Справа № 480/4821/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2022 року Справа № 480/4821/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши в порядку письмового позовного провадження без виклику сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/4821/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач - ОСОБА_1 звернулась до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області , в якому просить:
- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо переведення ОСОБА_1 , пенсії за вислугою років на пенсію за віком і проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугою років за заявою позивачки від 31.05.2022 року, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 31 травня 2022 року призначення, розрахунок та виплату пенсії за віком виходячи з вимог ст.ст.26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.
В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 22 серпня 2006 року вона звернулася до управління Пенсійного фонду в м. Шостка про призначення пенсії за вислугою років як працівнику освіти, звільнившись з закладу «Шосткинський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №3 «Ведмежатко» Шосткинської міської ради Сумської області 21 серпня 2006 року, оскільки на підставі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
На підставі заяви позивачки, відповідно до протоколу №304 від 22.09.2006 року, їй було призначено пенсію за вислугою років з 22.08.2006 року довічно.
Однак, вийшовши на пенсію, позивач вирішила працювати далі, а тому прийняла рішення про відмову від пенсії за вислугою років, у зв`язку з чим повідомила про це Управління Пенсійного фонду Шосткинського району, подавши відповідну заяву, та з 28.08.2006 року знову була прийнята на посаду вихователя в комунальний заклад «Шосткинський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №5 «Теремок» управління освіти Шосткинської міської ради Сумської області у зв`язку з відмовою від пенсії за вислугою років, при цьому виплату пенсії позивачці було припинено.
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачці виповнилось 60 років, тобто настав вік, за яким вона має право на призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Продовжуючи працювати на вказаній посаді позивачка зібрала усі документи, необхідні для призначення пенсії за віком, і 31 травня 2022 року звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. При цьому заява подавалась саме на п ри з н а ч е н ня пенсії за віком. Трудовий стаж на час звернення за призначенням пенсії за віком склав 42 роки 7 місяців і 1 день.
Вважаючи вищезазначені дії та рішення відповідача протиправними, позивач звернулась до суду з відповідним позовом та просила суд його задовольнити.
Відповідач повідомлений про розгляд даної справи належним чином, проте заяви про визнання позову чи відзив на позовну заяву в строки, передбачені статтею 261 КАС України, до суду не надав.
Згідно із ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.
Судом було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог у повному обсязі, виходячи з наступного:
Як свідчить з Протоколу Управління ПФУ в м.Шостка від 22.09.2006р. (а.с.16), позивач 22 серпня 2006 року звернулася до управління Пенсійного фонду в м. Шостка про призначення їй пенсії за вислугою років.
Як зазначає позивач у позовній заяві та згідно даних трудової книжки позивача, копію якої надано до матеріалів справи, на час звернення до органів пенсійного фонду позивач була працівником освіти та 21.08.2006р. звільнилася із посади вихователя-методиста комунального закладу «Шосткинський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №3 «Ведмежатко» Шосткинської міської ради Сумської області, оскільки на підставі ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення» пенсії за вислугу років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на цю пенсію.
На підставі заяви відповідно до протоколу №304 від 22.09.2006 року (а.с.16) позивачці було призначено пенсію за вислугою років з 22.08.2006 року довічно.
Вийшовши на пенсію, позивач вирішила працювати далі, а тому прийняла рішення про відмову від пенсії за вислугою років, у зв`язку з чим повідомила про це Управління Пенсійного фонду Шосткинського району, подавши відповідну заяву, та з 28.08.2006 року знову була прийнята на посаду вихователя в комунальний заклад «Шосткинський дошкільний навчальний заклад (ясла-садок) №5 «Теремок» управління освіти Шосткинської міської ради Сумської області у зв`язку з відмовою від пенсії за вислугою років, при цьому виплату пенсії було припинено, що підтверджується інформацією викладеною відповідачем у листі від 18.07.2022р. (а.с.26).
ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачці ОСОБА_1 виповнилось 60 років, тобто настав вік, за яким позивачка набула право на призначення пенсії за віком на підставі ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
31 травня 2022 року ОСОБА_1 звернулася до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області із заявою про призначення їй пенсії за віком. При цьому, як свідчить з матеріалів пенсійної справи, заява позивачкою подавалась саме на призначення пенсії за віком (а.с.19).
Трудовий стаж ОСОБА_1 на час звернення за призначенням пенсії за віком склав 42 роки 7 місяців і 1 день.
При цьому позивач, при вивченні матеріалів пенсійної справи, з"ясувала та надала до суду відповідні докази, що при переведенні її на інший вид пенсії, замість призначення пенсії за віком, як вона того просила у відповідній заяві від 31.05.2022р. (а.с.19), відповідачем не було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії за 2019-2021 роки, а застосовано показник за 2014 - 2016 роки. На переконання позивача, такі дії відповідача суперечать вимогам чинного законодавства, оскільки позивач звернулася до відповідача із заявою з приводу призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду на інший із застосуванням вимог ст.40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування середньої заробітної плати (доходу) в Україні та три календарні дні, що передують року звернення за призначенням.
На свою заяву від 21.06.2022р. (а.с.25) щодо вищезазначених обставин, позивачка отримала відповідь від 18.07.2022 року (а.с.26), відповідно до якої їй було роз`яснено, що після звернення із заявою про призначення пенсії, ОСОБА_1 було дійсно п е р е в е д ен о на пенсію за віком. При переведенні на пенсію за віком застосовано саме показник середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки. Підстави для застосування показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019-2021 роки відсутні .
При цьому, позивач звертає увагу суду на те, що вона з 28.08.2006 року з роботи не звільнялась, і виплата пенсії за вислугою років не поновлювалася.
Зазначаючи про те, що на час звернення у 2022 році за призначенням пенсії за віком позивачка працювала та не отримувала пенсію за вислугою років, пенсійного посвідчення не мала, вона вважає, що їй повинна була призначена пенсія за віком, а не переведено з пенсії за вислугою років на пенсію за віком саме із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019-2021 роки, а тому звернулась до суду з даним позовом, який є предметом розгляду у даній справі.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного:
Як свідчить з матеріалів справи, на день звернення до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, тобто станом на 31 травня 2022 року, ОСОБА_1 не являлася пенсіонером і не отримувала пенсію за вислугою років, оскільки згідно зі ст.1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсіонер це особа, яка відповідно до цього Закону о т р и м у є пенсію, довічну пенсію.
Враховуючи те, що позивач не була пенсіонером, 27 травня 2022 року досягнувши віку, за яким набула право на призначення пенсії за віком, 31 травня 2022 року звернулася до Відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, а не про проведення перерахунку пенсії з одного виду на інший, оскільки на час звернення вона не була пенсіонером.
Дану обставину відповідач жодним чином не заперечує, у листі від 18.07.2022р. йдеться про те,що виплата пенсії з 28.08.2006р. була припинена.
Оскільки відповідно до вимог ст.7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», лише залишення роботи дає право на поновлення пенсії за вислугою років, позивач продовжувала працювати в органах освіти на вказаній вище посаді, а тому вона звернулася, враховуючи свій вік, саме за призначенням пенсії за віком, а не переведення пенсії з виду на вид.
Відповідно до ч.І ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати:
1) пенсія за віком;
2) пенсія по інвалідності;
3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
На підставі ч.2 ст.10 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.
При цьому позивач обрала вид пенсії за віком, у зв`язку з чим і звернулася до Управління.
З урахуванням того, що позивач продовжує працювати, пенсія за вислугу років не може бути поновлена, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення», пенсії за вислугою років призначаються при залишенні роботи, яка дає право на пенсію.
У зв`язку з тим, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області безпідставно було переведено пенсію з виду на вид, суд погоджується з позицією позивача стосовно того, що відповідачем тим самим порушено вимоги статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині визначення розміру пенсії, згідно якої розмір пенсії за віком визначається за формулою:
П - розмір пенсії, у гривнях;
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, визначена відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, у гривнях;
Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи, визначений відповідно до статті 25 цього Закону.
На підставі п.2 ст.40 вказаного Закону заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:
Зп = Зс х (Ск : К), де:
Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;
Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз + Кз + Кз + ... + Кз ); 1 2 3 n
К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.
Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики.
Виходячи з вимог пенсійного законодавства на підставі проведених розрахунків (додаються) пенсія за віком повинна бути призначена позивачу з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019-2021 роки у розмірі 5074,82 грн., натомість відповідачем нараховано 2662,91 грн., і таким чином Пенсійний фонд протиправно, в порушення вимог чинного законодавства, не донарахував позивачу розмір щомісячної пенсії.
До матеріалів справи позивачем було надано розрахунок який було проведено на підставі наданих позивачкою до Управління документів та відповідно до сум розрахунків, що маються у пенсійній справі.
Відповідачем жодних зауважень чи спростувань щодо наданого розрахунку не наведено.
Відповідно до частини 3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший у пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаний органами Пенсійного фонду.
Виходячи з аналізу статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» встановлено, що перед переведенням пенсіонера з одно виду пенсії на іншій, пенсіонер повинен отримувати один із видів пенсії, проте позивачці виплата пенсії була припинена ще у 2006 році, а рішення територіального органу пенсійного фонду протягом 10 днів, після з`ясування обставин та наявності умов для відновлення її виплати, яке передбачене ч. 2 ст. 49 вказаного Закону відсутнє, що унеможливлює застосування статті 45 зазначеного Закону, дана пенсія і не могла бути поновлена, оскільки позивачка продовжує працювати, а пенсія за вислугою років виплачується лише у разі звільнення із займаної посади, по якій призначено вказану пенсію.
Окрім того, слід зазначити та акцентувати увагу на те, що відповідно до частини 2 статті 40 зазначеного Закону за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.
Позивач просила відповідача саме призначити їй пенсію за віком у 2022 році, а не перевести на іншу.
У вказаній ситуації застосування положень ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" є помилковим.
Положення щодо застосування середньої заробітної плати працівників, зайнятих у галузях економіки України, за календарний рік, що передує року звернення за призначенням пенсії міститься у ч.2 ст.40 Закону, на яку ст.42 Закону не посилається. Крім того, як зазначено вище, згаданий показник застосовується при призначенні пенсії, а не при її перерахунку. Аналіз норм Закону (статей 42-45) свідчить про те, що поняття «призначення» та «перерахунок» пенсії не є тотожними, оскільки умови і порядок реалізації права на них розмежовуються Законом. За таких умов відсутні правові підстави застосовувати для проведення призначення пенсії за віком норму, не призначену для цього.
Крім того, аналіз приписів ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» свідчить, що тільки за бажанням пенсіонера при переведенні з одного виду пенсії на інший (в даному випадку за віком) пенсійний орган може враховувати заробітну плату за періоди страхового стажу, зазначені в ч.І ст. 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.
У зв`язку з незаконним переведенням позивача пенсії з одного виду на інший вид, та не призначенням позивачці пенсії за віком, нарахуванням меншого розміру пенсії, ніж передбачено законодавством, права позивача на пенсійне забезпечення було порушено.
У Рішенні Конституційного Суду України від 11.10.2005 року № N 8-рп/2005 визначено, що в Україні як соціальній, правовій державі політика спрямовується на створення умов, які забезпечують достатній життєвий рівень, вільний і всебічний розвиток людини як найвищої соціальної цінності, її життя і здоров`я, честь і гідність. Утвердження та дотримання закріплених у нормативно-правових актах соціальних стандартів є конституційним обов`язком держави. Діяльність її правотворчих і правозастосовчих органів має здійснюватися за принципами справедливості, гуманізму, верховенства і прямої дії норм Конституції України, а повноваження - у встановлених Основним Законом України межах і відповідно до законів.
Конституційні принципи, на яких базується здійснення прав і свобод людини і громадянина в Україні, включаючи і право на пенсійне забезпечення, передбачають за змістом статей 1, 3, 6 (частина друга), 8, 19 (частина друга), 22, 23, 24 (частина перша) Основного Закону України - Конституції України правові гарантії, правову визначеність і пов`язану з ними передбачуваність законодавчої політики у сфері пенсійного забезпечення, необхідні для того, щоб учасники відповідних правовідносин мали можливість завбачати наслідки своїх дій і бути впевненими у своїх законних очікуваннях, що набуте ними на підставі чинного законодавства право, його зміст та обсяг буде ними реалізовано, тобто набуте право не може бути скасоване, звужене.
Право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.
Згідно зі статтею 46 Конституції України це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення.
Зміст та обсяг права громадян на пенсійне забезпечення полягає у їх матеріальному забезпеченні шляхом надання трудових і соціальних пенсій, тобто щомісячних пенсійних виплат відповідного розміру, в разі досягнення особою передбаченого законом віку чи визнання її інвалідом або отримання членами її сім`ї цих виплат у визначених законом випадках.
Встановивши в законі правові підстави призначення пенсій, їх розміри, порядок обчислення і виплати, законодавець може визначати як загальні умови їх призначення, так і особливості набуття права на пенсію, включаючи для окремих категорій громадян пільгові умови призначення пенсії залежно від ряду об`єктивно значущих обставин, що характеризують трудову діяльність (особливості умов праці, професія, виконувані функції, кваліфікаційні вимоги, обмеження, ступінь відповідальності тощо). Законодавець повинен робити це з дотриманням вимог Конституції України, в тому числі принципів рівності та справедливості.
Право на пенсійне забезпечення, загальні умови, порядок нарахування та розмір пенсій визначаються окрім іншого законами України "Про пенсійне забезпечення", Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.
Відповідно до ст. 13 ч.5, 6 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.
Відповідно до ч.5 ст.2.42 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Відповідно до правової позиції Верховного Суду, викладеній у справі №465/5246/17 від 14.02.2018 року у разі призначення пенсії відповідно до ч. 1 ст.9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особі, яка отримувала пенсію за вислугою років, повинні застосовуватись формули, які використовуються при призначені пенсії вперше за Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», а не формули, які використовуються при переході із одного виду пенсії, призначеної за цим законом, на інший. Пенсійний орган при обрахунку пенсії позивачу на підставі заяви повинен був застосовувати показник середньої заробітної плати працівників зайнятих у галузях економіки України за три роки що передували року звернення за призначенням пенсії, як це передбачено ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
Така ж правова позиція висловлена і Великою Палатою Верховного Суду у справі №876/5312/17 від 31.10.2018 року.
Відповідно до ст. 2 КАС України завдання адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно- правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень суди перевіряють чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.
Рішення суб`єкта владних повноважень повинно ґрунтуватися на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Мають значення, як правило, ті обставини, які передбачені нормою права, що застосовується. Суб`єкт владних повноважень повинен врахувати усі ці обставини, тобто надати їм правову оцінку: прийняти до уваги або відхилити. У разі відхилення певних обставин висновки повинні бути мотивованими, особливо, коли має місце несприятливе для особи рішення.

Принцип обґрунтованості рішення вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, тощо .При цьому, суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями та неперевіреними фактами, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

Прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії вимагає від суб`єкта владних повноважень діяти добросовісно, тобто з щирим наміром щодо реалізації владних повноважень та досягнення поставлених цілей і справедливих результатів, з відданістю визначеним законом меті та завданням діяльності, передбачувано, без корисливих прагнень досягти персональної вигоди, привілеїв або переваг через прийняття рішення та вчинення дії.

Отже, висновки та рішення суб`єкта владних повноважень можуть ґрунтуватися виключно на належних, достатніх, а також тих доказах, які одержані з дотриманням закону.

При цьому, згідно ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не доведено правомірність своїх дій та не доведено правомірність прийнятого ГУ ПФУ в Сумській області рішення №77 від 07.06.2022року в частині перерахунку позивачу пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугою років із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки. Обставини на які відповідач посилався у листі від 18.07.2022р. (а.с.26) в обґрунтування своєї позиції щодо переведення позивача на інший вид пенсії у 2022 році є необґрунтованими та безпідставними, тому позовні вимоги ОСОБА_1 щодо визнання протиправними дій ГУ ПФУ в Сумській області щодо переведення ОСОБА_1 з пенсії за вислугою років на пенсію за віком і проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугою років за заявою позивачки від 31.05.2022 року, а також позовні вимоги в частині щодо визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №77 від 07.06.2022 року в частині п е р е р а х у н к у пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугою років із з а с т о с у в а н н я м показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, с а м е з а 2014-2016 роки, є обґрунтованими, правомірними і, відповідно, підлягають задоволенню.

Щодо обраного позивачкою способу захисту порушеного конституційного права на соціальний захист - зобов`язання ГУ ПФУ в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 31 травня 2022 року призначення, розрахунок та виплату пенсії за віком виходячи з вимог ст.ст.26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум, суд зазначає наступне:

Рішенням Верхового Суду України у зразковій справі № 360/3611/20 висловлено наступну правову позицію - так, у пункті 117 рішення чітко зазначено, що відповідно до частини третьої статті 245 КАСУ у разі скасування індивідуального акта, суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду. І тому в резолютивній частині рішення Верховним Судом ухвалено: Зобов`язати відповідача призначити Особа 1 пенсію на пільгових умовах за Списком № 2 з 12.08.2020 р. на підставі пункту б статті 13 Закону України Про пенсійне забезпечення в редакції, яка діяла до ухвалення Закону України від 02 березня 2015 року № 213-УІІІ Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо пенсійного забезпечення.

Фактична відмова Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області саме у п р и з н а ч е н н і позивачці пенсії за віком, яка викладена в листі від 18.07.2022р. №1800-0202-8/24468 та відмова у застосуванні показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки (а.с.26), та рішення ГУ ПФУ в Сумській області №77 від 07.06.2022р. в частині з а с т о с у в а н н я відповідачем при переведенні позивача на інший вид пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, с а м е - з а 2014-2016 роки, не відповідає критеріям, визначеним частиною 2 статті 2 КАС України, у зв`язку з чим є протиправними.

Відповідач не вказує про те, що позивачкою було надано недостатньо документів для призначення пенсії за віком, отже відповідач мав призначити позивачці пенсію за віком з дня звернення за нею, бо позивач фактично мав право на цю пенсію прав досягненню пенсійного віку.

Отже, суд приходить до висновку, що належним способом захисту прав позивачки є зобов`язання відповідача ГУ ПФУ в Сумській області, призначити позивачу пенсію за віком, а не зобов`язання відповідачів повторно розглянути заяву про призначення пенсії, оскільки в такому випадку в межах даної справи спір не буде вичерпаний і не буде досягнуто основне завдання адміністративного судочинства - вирішення справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (ст. 2, ст. 5 КАС України).

З урахуванням вищевикладеного, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., який, відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України підлягає стягненню з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного Управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області щодо переведення ОСОБА_1 пенсії за вислугою років на пенсію за віком і проведення перерахунку пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугою років (заява про призначення пенсії за віком від 31.05.2022 року) із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки;

Скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області №77 від 07.06.2022 року в ч а с т и н і перерахунку пенсії за віком з урахуванням пенсії за вислугою років із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014-2016 роки;

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області здійснити ОСОБА_1 з 31 травня 2022 року призначення, розрахунок та виплату пенсії за віком виходячи з вимог ст.ст.26, 27, 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки, та здійснити відповідні виплати з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду в Сумській області (40009, м.Суми, вул.Пушкіна,1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідент.номер НОМЕР_1 ) понесені позивачем судові витрати в сумі 992 (дев"ятсот дев"яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець