Справа № 560/663/20
Суддя: Граб Л.С.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/663/20

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Граб Л.С.

27 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Граб Л.С.

суддів: Смілянця Е. С. Сторчака В. Ю. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС в Хмельницькій області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача-Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницької області до товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноострівське Хлібоприймальне підприємство" про стягнення податкового боргу,

В С Т А Н О В И В :

В лютому 2020 року Головне управління ДПС у Хмельницькій області (далі ГУ ДПС у Хмельницькій області, Управління), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача-Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницької області звернулося до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю "Чорноострівське Хлібоприймальне підприємство" (далі ТОВ "Чорноострівське Хлібоприймальне підприємство"), в якому просило: стягнути з відповідача прострочену заборгованість за бюджетними позичками в розмірі 1601682,81 грн., в тому числі основний борг в сумі 593980,86 грн., та пеню в сумі 1007701,95 грн.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з судовим рішенням позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги, Управління посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.

13.12.2022 від відповідача через канцелярію суду надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вказав на безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги.

Також від Головного управління ДПС у Хмельницькій області подано клопотання про заміну відповідача у справі.

Клопотання мотивоване тим, що відповідно до наказу Державної податкової служби України від 24.12.2020 №755, з 01.01.2021 територіальні органи ДПС, утворені як відокремлені підрозділи, розпочинають здійснення повноважень та функцій територіальних органів, що ліквідуються як юридичні особи. Таким чином, з 01.01.2021 Державна податкова служба України функціонує як єдина юридична особа, що складається з центрального апарату та територіальних органів, утворених як її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб). Таким чином, на теперішній час функції та повноваження Головного управління ДПС у Хмельницькій області (Код ), перейшли до його правонаступника-Головного управління ДПС у Хмельницькій області (Код ).

Відповідно до ст. 52 КАС України, у разі вибуття або заміни сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд допускає на будь-якій стадії судового процесу заміну відповідної сторони чи третьої особи її правонаступником.

Враховуючи вищезазначене, клопотання ДПС у Хмельницькій області про заміну сторони підлягає задоволенню.

За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання постанови Кабінету Міністрів України від 02.03.2011 №174 "Питання обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками/фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості", управлінням Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницької області на адресу ГУ ДПС у Хмельницькій області скеровано подання № 178, 179, 181, 182, 186, 188, 190 та 192 від 10.12.2019 для здійснення заходів щодо стягнення з ТОВ "Чорноострівське Хлібоприймальне підприємство" простроченої заборгованості на загальну суму 1 601 682,81 грн.

В подальшому, позивач звернувся до суду з даним позовом та просив стягнути заборгованість згідно Довідки про стан розрахунків з бюджетом ТОВ "Чорноострівське ХПП", за якою 596 481,16 грн.-основний борг, 1 007 701, 95 грн.-пеня.

Приймаючи рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог та відсутність правових підстав для їх задоволення.

Переглядаючи оскаржуване судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіряючи дотримання судом першої інстанцій норм процесуального права при встановленні фактичних обставин у справі та правильність застосування ним норм матеріального права, колегія суддів виходить із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

За правиламим ч.4 ст.17 Бюджетного кодексу України від 21.06.2001 року №2542-III у разі невиконання юридичними особами своїх зобов`язань щодо погашення та обслуговування наданих на умовах повернення кредитів, залучених державою або під державні гарантії, інших гарантованих державою зобов`язань, та стягнення заборгованості перед Державним бюджетом України з наданих підприємствам і організаціям позичок із державного бюджету, позичок, наданих за рахунок коштів, залучених державою або під державні гарантії, плати за користування цими позичками органи стягнення застосовують механізм стягнення цієї заборгованості у порядку, передбаченому законом для стягнення не внесених у строк податків і неподаткових платежів, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна боржників.

Аналогічні положення закладені і в Бюджетному кодексі України від 08.07.2010р. №2456-VI, який набрав чинності 01.01.2011 року.

Частиною 9 статті 17 Бюджетного кодексу України від 08.07.2010р. №2456-VI (в редакції, чинній на день звернення податкового органу до суду із даним позовом), прострочена заборгованість суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) стягується з такого суб`єкта господарювання органами доходів і зборів, що є органами стягнення такої заборгованості у порядку, передбаченому Податковим кодексом України або іншим законом, включаючи погашення такої заборгованості за рахунок майна цього суб`єкта господарювання.

До функцій контролюючого органу відповідно до підпункту 19-1.1.38 пункту 19-1.1 статті 19-1 Податкового кодексу України віднесено забезпечення стягнення сум простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

В свою чергу, у підпункті 20.1.34 пункту 20.1 статті 20 ПК України закріплено право контролюючого органу звертатися до суду щодо стягнення коштів платника податків, який має податковий борг, з рахунків у банках, що обслуговують такого платника податків, на суму податкового боргу або його частини.

Пунктом 1 підрозділу 10 розділу ХХ Перехідні положення ПК України врегульовано, що погашення простроченої заборгованості суб`єкта господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитом (позикою), залученим державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державну (місцеву) гарантію, а також за кредитом з бюджету (включаючи плату за користування такими кредитами (позиками) та пеню) здійснюється у порядку, визначеному главою 9 розділу II цього Кодексу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 2 березня 2011 року №174 затверджено Порядок обліку заборгованості, в тому числі простроченої, перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, бюджетними позичками /фінансовою допомогою, наданими Міністерством фінансів у 1993-1998 роках, нарахування пені та списання безнадійної заборгованості (далі - Порядок №174).

Наведений Порядок №174 регламентує дії органів виконавчої влади та банків-агентів, які від імені або за дорученням центральних органів виконавчої влади надали суб`єктам господарювання кредити, залучені державою або під державні гарантії, а також дії Мінфіну, який надав бюджетні позички / фінансову допомогу у 1993 - 1998 роках, та які здійснюють їх обслуговування і ведуть облік заборгованості за ними з метою забезпечення реалізації права вимоги погашення простроченої заборгованості перед державою за такими кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою; встановлює механізм нарахування пені Мінфіном на суми простроченої заборгованості перед державою за кредитами, залученими державою або під державні гарантії, та територіальними органами Державної казначейської служби на суми простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою, наданими Мінфіном у 1993 - 1998 роках.

Відповідно до пунктів 6, 9, 10 зазначеного Порядку №174 облік простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою ведеться органами Державної казначейської служби у валюті бюджетної позички/фінансової допомоги, в якій вони надані. Кошти, що надходять до бюджету в рахунок погашення простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою, зараховуються органами Державної казначейської служби на рахунки, відкриті згідно з бюджетною класифікацією. Державна казначейська служба на підставі зазначеної в пунктах 4 і 8 цього Порядку інформації, що подана Мінфіном, відображає зміни заборгованості за кредитами в обліку виконання державного бюджету та протягом тижня після надходження інформації, зазначеної в пункті 8 цього Порядку, інформує територіальні органи Державної казначейської служби за місцем реєстрації боржника про розмір простроченої заборгованості за кредитами та нарахованої на її суму пені, а також про розмір простроченої заборгованості за бюджетними позичками/фінансовою допомогою. З метою примусового стягнення в установленому законодавством порядку простроченої заборгованості з боржника територіальні органи Державної казначейської служби до кінця місяця, що настає за звітним періодом: інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за кредитами та суму нарахованої на неї пені; нараховують пеню та інформують органи державної податкової служби за місцем реєстрації боржника про зміну розміру простроченої заборгованості за бюджетними позичками / фінансовою допомогою та суму нарахованої на неї пені

Пунктом 15 Порядку визначено, що прострочена заборгованість за кредитами, бюджетними позичками / фінансовою допомогою, яка не погашена боржником протягом 30 календарних днів після настання строку платежу, а також нарахована на суму простроченої заборгованості за кредитом, бюджетною позичкою/фінансовою допомогою пеня стягуються в установленому законодавством порядку органами державної податкової служби за місцем реєстрації боржника відповідно до подання територіальних органів Державної казначейської служби, яке подається у строки, визначені пунктом 10 цього Порядку за встановленою згідно з додатком 1 формою.

Отже, саме по собі подання носить лише обліковий, інформативний характер щодо наявності суми простроченої заборгованості за кредитами, бюджетними позичками/фінансовою допомогою перед державою.

Законом України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" визначено правові засади регулювання, організації, ведення бухгалтерського обліку та складання фінансової звітності в Україні.

В частині 1 статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні" закріплено, що підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкуванням оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

За визначенням, наведеними у статті 1 вказаного Закону первинний документ-це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Отже, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в тій частині, що належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості за бюджетною позичкою, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог статті 9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", оскільки тільки первинні документи, які підтверджують факти здійснення господарських операцій і складені під час здійснення господарської операції, є правовою підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій.

Вказане узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року №826/8966/14.

Однак, будь-яких первинних та банківських документів на підтвердження перерахування відповідачу чи іншим суб`єктам господарювання і отримання відповідачем суми заборгованості позивачем суду не надано.

Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що довідка про надання та повернення бюджетної позички, наданою на закупівлю продовольчого зерна і сортового насіння за державним замовленням за 1996 рік, акти прийому-передачі заборгованості по бюджетних позичках, наданих у 1996-99 роках, звіт про повернення бюджетної позички, наданої заготівельним та переробним підприємствам для фінансування Державного контракту 1995 року, акт звірки залишку заборгованості по бюджетних позичках 1994-95 р.р., переданої ВАТ «Чорноострівське ХПП» станом на 28.04.99 та інші докази, надані третьою особою на підтвердження суми заборгованості, що стягується, не свідчать про факт отримання відповідачем будь-яких сум коштів та/або матеріальних ресурсів, на підставі яких могла виникнути спірна заборгованість.

Надані третьою особою акти прийому-передачі заборгованості по бюджетних позичках, наданих у 1996-99 роках, бути результатом передачі заборгованості по бюджетній позичці при внутрішньообласному і міжобласному переміщенні зерна, продуктів його переробки та сортового насіння.

Як вбачається із Розділу 6 Порядку надання і повернення бюджетної позички на закупівлю продовольчого зерна, елітного і сортового насіння за державним замовленням 1996 року, затвердженим спільним наказом Мінфіна та Мінсільгосппрода від 11 квітня 1996 року № 72/113, а також Розділом 7 Порядку надання і повернення бюджетної позички, затвердженим наказом Мінсільгосппрода, Мінфіна та Державної акціонерної компанії Хліб України від 04 березня 1997 року № 70/54/18, акти приймання-передачі заборгованості складаються на підставі реєстру актів передачі зерна та продуктів його переробки підприємствами-постачальниками підприємствам-одержувачам.

Із налізу зазначених розділів відповідних Порядків випливає, що в разі отримання зерна або іншої сільськогосподарської продукції від суб`єкта, який був позичальником за державними позичками, заготівельне підприємство мало одночасно прийняти на себе обов`язок щодо подальшого погашення такої заборгованості перед державою.

За своєю юридичною природою такі правовідносини між учасниками операцій щодо отримання і погашення бюджетних позичок, пов`язаних із фінансуванням державних закупівель зерна в 1995-97 років, належать до переведення боргу в розумінні статті 520 Цивільного кодексу України.

Отже, обов`язковою передумовою складення актів прийому-передачі заборгованості за бюджетними позичками є наявність факту внутрішньообласного або міжобласного переміщення зерна, тобто фактичний рух сільськогосопдарської продукції, для закупівлю якої призначалися відповідні бюджетні позички.

Згідно зі статтею 522 ЦК України, новий боржник у зобов`язанні має право висунути проти вимоги кредитора всі заперечення, що ґрунтуються на відносинах між кредитором і первісним боржником.

Тому, наявність лише оформлених актів прийому-передачі сум бюджетних позичок, не є достатнім підтвердженням сум заборгованості в тому разі, коли відповідач заперечує проти заявлених вимог.

З огляду на зазначене, підтвердження фактів передачі зерна є обставиною, що підлягає доказуванню в разі виникнення спору щодо розміру заборгованості за бюджетними позичками.

Водночас, жодних відповідних доказів позивачем або третьою особою суду не надано.

Крім того колегією суддів з`ясовано, що рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 27 січня 2020 року у справі № 560/3357/19, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08 липня 2020 року, визнано протиправними дії УДКС України в Хмельницькому районі щодо нарахування ТОВ Чорноострівське хлібоприймальне підприємство пені в сумі 81 598,04 грн згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженого наказом від 12 липня 1995 року №119/109/193; пені в сумі 299 151,10 грн згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженого наказом від 11 квітня 1996 року №72/113; пені в сумі 599 721,73 грн згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженого наказом від 04 березня 1997 року №70/54/18; пені в сумі 27 231,08 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1003 від 11 вересня 1997року. Зобов`язано УДКС України в Хмельницькому районі здійснити дії щодо анулювання (списання) протиправно нарахованої пені в сумі 81 598,04 грн згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженого наказом від 12 липня 1995 року №119/109/193; пені в сумі 29 9151,10 грн згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженої наказом від 11 квітня 1996 року №72/113; пені в сумі 599 721,73 грн згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженого наказом від 04 березня 1997 року №70/54/18; пені в сумі 27 231,08 грн згідно з постановою Кабінету Міністрів України №1003 від 11 вересня 1997 року.

Також, рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 26.11.2020 у справі № 560/4399/20, залишеним без змін постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 08.06.2021, визнано протиправними дії Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницької області щодо нарахування товариству з обмеженою відповідальністю "ЧОРНООСТРІВСЬКЕ ХЛІБОПРИЙМАЛЬНЕ ПІДПРИЄМСТВО" простроченої заборгованості в сумі 364799,92 грн (триста шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять гривень 92 коп.) згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженого наказом Міністерства сільського господарства і продовольства, Міністерства фінансів та Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 04.03.1997 №70/54/18, простроченої заборгованості в сумі 15621,94 грн (п`ятнадцять тисяч шістсот двадцять одна гривня 94 коп.) згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 11.09.1997 №1003, простроченої заборгованості в сумі 26959,00 грн (двадцять шість тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять гривень) згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженим наказом Міністерства фінансів, Міністерства економіки, Міністерства сільського господарства і продовольства України від 12.07.1995 №119/109/193, простроченої заборгованості в сумі 186600,00 грн (сто вісімдесят шість тисяч шістсот гривень) згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженим наказом Міністерства фінансів та Міністерства сільського господарства і продовольства України від 11.04.1996 №72/113. Зобов`язано Управління Державної казначейської служби України у Хмельницькому районі Хмельницької області вчинити дії щодо списання нарахованої заборгованості в сумі 364799,92 грн (триста шістдесят чотири тисячі сімсот дев`яносто дев`ять гривень 92 коп.) згідно з Порядком надання і повернення бюджетної позички, затвердженого наказом Міністерства сільського господарства і продовольства, Міністерства фінансів та Державної акціонерної компанії "Хліб України" від 04.03.1997 №70/54/18, в сумі 15621,94 гро складається з центрального апарату та територіальних органів, утворених як її відокремлені підрозділи (без статусу юридичних осіб). Таким чином, на теперішній час функції та повноваження Головного управління ДПС у Хмельницькій області (Код ), перейшли до його правонаступника-Головного управління ДПС у Хмельницькій області (Код ).

Предметом розгляду у зазначених судових справах була правомірність нарахування пені на суми заборгованості, позовні вимоги щодо якої заявлені в цій справі.

Згідно з частиною 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини п`ятої статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені.

При цьому, в межах розглядуваної справи позивач та третя особа не надали жодних належних і допустимих доказів на спростування обставин, установлених судами у справах № 560/4399/20 та № 560/4399/20.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Колегія суддів також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 242, 243, 250, 304, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 22 березня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Граб Л.С.

Судді Смілянець Е. С. Сторчак В. Ю.