Справа № 260/2845/22
Суддя: Луцович М.М.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

14 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/2845/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Луцович М.М.

при секретарі судових засідань Полянич В.І.

та осіб, що беруть участь у справі:

представника позивача - Петечел М.В.;

представник відповідача - не з`явився;

розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, буд. 6,м.Київ,03168) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду із позовом до Міністерства оборони України про скасування п. 20 протоколу від 09.09.2021 року №138 та зобов`язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивовані тим, що 17.02.2015 під час виконання службових обов`язків в ході антитерористичної операції (АТО) на території Донецької та Луганської областей під час виконання бойового завдання позивач отримав травму, перелом ребра. 27.05.2015 під час огляду органами МСЕК позивачу встановлено 5% втрати працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби. В подальшому, відповідно до свідоцтва про хворобу №192 від 11.09.2020 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 встановлено, що захворювання позивача пов`язанне із захистом Батьківщини. МСЕК під час визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, встановлено позивачеві ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 50 %. Також, під час огляду 30.05.2021 органом МСЕК позивачеві первинно встановлено III групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини. Після встановлення ІІІ групи інвалідності позивач звернувся із заявою та необхідним переліком документів, через ІНФОРМАЦІЯ_1 до Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги. Пунктом 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 вересня 2021 року за №138 позивачеві було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав встановлення групи інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності. Вказану відмову позивач вважає протиправною та просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив задовольнити такі.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце судового розгляду

Відповідач відзив на позов до суду не надав.

Розглянувши подані сторонами документи та матеріали справи, заслухавши пояснення представника позивача, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що позивач брав участь в антитерористичній операції (АТО), у зв`язку з чим 30 квітня 2015 року отримав посвідчення учасника бойових дій (а.с. 25).

17.02.2015 під час виконання службових обов`язків в ході антитерористичної операції (АТО) на території Донецької та Луганської областей під час виконання бойового завдання позивач отримав травму, перелом ребра (а.с. 14).?

Відповідно до довідки військово-лікарської комісії військової частини НОМЕР_1 від 28.04.2015 №425, було проведено медичний огляд позивача ВЛК та встановлено: консолідований перелом восьмого ребра справа, після травми (17.02.2015), травма, так, пов`язана із виконанням обов`язків військової служби (а.с. 15).

27.05.2015 під час огляду органами МСЕК позивачу встановлено 5% втрати працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 10 ААА №018696 від 27.05.2015 (а.с. 16).

В подальшому, відповідно до свідоцтва про хворобу №192 від 11.09.2020 військово-лікарською комісією військової частини НОМЕР_1 встановлено, що «Гіпертонічна хвороба серця, Гіпертензивне серце. Порушення ритму по типу стійкої частої шлуночкової екстрасислолії, без серцевої недостатності. Обмежений міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного, поперекового відділу хребта. Фіксований скаліоз першого ступення. Деформуючий спондильоз шийного, грудного, поперекового відділу хребта - захворювання, ТАК, пов`язанне з проходженням військової служби» (а.с. 17-18).

Зокрема, МСЕК під час визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, встановлено позивачеві ступінь втрати професійної працездатності у відсотках - 50 %, що підтверджується копією довідки МСЕК серії НОМЕР_2 від 30.06.2021 (а.с. 19-20).

Також, органом МСЕК зазначено, що під час первинного огляду 30.06.2021 року позивачеві встановлено III групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с. 19-20).

Після встановлення ІІІ групи інвалідності позивач звернувся із заявою та необхідним переліком документів, через ІНФОРМАЦІЯ_1 до Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».

Однак, пунктом 20 протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 вересня 2021 року за №138 позивачеві було відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги з підстав встановлення групи інвалідності понад дворічний термін після встановлення ступеня втрати працездатності (а.с. 22).

Позивачем було подано запит до МСЕК щодо надання роз`яснення (висновку) чи пов`язана його травма, що мала місце 17.02.2015 та встановлена група інвалідності 30.05.2021.

Так, на запит позивача, МСЕК у роз`ясненні за №р/08-01/31 від 09.02.2022р., зазначила, що травма, яка мала місце у 2015 році та встановлений відсоток втрати професійної працездатності 5% не пов`язані з встановленою у 2021 році третьою групою інвалідності, (а.с. 23).

Позивачем було повторно подано заяву та перелік документів, через ІНФОРМАЦІЯ_1 до Міністерства оборони України щодо виплати йому одноразової грошової допомоги на підставі ст. 16 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Однак, листом від 19.05,2022 №2596/9 ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомив позивача, що його документи вже розглядалися на засіданні комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09 вересня 2021 року за №138 і було прийнято рішення про відмову в призначенні одноразової грошової допомоги, а тому документи позивача для призначення і виплати одноразової грошової допомоги повернуті без реалізації (а.с. 24).

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Згідно вимог ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст.46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Так, правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку із виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни здійснюється відповідно до Закону України від 25.03.1992 №2232-ХІІ "Про військовий обов`язок і військову службу" (далі Закон України №2232).

Статтею 41 Закону України №2232 встановлено, що виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, установлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".

Згідно ст.1 Закону України від 20.12.1991 №2011-XII "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі Закон №2011-XII) соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Військовослужбовці користуються усіма правами і свободами людини та громадянина, гарантіями цих прав і свобод, закріпленими в Конституції України та законах України, з урахуванням особливостей, встановлених цим та іншими законами. У зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації (ст.1-2 Закону №2011-XII).

У відмові щодо виплати позивачеві одноразової грошової допомоги Міністерство оборони України посилається на п.4 ст.16-3 Закону №2011-XII.

Згідно з частиною першою статті 16 Закону № 2011-ХІІ одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога, ОГД), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Приписами частини другої статті 16 Закону № 2011-ХІІ зазначено, що заподіяного військовослужбовцю під час виконання ним обов`язків військової служби, а також інвалідності, що настала в період проходження військової служби або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження військової служби, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі до п`ятирічного грошового забезпечення за останньою посадою в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту «б» частини першої статті 16-2 Закону № 2011-ХІІ, одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги врегульований статтею 16-3 Закону № 2011-ХІІ, який вперше запроваджений з 01 січня 2014 року шляхом доповнення Закону № 2011-ХІІ статтею 16-3 (в редакції Закону України «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» від 04 липня 2012 року №5040-VI).

Призначення і виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, врегульовано Порядком № 975.

Пунктом 3 Порядку №975 (в редакції, станом на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги є:

у разі загибелі (смерті) військовослужбовця, військовозобов`язаного та резервіста - дата смерті, що зазначена у свідоцтві про смерть;

у разі встановлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії, а у разі повторного огляду та зміни групи інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії про первинне встановлення інвалідності;

у разі встановлення ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності - дата, зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.

З огляду на викладене, встановлення інвалідності або визначення ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам здійснюється в індивідуальному порядку державними закладами охорони здоров`я відповідно до законодавства.

Згідно з пунктом 8 Порядку №975 (в редакції, чинній на момент встановлення позивачу ступеня втрати особою професійної працездатності) та абзацу 1 зазначеного пункту, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Судом встановлено, що 17.02.2015 року позивач, перебуваючи в зоні АТО, під час виконання службових обов`язків отримав травму (закритий перелом 8-го ребра). 27.05.2015 під час огляду органами МСЕК позивачу встановлено 5% втрати працездатності, внаслідок травми, пов`язаної із виконанням обов`язків військової служби, що підтверджується копією довідки МСЕК серії 10 ААА №018696 від 27.05.2015.

В подальшому, 11.09.2020 року ВЛК військової частини НОМЕР_1 , за розпорядженням командира в/ч НОМЕР_3 від 31.08.2020 року №333 провела огляд позивача, який брав безпосередню участь в зоні проведення АТО та ООС на території Донецької та Луганської областей за вказані періоди з 2014 року по 2020 рік та діагностувала: «Гіпертонічна хвороба серця, Гіпертензивне серце. Порушення ритму по типу стійкої частої шлуночкової екстрасислолії, без серцевої недостатності. Обмежений міжхребцевий остеохондроз шийного, грудного, поперекового відділу хребта. Фіксований скаліоз першого ступення. Деформуючий спондильоз шийного, грудного, поперекового відділу хребта - захворювання, ТАК, пов`язанне з проходженням військової служби» (а.с. 17-18).

Отже, після отриманої позивачем травми 17.02.2015 року під час перебування в зоні АТО, позивач, ще неодноразово (за вказані періоди) по 2020 рік брав безпосередню участь в зоні проведення АТО та ООС на території Донецької та Луганської областей.

Так, згідно довідки серії АГ №0019542 від 30.06.2021 - МСЕК провівши первинний огляд позивача, встановила такому III групу інвалідності, внаслідок захворювання, пов`язаного із захистом Батьківщини (а.с. 19-20).

Таким чином, предметом спору у цій справі є вимога нарахувати та виплатити позивачеві одноразову грошову допомогу, як інваліду ІІІ групи, встановлену при первинному огляді з 30.06.2021 року, внаслідок травми, пов`язаної із захистом Батьківщини, згідно довідки МСЕК серії АГ №0019542 від 30.06.2021

Згідно з частиною четвертою статті 16-3 Закону №2011-ХІІ, яка набрала чинності з 01 січня 2014 року, якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.

Надалі, Законом України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України" від 06 грудня 2016 року № 1774-VIII (який набрав чинності з 01 січня 2017 року) частину четверту статті 16-3 Закону №2011-XII доповнено абзацом другим, яким передбачено: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється». Змістовно абзац другий частини четвертої статті 16-3 Закону № 2011-XII є конкретизацією правової норми, яка міститься в абзаці першому. Якщо в абзаці першому передбачено умови, коли здійснюється виплата допомоги, то абзац другий передбачає умови, за відсутності яких виплата допомоги не здійснюється.

Обидві ці норми (абзац перший та другий частини четвертої статті 16-3 Закону 2011-XII) передбачають обмеження строку, протягом якого зміна групи інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності можуть бути підставою для виплати одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, дворічним строком. Дворічний строк обчислюється з часу первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності.

Таким чином, у разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється.

Саме вказані норми стали підставою для відмови позивачу у призначенні одноразової грошової допомоги, як інваліду ІІІ групи.

Однак, як підтверджується матеріалами справи, а саме: листом (роз`ясненням) МСЕК за №р/08-01/31 від 09.02.2022р., травма позивача, яка мала місце у 2015 році та встановлений відсоток втрати професійної працездатності 5% не пов`язані з встановленою позивачеві у 2021 році третьою групою інвалідності (а.с. 23).

Визначена у частині четвертій статті 16-3 Закону № 2011-XII заборона щодо виплати одної грошової допомоги, може мати місце лише у разі спливу дворічного строку саме після первинного встановлення інвалідності чи втрати працездатності через одне й те ж ушкодження здоров`я, а не внаслідок різних.

Вказане підтверджується висновками Верховного Суду, висловленими у постановах від 20 лютого 2020 року у справі № 806/714/18, від 04 березня 2020 року у справі № 240/5765/18, від 12 березня 2020 року у справі № 280/148/19.

Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З урахуванням викладеного, суд приходить висновку щодо наявності підстав для визнання протиправним та скасування пункт 20 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.09.2021 року №138 та зобов`язання Міністерства оборони України призначити та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

Відповідно до ч.2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно ч.1, ч.2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наведених обставин, позовні вимоги підтверджені належними та допустимими доказами, відповідачем не спростовані (відзив на позов відповідач до суду не надав) та підлягають до задоволення повністю.

Керуючись ст. 241, ч. 3 ст. 243, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 ) до Міністерства оборони України (проспект Повітрофлотський, буд. 6,м.Київ,03168, ) про визнання протиправним та скасування рішення і зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

2. Визнати протиправним та скасувати пункт 20 протоколу засідання Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 09.09.2021 року №138.

3. Зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку із встановленням ІІІ групи інвалідності.

4. Рішення суду може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду в строки визначені ст. 295 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

СуддяМ.М. Луцович
Відповідно до ч. 3 ст. 243 КАС України рішення суду у повному обсязі складено та підписано 29.12.2022 року, у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному.