на адресу відповідача з вимогою зупинити виконання вищевказаної постанови суду в зв`язку з надходженням апеляційної скарги. Таким чином, поліцейський Плитус О.Р. застосував до ОСОБА_1 адміністративне стягнення за правопорушення, яке він не вчиняв, оскільки постанова суду від 13.10.2022 фактично не набрала законної сили.

Представник позивача в судовому засіданні просив суд стягнути із відповідача понесені позивачем судові витрати зі сплати судового збору 992,40 грн. та витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Черкаській області у судове засідання не з`явився, 13.12.2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов ОСОБА_1 . Головне управління Національної поліції в Черкаській області вважає, що дана адміністративна позовна заява не підлягає задоволенню із наступних підстав. Відповідно до змісту оскаржуваної постанови, 27.10.2022 року о 12:38 год. в смт. Лисянка, по вул. Тракторна, 3 позивач керував транспортним засобом DAEWOO LANOS д.н.з. НОМЕР_1 , без права керування транспортними засобами, а саме був позбавлений права керування Лисянським районним судом Черкаської області, чим порушив п.п. 2.1 (а) ПДР України. Постановою даного суду від 13.10.2022 року у справі №700/633/22 визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. із позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. Вказана постанова суду набрала законної сили 24.10.2022 року, про що свідчить відмітка Лисянського районного суду. Постанова не оскаржувалася в апеляційному порядку у встановлені строки. Твердження позивача, викладені в письмовому поясненні, що він особисто пред`являв примірник апеляційної скарги на рішення суду від 13.10.2022 року працівнику поліції є необґрунтованим, оскільки наявність даної апеляційної скарги не є підтвердженням її подання до суду, зокрема зупинення виконання рішення, яке вступило в законну силу. 25.10.2022 року постанова суду була направлена до Лисянського сектору поліцейської діяльності № 2 Звенигородського відділу поліції, до виконання, тобто відомості, зазначені у ній були негайно внесені до відповідної бази. Позивач також зазначив щодо подачі ним апеляційної скарги станом на 27.10.2022 року, проте жодного повідомлення про зупинення виконання судового рішення, яке вступило в законну силу до Лисянського СПД № 2 Звенигородського РВП, ні від Лисянського райсуду, ні від Черкаського апеляційного суду не надходило, тому у поліцейського були наявні законні підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Крім того, ОСОБА_1 вже притягувався до адміністративної відповідальності за аналогічне правопорушення 25.10.2022 року, проте в порушення чинного законодавства, не маючи права керувати транспортним засобом, систематично допускає порушення. Відповідно до ЗУ "Про національну поліцію", ПДР України, ЗУ "Про дорожній рух", Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі та вимог КУпАП, працівником поліції розглянуто справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення та, враховуючи характер вчиненого правопорушення, винесено постанову по справі про адміністративне правопорушення серії БАД 690589 від 27.10.2022 року, згідно з якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн. Разом із тим, належна фіксація вчинення адміністративного правопорушення може підтвердити правомірність накладення адміністративного стягнення та буде вважатися належним доказом у справі, а саме записи технічних приладів та засобів, на підставі яких інспектором зроблено висновок про вчинення позивачем інкримінованого йому правопорушення. Таким чином, встановлені обставини свідчать про наявність у діях ОСОБА_1 ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. У свою чергу позивачем не надано належних та допустимих доказів, які б свідчили про обгрунтованість заявлених позовних вимог. Сама незгода позивача щодо притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 4 ст. 126 КУпАП не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача є необгрунтованими, а позовна вимога про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення не відповідає вимогам чинного законодавства, оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, який діяв у межах своїх повноважень, та у спосіб, що передбачений КУпАП встановлено та належним чином доведено наявність у діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП. А тому у задоволенні позову ОСОБА_1 слід відмовити повністю.

Суд, заслухавши доводи учасників справи, вивчивши відзив та дослідивши надані до суду докази в їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ст.5 КАС України, кожному гарантується право на захист його прав, свобод та інтересів незалежним та неупередженим судом.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, орган державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб передбачений Конституцією та законами України.

Статтею 6 Конституції України передбачено, що органи виконавчої влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Зі змісту постанови Лисянського районного суду у справі № 700/633/22, провадження № 3/700/359/22 від 13 жовтня 2022 року вбачається, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ДПР18 № 495475 від 17.09.2022 року, водій ОСОБА_1 17.09.2022 року о 09-50 год. в смт. Лисянка, по вул. Поштовій керував автомобілем Daewoo Lanos д.н.з. НОМЕР_1 з ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовився в присутності двох свідків.

Вказаною постановою суду ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на один рік.

Згідно з витягом, роздрукованим із порталу Судової влади України від 28.10.2022 року, у справі про адміністративне правопорушення № 700/633/22 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, учасниками якої є захисник: Гордієнко Олександр Васильович, особа, яка притягається до адмінвідповідальності: ОСОБА_1 , захисник: Цвєтінський Станіслав Андрійович, орган державної влади: Сектор поліцейської діяльності №2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області, подано апеляційну скаргу 24.10.2022 року. Станом на 27.10.2022 року дана справа перебуває на розгляді.

19.10.2022 року позивачем поштою було направлено апеляційну скаргу на постанову Лисянського районного суду від 13.10.2022 року, що підтверджується квитанцією. (а.с.14)

11.11.2022 постанова Лисянського районного суду у справі № 700/633/22, провадження № 3/700/359/22 від 13 жовтня 2022 року набрала законної сили після апеляційного перегляду.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 Закону України "Про Національну поліцію" встановлено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Відповідно до ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» від 02 липня 2015 року № 580-VII (далі - Закон № 580-VII): поліція відповідно до покладених на неї завдань, у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

За змістом ч.4 ст.258 КУпАП у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

27.10.2022 року інспектором РПП СПД № 2 Звенигородського РВП ГУНП в Черкаській області старшим лейтенантом поліції Плитусом Олександром Романовичем було винесено постанову про накладення адміністративного по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 690589 за ч. 4 ст.126 КУпАП відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , жителя АДРЕСА_1 , згідно з якою 27.10.2022 року о 12 год. 38 хв. у АДРЕСА_2 Шкарупа ОСОБА_2 керував автомобілем, не маючи права керування даним т/з, так як позбавлений права керування Лисянським районним судом, чим порушив п.п.2.1 «а» ПДР України та вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 4 ст.126 КУпАП. Згідно з постановою прийнято рішення застосувати до ОСОБА_1 адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20400,00 грн.

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, в тому числі про порушення правил дорожнього руху, визначені ч.4 ст. 126 КУпАП.

Відповідно до ч.4 ст. 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність водіїв транспортних засобів за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами у виді штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст.245 КУпАП, завданнями провадження у справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30.06.1993 № 3353-XII встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 ( зі змінами та доповненнями).

Відповідно до п. 1.3 ПДР України, учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими.

За визначенням п.1.10 ПДР України водій - це особа, яка керує транспортним засобом і має посвідчення водія (посвідчення тракториста-машиніста, тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом, тимчасовий талон на право керування транспортним засобом) відповідної категорії.

Відповідно до п.п. 2.1 «а» Правил дорожнього руху України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі: посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно з пункту 2.4 ПДР України на вимогу працівника поліції водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також пред`явити для перевірки документи, зазначені у пункті 2.1 ПДР України.

Відповідно до ст. 265-1 КУпАП України, у разі наявності підстав вважати, що водієм вчинено порушення, за яке відповідно до цього Кодексу може бути накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами, поліцейський тимчасово вилучає посвідчення водія до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення, але не більше ніж на три місяці з моменту такого вилучення, і видає тимчасовий дозвіл на право керування транспортними засобами. Про тимчасове вилучення посвідчення водія робиться запис у протоколі про адміністративне правопорушення.

Після закінчення тримісячного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута у встановлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа, а в разі вчинення правопорушення, передбаченого статтею 130 цього Кодексу, - за продовженням строку тимчасового дозволу на право керування транспортними засобами на новий тримісячний строк. Після закінчення річного строку тимчасового вилучення посвідчення водія, у випадках, якщо судом не прийнято рішення щодо позбавлення водія права керування транспортним засобом або якщо справа про адміністративне правопорушення не розглянута в установлений законом строк, особа має право звернутися за отриманням вилученого документа. Такі звернення особи є обов`язковими для виконання незалежно від стадії вирішення справи про адміністративне правопорушення.

Порядок тимчасового вилучення посвідчення водія визначається Кабінетом Міністрів України.

Положеннями п. 5 Порядку тимчасового вилучення посвідчення водія на транспортний засіб та його повернення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1086 від 17.12.2008 (далі по тексту - Порядок № 1086) установлено, що до винесення судом постанови у справі про адміністративне правопорушення та набрання нею законної сили поліцейський видає водієві тимчасовий дозвіл на право керування транспортним засобом строком не більше ніж на три місяці з дати вилучення посвідчення.

Згідно з п.6 Порядку № 1086 тимчасово вилучене посвідчення повертається водієві: за заявою водія у разі, зокрема винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом (крім осіб, які отримали посвідчення водія вперше) після закінчення визначеного строку позбавлення права керування транспортним засобом, проходження в установленому порядку позачергового медичного огляду щодо придатності до керування транспортним засобом та успішного складення в територіальному органі з надання сервісних послуг МВС теоретичного і практичного іспиту для отримання права на керування транспортним засобом відповідної категорії.

Наведені положення Порядку № 1086 узгоджуються з приписами ч.2 ст.321 КУпАП, згідно з якими після закінчення призначеного строку позбавлення спеціального права особі, щодо якої застосовано даний захід адміністративного стягнення, повертаються в установленому порядку вилучені в неї документи.

За приписами п. 11 Порядку № 1086 вилучене посвідчення водія передається для зберігання до відповідного територіального органу МВС в установленому МВС порядку.

Згідно з п. 20 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1993 № 340, позбавлення водіїв права на керування транспортними засобами здійснюється відповідно до законодавства. Рішення суду про позбавлення права на керування транспортними засобами протягом трьох робочих днів з моменту його отримання/винесення надсилається посадовою особою Національної поліції до територіального сервісного центру МВС за місцем проживання особи, зазначеним у цьому рішенні.

Відповідно до п. 8, 9 Розділу ХІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, посвідчення водія вилучається до набрання законної сили постановою у справі про адміністративне правопорушення. Вилучене посвідчення водія протягом п`яти робочих днів з дати надходження до підрозділів адміністративної практики постанови суду, згідно з якою особу позбавлено права керування транспортним засобом, передається до територіального органу з надання сервісних послуг МВС за місцем проживання особи з копією такої постанови суду.

Враховуючи викладене, у разі винесення судом постанови про позбавлення водія права керування транспортним засобом вилучене посвідчення водія повертається йому лише після закінчення визначеного судом строку позбавлення права керування транспортним засобом.

Положенням ч.3 ст.291 КУпАП передбачено, що постанова про позбавлення права керування транспортним засобом набирає чинності з наступного дня після закінчення строку на її оскарження, визначеного цим Кодексом, а у випадку такого оскарження - з дня набрання законної сили рішенням за результатами такого оскарження, яке винесено за наслідками розгляду справи по суті.

Згідно зі ст. 294 КУпАП постанова судді у справах про адміністративне правопорушення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

Відповідно до ч. 2 ст. 299 КУпАП при оскарженні постанови про накладення адміністративного стягнення постанова підлягає виконанню після залишення скарги без задоволення, за винятком постанов про застосування заходу стягнення у вигляді попередження, а також у випадках накладення штрафу, що стягується на місці вчинення адміністративного правопорушення.

Разом з тим, суд зазначає, що відповідно до ст. 317-1 КУпАП, виконання постанови про позбавлення права керування транспортним засобом здійснюється шляхом вилучення посвідчення водія на строк позбавлення права керування транспортними засобами та внесення до єдиної інформаційної системи Міністерства внутрішніх справ України відомостей про позбавлення права керування транспортним засобом на строк, визначений постановою, та про вилучення посвідчення водія. Особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом після набрання законної сили рішенням суду про позбавлення цього права. Якщо посвідчення водія не було тимчасово вилучено в порядку, передбаченому статтею 265-1 цього Кодексу, особа, позбавлена права керування транспортним засобом, зобов`язана негайно здати посвідчення водія до уповноважених органів Національної поліції. У разі виявлення в особи посвідчення водія, яке підлягає здачі, його вилучення здійснюється поліцейським.

Із досліджених у судовому засіданні матеріалів справи судом встановлено, що 27.10.2022 року, під час зупинки транспортного засобу під керуванням ОСОБА_1 , останній надав на вимогу поліцейського посвідчення водія, оскільки таке у нього не вилучалося. Натомість, поліцейський, не з`ясувавши всіх обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, не перевіривши, чи підлягає ОСОБА_1 притягненню до адміністративної відповідальності, передбаченої ч.4 ст. 126 КУпАП, не перевіривши та не спростувавши доводів ОСОБА_1 щодо не набрання законної сили судовим рішенням, у порушення вимог чинного законодавства, без об`єктивного розгляду справи, передчасно виніс відносно останнього постанову, ігноруюючи той факт, що станом на день винесення оскаржуваної постанови, судове рішення законної сили не набрало, оскільки на постанову було подано апеляційну скаргу. Після апеляційного перегляду постанова Лисянського районного суду вступила в законну силу 11 листопада 2022 року.

Зазначенні обставини вказують на формальний розгляд справи, при винесенні постанови відповідач не дав належної оцінки доводам позивача і не вжив всіх заходів для всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин вчинення адміністративного правопорушення, не прийняв до уваги пояснення ОСОБА_1 , які зокрема були викладені останнім на окремому аркуші, щодо відсутності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

Заслуговує на увагу і той факт, що 28.10.2022 Лисянський районний суд Черкаської області звернувся з листом до відповідача з проханням зупинити виконання постанови від 13.10.2022 у справі про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, оскільки останнім була подана апеляційна скарга.

Аналізуючи надані відповідачем докази на спростування вимог позивача, а саме відеозапис з місця події, суд зазначає наступне.

У Постанові Верховного Суду від 13.02.2020 року у справі № 524/9716/16-а висловлено правову позицію, що у разі відсутності в оскаржуваній постанові по справі про адміністративне правопорушення посилань на технічний засіб, за допомогою якого здійснено відеозапис, такий відеозапис не може вважатися належним та допустимим доказом вчинення адміністративного правопорушення.

Враховуючи те, що оскаржувана постанова не містить інформацію про будь-яку фіксацію правопорушення та частиною 3 ст.283 КУпАП чітко передбачено імперативний обов`язок відповідача щодо зазначення технічного засобу, яким здійснено відеозапис у постанові про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, суд визнає недопустимим доказом наданий відповідачем відеозапис з місця зупинки транспортного засобу під керуванням позивача.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.9 КУпАП України, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадській порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно зі ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Однією з основних засад судочинства є забезпечення доведеності вини.

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Частиною 1 ст.72 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ч.1 ст.73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Статтями 75, 76 КАС України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування.

Отже, приписами ч. 2 статті 317-1 КУпАП чітко встановлено, що особа вважається позбавленою права керування транспортним засобом на певний строк після набрання законної сили відповідного рішення суду про позбавлення цього права.

Зважаючи на викладене, у поліцейського були відсутні підстави для притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності.

Відповідно до вимог п.3 ч.3 ст. 286 КАС України, за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, місцевий загальний суд, як адміністративний, має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень.

Суд приходить до висновку, що відповідачем не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення та правомірності винесення оскаржуваної постанови про накладення адміністративного стягнення за ч. 4 ст.126 КУпАП на ОСОБА_1 , відтак, постанова серії БАД №690589 від 27.10.2022 року про накладення адміністративного стягнення підлягає скасуванню у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення, а провадження по адміністративній справі - закриттю на підставі п. 1 ч.1 ст.247 КУпАП.

У відповідності з ч.ч. 1, 3 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Крім того, ч.1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, слід стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області на користь ОСОБА_1 судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за подання позовної заяви до суду, що підтверджується квитанцією від 31.10.2022 року, а також витрати, пов`язані з розглядом справи за надання професійної правничої допомоги в сумі 3000 грн. (три тисячі гривень), що підтверджується договором про надання правничої допомоги, додатковою угодою з найменуванням послуг при наданні правової допомоги від 27.10.2022 року та квитанцією від 30.11.2022 року.

На підстві викладеного та керуючись ст.ст. 5-7, 9, 72-77, 90, 126, 139, 244, 246, 250, 255, 295 КАС України, ст.ст. 9, 126, 251, 245, 258, 280, 283 КУпАП, ст.ст. 6, 19, 62 Конституції України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №690589 від 27.10.2022 за ч.4 ст.126 КУпАП, винесену інспектором РПП Лисянського сектору поліцейської діяльності Звенигородського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Черкаській області Плитусом О.Р. відносно ОСОБА_1 , провадження у справі закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Черкаській області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) та зі сплати витрат на правничу допомогу в сумі 3000 грн. (три тисячі гривень).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 26.12.2022 р.

Суддя - Н. В. Бесараб