Справа № 160/2017/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/2017/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року (м. Дніпро, суддя Єфанова О.В.) у справі № 160/2017/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат»

до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

встановив:

У січні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі відповідач або скаржник), в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за № 20/32-00-07-01-03-29 від 14.01.2022 р. про застосування щодо Товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) у розмірі 1 020,00 грн. у повному обсязі.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року адміністративний позов задоволено.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що спірне податкове повідомлення-рішення є протиправним, а отже підлягає скасуванню.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що позивач в своїй діяльності використовує ємності для зберігання ППМ, однак у повідомленні позивача за формою №20-ОПП жодна ємність не була зазначена.

З огляду на це, скаржник просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні адміністративного позову повністю.

Позивач відзив на апеляційну скаргу відповідача не надав.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Судом першої інстанції встановлено та сторонами не заперечується, що ГУ ДПС у Кіровоградській області проведено фактичну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю «Побужський феронікелевий комбінат» (код за ) щодо контролю за обігом спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, наявності ліцензій та свідоцтв за період 01.01.2020 р. по 16.12.2021 р.

За результатами фактичної перевірки у розділі «Висновки» Акту викладено, що за результатами перевірки встановлено порушення позивачем пункту 63.3. статті 63 ПКУ в частині невідображення в заяві за формою 20-ОПП резервуарів для палива і зберігання рідин (паливо-мастильних матеріалів).

Згідно розрахунку штрафних санкцій до повідомлення-рішення № 20/32-00-07-01-03-29 від 14.01.2022 р., штрафні санкції за вищевказане порушення передбачені згідно п. 117.1 ст.117 ПКУ та тягнуть за собою накладення санкцій (штрафу) у розмірі 1020,00 грн.

Не погодившись зі спірним рішенням № 20/32-00-07-01-03-29 від 14.01.2022 р., позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Рішення суду першої інстанції мотивоване тим, що невідображення об`єктів оподаткування за формою 20-ОПП не є підставою для відповідальності згідно з п.117.1 ст. 117 ПК України. Таким чином, суд першої інстанції дійшов висновку, що контролюючий орган помилково застосував до спірних правовідносин норму пункту 117.1 статті 117 Податкового кодексу України.

Суд апеляційної інстанції не погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до пункту 63.3 статті 63 Податкового кодексу України (далі ПК України) одним із способів податкового контролю є контроль за місцем розташування як платника податків, так і об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктом оподаткування, згідно з пунктом 22.1 статті 22 ПК України, можуть бути майно, товари, доход (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, із наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Так, відповідно до пункту 1.4. Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (далі Порядок №1588) з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання осіб (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Порядок обліку об`єктів оподаткування та об`єктів, пов`язаних з оподаткуванням визначено у розділі VIII Порядку №1588, згідно з пунктом 8.1 якого платник податків зобов`язаний повідомляти про об`єкти оподаткування та об`єкти, пов`язані з оподаткуванням до контролюючих органів за основним місцем обліку.

Положеннями пункту 8.2 Порядку №1588 визначено, що об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Повідомлення за формою №20-ОПП повинні подавати всі платники податків - як юридичні, так і фізичні особи-підприємці в разі наявності, виникнення, зміни типу об`єкта оподаткування.

Основною метою запровадження форми №20-ОПП є отримання від платників податків інформації про всі наявні в них об`єкти майна, їх місцезнаходження, переміщення та стан, у якому вони фактично перебувають (використовуються, тимчасово не використовуються, не використовуються тощо).

Згідно з пунктом 8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП (додаток 10 до Порядку) подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, повідомлення про об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається до контролюючого органу протягом 10 робочих днів з дати оформлення договору купівлі-продажу, оренди чи іншого документа на право володіння, користування або розпорядження об`єктом оподаткування або об`єктом, пов`язаним з оподаткуванням або через якій провадиться діяльність.

Подібна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21 липня 2020 року у справі №826/14197/17, від 20 травня 2021 року у справі №560/3008/19, від 15 лютого 2022 року у справі №160/2155/20, від 28 вересня 2022 року у справі №160/3561/20.

Відповідно до пункту 117.1 статті 117 ПК неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Отже, відповідно до наведених вище норм Порядку №1588 платник податків зобов`язаний подавати повідомлення за формою №20-ОПП, зокрема, про об`єкти оподаткування або об`єкти, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність.

Приписами пп. 14.1.5 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що акцизний склад це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Зі змісту Акту №4402/11/11РРО/31076956 від 16.12.2021 р. вбачається, що позивач в своїй діяльності використовує ємності для зберігання ПММ, а саме: резервуар ємністю 11,4 м3 (підземний) для зберігання пального А95; резервуар (наземний) №5 інв. № 1095 ємністю 53 м3 для зберігання пального А92, резервуари №1 та №2 (наземні) для зберігання дизельного пального ємністю 75 м3 кожен інв. № 1083 та 1087, резервуар для зберігання дизельного пального №9 (підземний) ємністю 11,4 м3, резервуари в кількості 4 (підземні) ємністю 25 м3 кожен, для зберігання скрапленого вуглеводного газу.

Тобто, загальна місткість ємностей позивача для навантаження-розвантаження та зберігання пального перевищує 200 кубічних метрів, а отже територія, де розташовані ці ємності, є акцизним складом згідно приписів ст. 14 ПК України.

Відтак, позивач мав обов`язок подати повідомлення про його територію та розташовані на ній ємності для зберігання ППМ, що є акцизним складом, за формою №20-ОПП до контролюючого органу.

Втім, позивачем не надано суду доказів подачі вищевказаного повідомлення за формою №20-ОПП до контролюючого органу.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що податкове повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків за № 20/32-00-07-01-03-29 є правомірним.

Натомість, суд першої інстанції помилково дійшов висновку, що спірне рішення відповідача є протиправним, посилаючись на те, що стаття 117 ПК України застосована відповідачем помилково, оскільки ПКУ не встановлює строк подання повідомлення про об`єкт оподаткування. Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду, адже позивача притягнуто до відповідальності не за порушення строку, а за неподання відповідного повідомлення протягом періоду, за який здійснено перевірку.

Крім того, такий строк встановлений п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, в якому зазначено, що заява про взяття на облік платника податків за неосновним місцем обліку подається у відповідний контролюючий орган протягом 10 робочих днів після створення відокремленого підрозділу, реєстрації рухомого чи нерухомого майна чи відкриття об`єкта чи підрозділу, через які провадиться діяльність або які підлягають оподаткуванню. З матеріалів справи вбачається, що основним місцем обліку є Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків, в той час як фактична перевірка здійснена за місцем фактичного провадження діяльності смт. Побузьке, Голованівського району Кіровоградської області.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно приписів п. 1-4 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є, зокрема неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, рішення суду скасуванню з ухваленням нової постанови про відмову у задоволенні позову.

Керуючись статтями 317, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків задовольнити.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 квітня 2022 року у справі № 160/2017/22 скасувати.

В позові відмовити.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко