Справа № 480/5198/22
Суддя: В.О. Павлічек
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
28 грудня 2022 року Справа № 480/5198/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Павлічек В.О.,
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/5198/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України про визнання протиправними та скасування наказів, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивачі, ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 звернилися до Сумського окружного адміністративного суду з позовом до до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України, в якому просять:
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_56 (по особовому складу) №105-РС від 27.05.2022р.;
- визнати протиправними та скасувати наказ командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_56 (по стройовій частині) №204 від 02.08.2022р.;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 поновити військовослужбовців: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_57 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 на військовій службі, продовжити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні;
- зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцям: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 недоотримане грошове та здійснити недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення за час призупинення військової служби.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачі перебували у складі розвідувальної роти військової частини НОМЕР_1 до 01.06.2022р. Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №67-РС від 25.05.2022р. увесь особовий склад розвідувальної роти в/ч НОМЕР_1 переведено на нижчі посади запасної роти даної частини. Даний наказ оскаржено в судовому порядку.
Перебуваючи в місці дислокації запасної роти в/ч НОМЕР_1 , позивачам стало відомо про наявність наказів командира ОСОБА_56 про направлення військовослужбовців в зону бойових дій. Однак, з такого роду наказами позивачів ніхто не ознайомлював.
В подальшому, використовуючи факт відкриття кримінального провадження за фактом начебто самовільного залишення військової частини, командир ОСОБА_71 виносить наказ про увільнення позивачів від займаної посади та призупинення військової служби.
Представник позивачів зазначає, що накази командира в/ч № НОМЕР_2 від 27 липня 2022 року та №204 від 02.08.2022р. є безпідставними та протиправними, винесеними з грубим порушенням вимог чинного законодавства. Підставою для прийняття оскаржуваного наказу, як зазначає командир в/ч ОСОБА_71 є самовільне залишення частини позивачами 06.07.2022р. Однак, позивачі стверджують, що військової частини не залишали, зокрема і 06.07.2022р., що можуть підтвердити, як інші військовослужбовці, так і командир запасної роти.
Представник позивачів вважає, що відповідно до норм Дисциплінарного статуту, повідомленню про вчинення кримінального правопорушення мало передувати службове розслідування, щодо факту самовільного залишення частини. Однак такого розслідування командиром в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_72 за фактом, начебто самовільного залишення позивачами військової частини не призначалось і не проводилось. Відтак, позивачі вважають, що у командира в/ч НОМЕР_1 не було законних підстав для звернення з повідомленням про вчинення позивачами кримінального правопорушення, оскільки самовільного залишення частини позивачами не здійснювалось.
Ухвалою суду відкрито провадження у цій справі та визначено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику (повідомлення) сторін.
Представник відповідача надав суду відзив, в якому проти позовних вимог заперечував та зазначив, що тимчасово виконуючим обов`язки командира запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_73 до особового складу військовослужбовців 11 запасної роти військової частини НОМЕР_1 , було доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022р. №560, щодо направлення (переміщення) особового складу запасної роти для виконання бойових завдань в зону відповідальності військової частини НОМЕР_1 , в районі АДРЕСА_1 . Однак, всупереч бойовому розпорядженню №560 особовим складом запасної роти військової частини НОМЕР_1 у кількості 57 військовослужбовців (у тому числі 42 позивача) його виконано не було. У зв`язку із вищевикладеним була подана довідка - доповідь від 06.07.2022р. № 585 та наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022р. № 721 було призначене службове розслідування, з метою уточнення причин та умов самовільного залишення місця служби в районі виконання бойового завдання в бойовій обстановці 57 військовослужбовцями запасної роти військової частини НОМЕР_1 . В ході службового розслідування було підтверджено факт самовільного залишення (не з`явлення до визначеного місця служби) 55 військовослужбовцями запасної роти військової частини НОМЕР_1 (у тому числі 42 військовослужбовців, які подали позов) і 26.07.2022р. до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону була направлена заява про вчинення кримінального правопорушення № 4624. У відповідності із наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2022р. № 733 «Про результати службового розслідування», покладено обов`язок на особу яка проводила службове розслідування підготувати та направити до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері центрального регіону відповідні матеріали, для остаточного вирішення питання притягнення 55 військовослужбовців запасної роти (у тому числі 42 позивачів) до кримінальної відповідальності, передбаченої ч.5 ст.407 КК України.
На відділення персоналу штабу військової частини покладено обов`язок відсторонити від займаних посад та зарахувати у розпорядження вищевказаних військовослужбовців та не виплачувати додаткову винагороду за липень місяць та щомісячну премію передбачену наказом МО України № 260 від 07.06.2018р. «Про затвердження порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям ЗС України»
У відповідності із пунктом 144-1 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, (далі - Положення 1153) затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008 для військовослужбовця, який самовільно залишив військову частину або місце служби, дезертирував із Збройних Сил України або добровільно здався в полон, військова служба призупиняється відповідно до частини другої статті 24 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу".
Військова служба для такого військовослужбовця призупиняється з дня внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Таким чином, відповідач стверджує, що з моменту внесення по 42 позивачам відповідних відомостей до ЄРДР, щодо самовільного залишення ними військової частини (26.07.2022р.) та на виконання наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.08.2022р. № 733 про результати службового розслідування на підставі Положення 1153, було видано наказ командира військової частини НОМЕР_3 від 27.07.2022р. № 105-РС про увільнення та призупинення служби військовослужбовців по яким внесені відомості до ЄРДР про вчинення ними кримінального правопорушення, яке має ознаки за яким передбачена кримінальна відповідальність за ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини або місця служби, а також не з`явлення вчасно на службу без поважних причин, вчинені в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці).
Відтак відповідач вважає, що оскаржувані накази видані командиром військової частини у повній відповідності із нормами закону та не підлягають скасуванню.
Представник позивачів надав суду відповідь на відзив, в якій з доводами відповідача не погоджується та наполягає на позовних вимогах та, зокрема, зазначає, що доводи викладені в/ч НОМЕР_1 у відзиві ґрунтуються виключно на матеріалах службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира в/ч ОСОБА_56 №721 від 06.07.2022р. Однак, на думку представника позивачів, вказане службове розслідування проведено неповно, не об`єктивно, з численними порушеннями Порядку проведення службового розслідування у Збройних Силах України, затвердженого наказом Міністерства оборони України №608 від 21.11.2017.
Також представник позивачів зазначає, що ще під час службового розслідування, командир звернувся із заявою про злочин, а 07.08.2022р. виносячи наказ за результатами проведеного службового розслідування наказує підготовити матеріали та звернутись до Сумської спеціалізованої прокуратури у військовій та оборонній сфері Центрального регіону.
Представник третьої особи - Генерального штабу Збройних сил України надав суду пояснення, в яких з позовними вимогами не погоджується, разом з тим посилається на обставини, що не відносяться до предмету спору та не стосуються позовних вимог.
Представник третьої особи - Міністерства оборони України, пояснень щодо позову не надав.
Також представником позивачів було подано заяву про збільшення позовних вимог, яка ухвалою суду була повернута без розгляду.
Відповідно до ч. 1, 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України, суд під час судового розгляду адміністративної справи здійснює повне фіксування судового засідання за допомогою відео- та (або) звукозаписувального технічного засобу в порядку, визначеному Положенням про Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему. У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачі є військовослужбовцями та проходили службу у розвідувальній роті військової частини НОМЕР_1 , відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) №67-РС від 25.05.2022р. особовий склад розвідувальної роти в/ч НОМЕР_1 переведено до запасної роти даної частини, яка дислокується в Полтавській області.
Відповідно до довідки доповіді командира військової частини НОМЕР_3 ОСОБА_56 , 06.07.2022 під час перевірки особового складу військової частини НОМЕР_1 старшим оперативним черговим відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_74 була виявлена відсутність 57 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі позивачі) в районі зосередження (а.с. 185 187, т.1). По даному факту наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 06.07.2022р. № 721 призначене службове розслідування, з метою уточнення причин та умов самовільного залишення місця служби в районі виконання бойового завдання в бойовій обстановці 57 військовослужбовцями запасної роти військової частини НОМЕР_1 (а.с. 184 зворотній бік, т.1).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по особовому складу) № 97-РС від 16.07.2022р. на підставі підпункт 14 пункту 116 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, зазначених військовослужбовців увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира НОМЕР_4 окремої мотопіхотної бригади (а.с. 228 234, т.1)
26.07.2022р. командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_71 звернувся до Сумської спеціалізованої прокуратури із заявою про вчинення кримінального правопорушення, в якій, зокрема, зазначено: «05.07.2022 командиром запасної роти військової частини НОМЕР_1 капітаном ОСОБА_73 до особового складу доведено бойове розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 від 04.07.2022р. щодо переміщення особового складу запасної роти до району виконання бойових завдань. 06.07.2022 під час перевірки прибулого на доукомплектування особового складу військової частини НОМЕР_1 старшим оперативним черговим відділення бойового управління командного пункту штабу військової частини НОМЕР_1 майором ОСОБА_74 була виявлена відсутність 57 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі позивачі) в районі виконання бойового завдання. Станом на 16.07.2022 військовослужбовці запасної роти військової частини НОМЕР_1 до розташування підрозділу не повернулись, місце знаходження не відоме» (а.с. 134-135, т.1).
В зв`язку із отриманням зазначеного Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ від 27.07.2022р. №105-РС (по особовому складу), яким увільнено від займаних посад, призупинено військову службу з 26.07.2022 військовослужбовців по яким внесені відомості до ЄРДР про вчинення ними кримінального правопорушення, за яким передбачена кримінальна відповідальність за ст.407 КК України (в тому числі і позивачі) (а.с. 163 173, т.1).
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2022 №204 (по стройовій частині), військовослужбовців, які самовільно залишили частину 06.07.2022 (в тому числі і позивачів), увільнених від займаних посад та яким призупинено військову службу наказом від 27.07.2022р. №105-РС (по особовому складу), призупинено строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено із всіх видів забезпечення з 26.07.2022 (пункти наказу 12 - 12.45, а.с. 98 105, т.2).
Також пунктом 41 цього ж наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 02.08.2022 №204 (по стройовій частині), на підставі наказу №97 РС від 16.07.2022, військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі і 42 позивача) увільнено від займаних посад та зараховано у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 (а.с. 109 110, т.2).
Не погоджуючись із оскаржуваними наказами командира військової частини НОМЕР_1 позивачі звернулися до суду з даним позовом.
Суд, розглядаючи цю справу з підстав зазначених в позові та в межах позовних вимог, виходить з наступного.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України 25.03.1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон №2232 в редакції, чинній станом на існування спірних правовідносин).
Згідно з частиною четвертою статті 2 Закону №2232 порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до ч.2 ст.24 Закону №2232, військова служба призупиняється для військовослужбовців, які самовільно залишили військові частини або місця служби, дезертирували із Збройних Сил України та інших військових формувань або добровільно здалися в полон, якщо інше не визначено законодавством.
Початком призупинення військової служби є день внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань на підставі заяви, повідомлення командира (начальника) військової частини про вчинене кримінальне правопорушення, поданих відповідно до частини четвертої статті 85 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України.
Військовослужбовці, військову службу яких призупинено, звільняються з посад та вважаються такими, що не виконують (не несуть) обов`язків військової служби. Контракт про проходження військової служби, а також виплата грошового та здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення таким військовослужбовцям призупиняються.
Час призупинення військової служби військовослужбовцям не зараховується до строку військової служби, вислуги у військовому званні та до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії. На них не поширюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
Військовослужбовці, військову службу яким призупинено, не входять до чисельності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Аналогічні норми містять і пункти 144-1 -144-2 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення №1153).
Також відповідно до пункту 144 3 Положення №1153, звільнення з посад військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Наказ по особовому складу доводиться до військової частини та інших посадових осіб у порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Командир (начальник) військової частини на підставі наказу по особовому складу про звільнення військовослужбовця, військову службу якого призупинено, з посади:
видає наказ по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовця та виключення його із списків особового складу військової частини;
організовує внесення запису до примірника контракту, що зберігається в особовій справі військовослужбовця, про призупинення дії контракту;
надсилає витяг із наказу та облікові документи військовослужбовця до органу військового управління, визначеного Міністерством оборони України.
Облік військовослужбовців, військову службу яким призупинено, здійснюється в порядку, визначеному Міністерством оборони України.
Отже внаслідок отримання зазначеного витягу з ЄРДР, відповідно до вимог ч.2 ст.24 Закону №2232 та пунктів 144-1 144-3 Положення №1153, у відповідача виник обов`язок щодо видання наказу по особовому складу про призупинення військової служби вказаними військовослужбовцями та звільнення їх із займаних посад та видання наказу по стройовій частині про призупинення виплати грошового і здійснення продовольчого, речового, інших видів забезпечення військовослужбовцям та виключення їх із списків особового складу військової частини.
Судом встановлено, що відповідачем на виконання ч.2 ст.24 Закону №2232 та пунктів 144-1 144-3 Положення №1153 були видані: наказ по особовому складу №105-РС від 27.07.2022, яким позивачів було увільнено від займаних посад та призупинено їм військову службу з 26.07.2022 (дня внесення відповідних відомостей в ЄРДР) та наказ по стройовій частині №204 від 02.08.2022, пунктами 12 12.45 якого, зокрема, позивачам призупинено строк для вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено із всіх видів забезпечення з 26.07.2022.
Враховуючи зазначене, суд вважає, що оскаржувані накази були видані відповідачем на виконання та у відповідності до норм Закону №2232 та Положення №1153, а відтак підстави для їх скасування відсутні, а позовні вимоги в цій частині суд вважає безпідставними.
Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що розглядає цю справу в межах заявлених позовних вимог та підстав позову.
Так зі змісту позову, відповіді на відзив та чисельних пояснень представника позивачів суд вбачає, що фактично позивачами оскаржується наказ №204 від 02.08.2022 в частині, що видана на підставі наказу №105-РС від 27.07.2022, саме цій частині наказу №204 від 02.08.2022 суд надав оцінку під час розгляду цієї справи. При цьому, суд враховує, що наказ №204 від 02.08.2022 в частині, що видана на підставі наказу №97-РС від 16.07.2022 є предметом оскарження в іншій адміністративній справі №480/6537/22.
Щодо посилання представника позивачів на те, що командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до правоохоронних органів із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України до завершення службового розслідування за цим фактом суд зазначає наступне.
З матеріалів справи суд вбачає, що службове розслідування за фактом відсутності 57 військовослужбовців запасної роти військової частини НОМЕР_1 (в тому числі позивачі) в районі виконання бойового завдання було призначене 06.07.2022р наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 721.
За результатами проведеного службового розслідування складено Акт службового розслідування та командиром військової частини НОМЕР_1 видано наказ №733 від 07.08.2022, яким зокрема, наказано підготувати матеріали, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч.5.ст.407 КК України та направити до Сумської спеціалізованої прокуратури (а.с. 178 184, т.1).
Натомість із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5.ст.407 КК України командир військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_71 до Сумської спеціалізованої прокуратури звернувся 26.07.2022р.
Суд зазначає, що матеріалами справи підтверджується, що із заявою про вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.5.ст.407 КК України командир військової частини НОМЕР_1 звернувся до правоохоронних органів до завершення службового розслідування за вказаним фактом.
Разом з тим, суд зазначає, що ч.2 ст.24 Закону №2232 пов`язує призупинення військової служби військовослужбовців саме з фактом внесення відповідних відомостей в ЄРДР та початком такого призупинення військової служби є день внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинене кримінальне правопорушення.
Як зазначено судом вище, відомості до ЄРДР за заявою командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_56 про вчинення кримінального правопорушення були внесені 26.07.2022.
При цьому, правомірність внесення відповідних відомостей до ЄРДР не є предметом цієї справи, як і правомірність дій командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_56 щодо направлення заяви про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до абз.8-9 ч.2 ст.24 Закону України №2232, для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжується. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги та соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення.
Аналогічні норми містить п.144-6 Положення №1153, згідно якого для військовослужбовців, стосовно яких судом винесено виправдувальний вирок, що набрав законної сили, або стосовно яких закрито кримінальне провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України, військова служба та дія контракту продовжуються. У такому разі строк призупинення військової служби зараховується до вислуги років для виплати надбавки за вислугу років і призначення пенсії, а також до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, та поновлюються пільги і соціальні гарантії, встановлені законодавством для військовослужбовців.
За весь час необґрунтованого призупинення військової служби таким військовослужбовцям виплачується недоотримане грошове та здійснюються недоотримані продовольче, речове та інші види забезпечення.
Продовження військової служби та дії контракту з військовослужбовцями, зазначеними у цьому пункті, здійснюється командирами (начальниками) військових частин наказами по особовому складу.
Отже зазначеними вище нормами законодавства передбачено обов`язок командира військової частини щодо відновлення прав військовослужбовців у разі закриття щодо них кримінального провадження відповідно до пунктів 1, 2, 3 частини першої статті 284 Кримінального процесуального кодексу України шляхом видання відповідного наказу та продовження військової служби, зарахування строку призупинення військової служби до вислуги років, до строку вислуги років для присвоєння чергового військового звання, поновлення пільг і соціальних гарантій, виплати недоотриманого грошового та здійснення недоотриманого продовольчого, речового та інших видів забезпечення.
При цьому, суд звертає увагу, що зазначений обов`язок виникає у командира військової частини після закриття відповідного кримінального провадження.
Враховуючи зазначене, суд доходить висновку, що позовні вимоги в цій частині були заявлені позивачами передчасно, відтак задоволенню не підлягають.
Щодо інших аргументів, викладених в позові та поясненнях представника позивачів, то суд вважає їх такими, що не відносяться до предмета дослідження та доказування у цій справі.
Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення КС України від 30.01.2003 р. N 3-рп/2003).
Оцінюючи правомірність дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст.2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Отже суд приходить до висновку, що заявлені в даному адміністративному позові позовні вимоги задоволенню не підлягають, оскільки є безпідставними та не ґрунтуються на приписах законодавства, що регулює спірні правовідносини.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 до Військової частини НОМЕР_1 , треті особи - Міністерство оборони України, Генеральний штаб Збройних сил України про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_56 (по особовому складу) №105-РС від 27.07.2022р.; про визнання протиправним та скасування наказу командира військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_56 (по стройовій частині) №204 від 02.08.2022р.; про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 поновити військовослужбовців: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_57 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 на військовій службі, продовжити строк військової служби, вислуги років для призначення пенсії та вислуги у військовому званні; про зобов`язання військової частини НОМЕР_1 нарахувати та виплатити військовослужбовцям: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 недоотримане грошове та здійснити недоотримане продовольче, речове та інші види забезпечення за час призупинення військової служби відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя В.О. Павлічек