Справа № 420/16632/22
Суддя: Танцюра К.О.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді ТанцюриК.О., розглянувши у порядку письмового провадження у м.Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправною бездіяльність Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо ненарахування і невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки; зобов`язання 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки.

Ухвалою суду від 28.11.2022р. поновлено ОСОБА_1 строк звернення до суду із цим позовом; відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи.

В обґрунтування позовних вимог позивач у позовній заяві зазначив, що з 08.12.2015р. по 18.04.2018р. він проходив військову службу у Повітряному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та 26 лютого 2018 року наказом командувача Повітряних Сил Збройних Сил України №88 майор ОСОБА_1 звільнений з військової служби у запас на підставі пункту «б» ч.6 ст.26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (за станом здоров`я). Позивач зазначив, що протягом 2015 - 2018 роки майору ОСОБА_1 не надавались додаткові відпустки як учаснику бойових дій, а при звільненні з військової служби і виключенні зі списків особового складу частини і всіх видів забезпечення йому не нарахована і не виплачена грошова компенсація за невикористані дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій за з 2015-2018 роки. Разом з тим, позивач вказав, що відповідно до рішення командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28 грудня 2019 року №350/147/1/4716 з 01 січня 2020 року Військова частина НОМЕР_2 зарахована на фінансовому забезпеченні до 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України, у зв`язку з чим нарахування і виплата грошового забезпечення особовому складу є компетенцією 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України. Позивач, посилаючись на положення ст. 16-2 Закону України Про відпустки, п.12 ч.1 ст.12 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту, а також висновки Верховного Суду у зразковій справі №640/4218/18 зазначив про наявність у позивача, як учасника бойових дій, права на додаткову оплачувану відпустку та просить суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

15.12.2022р. до суду від Військової частини НОМЕР_2 надійшов відзив на позовну заяву ОСОБА_1 у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову. Так, як вказав відповідач, у даній категорії справ законодавець визнав строк в один місяць достатнім для того, щоб особа, яка вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушено її права, свободи чи інтереси, визначилася, чи звертатиметься вона до суду з позовом за їх захистом. Відповідач зазначив, що позивача звільнено з військової служби в запас наказом Командувача ПС ЗС України від 26.11.2018р. № 88, а з позовом ОСОБА_1 звернувся до адміністративного суду 17.11.2022р., тобто з пропущенням строку звернення до суду майже в 4 роки. Враховуючи викладене та вказавши, що додаткову відпустку окремим категоріям ветеранів війни, визначену статтею 16-2 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» не може бути перенесено на інший період, виплату грошової компенсації за всі невикористані дні такої додаткової відпустки законодавством не передбачено, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

15.12.2022р. до суду від представника 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України надійшов відзив на позовну заяву у якому відповідач вказав, що не погоджується із позовними вимогами позивача та просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Так, відповідач вказав, що позивачем порушено строк звернення до суду, встановлений ч.5 ст.122 КАС України та, що наказ про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки, як учаснику бойових дій за період 2015 -2018 роки відсутній.

Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданого 25.04.2015р.(а.с.8)

У період з 08.12.2015р. по 18.04.2018р. ОСОБА_1 проходив військову службу у Повітряному командуванню « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Відповідно до рішення командувача Повітряних Сил Збройних Сил України від 28 грудня 2019 року №350/147/1/4716 з 01 січня 2020 року Військова частина НОМЕР_2 зарахована на фінансове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_2 .

21.10.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Військової частини НОМЕР_2 та НОМЕР_1 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України із заявою про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій(а.с.10-11).

Листом Військової частини НОМЕР_2 від 03.11.2022р. №350/174/29/157 повідомлено ОСОБА_1 про те, що питання нарахування та соціальних виплат військовослужбовцям військової частини НОМЕР_2 є компетенцією начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.12).

Листом 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України від 07.11.2022р. №350/174/29/2/112 повідомлено ОСОБА_1 про те, що при звільненні заявнику не виплачувалась грошова компенсація за невикористану соціальну відпустку, як учаснику бойових дій, за 2015-2018р.р. та, що наказ про виплату грошової компенсації за невикористані дні додаткової відпустки відсутній, тому підстав для нарахування та виплати зазначеної компенсації немає(а.с.13-14).

Частиною 2 ст.19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст.2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" від 25.03.1992р. №2232-XI визначено, що військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Згідно з ч.1, 2 ст.9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20.12.1991р. №2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців. До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII передбачено, що учасникам бойових дій (статті 5, 6) надаються такі пільги, як використання чергової щорічної відпустки у зручний для них час, а також одержання додаткової відпустки із збереженням заробітної плати строком 14 календарних днів на рік.

Згідно із п.8 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки та соціальні відпустки надаються відповідно до Закону України "Про відпустки". Інші додаткові відпустки надаються їм на підставах та в порядку, визначених відповідними законами України. У разі якщо Законом України "Про відпустки" або іншими законами України передбачено надання додаткових відпусток без збереження заробітної плати, такі відпустки військовослужбовцям надаються без збереження грошового забезпечення.

Пунктами 17, 18 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що в особливий період з моменту оголошення мобілізації до часу введення воєнного стану або до моменту прийняття рішення про демобілізацію військовослужбовцям надаються відпустки, передбачені частинами першою, шостою та дванадцятою цієї статті, і відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин. Надання військовослужбовцям відпусток, передбачених частиною першою цієї статті, здійснюється за умови одночасної відсутності не більше 30 відсотків загальної чисельності військовослужбовців певної категорії відповідного підрозділу. Відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин військовослужбовцям надаються із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів. В особливий період під час дії воєнного стану військовослужбовцям можуть надаватися відпустки за сімейними обставинами та з інших поважних причин із збереженням грошового забезпечення тривалістю не більш як 10 календарних днів без урахування часу, необхідного для проїзду в межах України до місця проведення відпустки та назад, але не більше двох діб в один кінець.

Відповідно до п. 19 ст.10-1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" надання військовослужбовцям у періоди, передбачені пунктами 17 і 18 цієї статті, інших видів відпусток, крім відпусток військовослужбовцям-жінкам у зв`язку з вагітністю та пологами, для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, а в разі якщо дитина потребує домашнього догляду, - тривалістю, визначеною в медичному висновку, але не більш як до досягнення нею шестирічного віку, а також відпусток у зв`язку з хворобою або для лікування після тяжкого поранення за висновком (постановою) військово-лікарської комісії, припиняється.

Так, ст.1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21 жовтня 1993 року № 3543-XII визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій; мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Таким чином, в особливий період з моменту оголошення мобілізації припиняється надання військовослужбовцям інших видів відпусток, в тому числі додаткової соціальної відпуски. Однак, Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" не встановлено припинення виплати компенсації за невикористані частини додаткової соціальної відпустки, право на яку позивач набув за період проходження ним військової служби.

Водночас у разі невикористання додаткової соціальної відпуски протягом календарного року, в якому у особи виникає право на таку відпустку, додаткова соціальна відпустка переноситься на інший період, тобто особа не втрачає самого права на надану їй чинним законодавством України соціальну гарантію, яке може бути реалізовано в один із таких двох способів: 1) безпосереднє надання особі відпустки після закінчення особливого періоду, який може тривати невизначений термін; 2) грошова компенсація відпустки особі.

Разом з тим, суд враховує, що згідно п.3 розділу ХХХ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого Наказом Міністерства оборони України 07 червня 2018 року №260 у рік звільнення військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), звільненим з військової служби за віком, станом здоров`я, у зв`язку з безпосереднім підпорядкуванням близькій особі, у зв`язку зі скороченням штатів або проведенням організаційних заходів, які не використали щорічну основну відпустку або використали частково, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини та виплачується грошове забезпечення у розмірі відповідно до кількості наданих днів відпустки або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки. Іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які звільняються з військової служби, за їх бажанням надається відпустка із наступним виключенням зі списків особового складу військової частини тривалістю, що визначається пропорційно часу, прослуженому в році звільнення за кожен повний місяць служби, та за час такої відпустки виплачується грошове забезпечення або виплачується грошова компенсація за всі невикористані дні щорічної основної відпустки, а також дні додаткової відпустки, в тому числі за минулі роки.

Враховуючи вищевикладене та те, що у випадку звільнення військовослужбовця з військової служби йому виплачується компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, в тому числі за невикористані дні додаткової відпустки, передбачені п.12 ч. ст. 12 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" від 22 жовтня 1993 року № 3551-XII, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню шляхом визнання протиправною бездіяльність Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки; зобов`язання 297 комендатури охорони та обслуговування Міністерства оборони України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки.

При прийнятті рішення, судом враховано висновки Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №620/4218/18.

Відповідно до ч.ч.1,2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд вважає, що адміністративний позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність Повітряного командування ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_2 ) щодо нарахування і виплати ОСОБА_1 грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 (код ЄДРПОУ АДРЕСА_1 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , Військова частина НОМЕР_5 , АДРЕСА_2 ) грошову компенсацію за невикористані календарні дні додаткових відпусток як учаснику бойових дій за 2015, 2016, 2017 і 2018 роки.

Рішення набирає законної сили згідно ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими ст.ст. 293, 295 та п. 15-5 розділу VII Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя К.О. Танцюра

.