Справа № 200/4395/22
Суддя: Аляб'єв І.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Справа№200/4395/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Аляб`єва І.Г.

розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

в с т а н о в и в:

Позивач, ОСОБА_1 звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовною заявою до ІНФОРМАЦІЯ_1 в якій просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2018 по 27.01.2022;

- зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2018 по 27.01.2022.

В обґрунтування позовних вимог, позивач зазначив, що з 01.12.2015 по 05.04.2016 року проходив військову службу в Дзержинському міському військовому комісаріаті та з 07.07.2017 по 15.11.2018 року в ІНФОРМАЦІЯ_2 та був зарахований на грошове забезпечення до ІНФОРМАЦІЯ_1 . При звільненні з військової служби відповідач не провів з позивачем усіх необхідних розрахунків, а саме, не нараховано та не виплачено індексацію грошового забезпечення. На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 200/8603/21 позивачу нараховано та виплачено індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2018 по 15.11.2018 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078, та перераховано 28.01.2022 на картковий рахунок позивача. Позивач вважає бездіяльність відповідача щодо не нарахування та невиплати середнього заробітку за затримку розрахунку при звільненні протиправною, та такою, що порушує його права.

Ухвалою суду від 28.09.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження.

23.06.2022 відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечує проти позовних вимог та вважає їх такими, що задоволенню не підлягають. По суті спірних правовідносин пояснив, що трудові відносини та військова служба мають різну правову природу та врегульовані законодавством, а тому норми законодавства про оплату праці і вирішення таких спорів не поширюються на військовослужбовців та прирівняних до них осіб, оскільки вони врегульовані спеціальним законодавством і не підпадають під дію загального трудового права. Відповідно, відсутні правові підстави для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Вважає, що позивачем пропущено строк звернення до суду.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 КАС України суд вирішив справу за наявними матеріалами.

За правилами пункту 2 частини першої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Сторони про відкриття провадження у справі були повідомлені судом належним чином.

Згідно з нормами частини третьої статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України у справах, визначених частиною першою цієї статті, заявами по суті справи є позов та відзив.

Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Позивач - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є громадянином України, про що свідчить паспорт громадянина України НОМЕР_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , місце реєстрації, згідно паспортних даних: АДРЕСА_1 .

Позивач має статус учасника бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_3 , виданим 12.02.2016.

Відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 від 25.06.2015 ОСОБА_1 24.06.2015 року призвано до Збройних Сил України та з 30.09.2016 демобілізований в запас.

Крім того, відповідно до військового квитка серії НОМЕР_4 від 25.06.2015 ОСОБА_1 з 07.07.2017 призвано до Збройних Сил України за контрактом та з 08.07.2020 року звільнений в запас.

Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 .

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 200/8603/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 в повному розмірі індексації грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 05.04.2016 та з 07.07.2017 по 28.02.2018 включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року, з урахуванням фактично виплачених сум індексації грошового забезпечення.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.12.2015 по 05.04.2016 року та з 07.07.2017 по 28.02.2018 року включно із застосуванням місяця за яким починається обчислення індексу споживчих цін (базового місяця) для розрахунку індексації грошового забезпечення січень 2008 року.

Визнано протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період з 01.04.2018 по 15.11.2018 року.

Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) індексацію грошового забезпечення за період з 01.04.2018 по 15.11.2018 відповідно до абзаців 4, 6 пункту 5 постанови Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 12.07.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_2 , в інтересах ОСОБА_1 на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 200/8603/21 - задоволено частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 200/8603/21 змінено.

Змінено в абзаці п`ятому резолютивної частини рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі №200/8603/21 цифри та слова «за період з 1 квітня 2018 року» цифрами та словами «за період з 1 березня 2018 року».

У решті рішення Донецького окружного адміністративного суду від 21.09.2021 у справі № 200/8603/21 - залишено без змін.

На виконання вказаного рішення суду відповідачем було перераховано на рахунок позивача індексацію грошового забезпечення у розмірі 39889,26 грн., та перераховано 28.01.2022 на картковий рахунок позивача.

У зв`язку з тим, що повний розрахунок при звільненні був проведений з порушенням строків, позивач звернувся до суду із даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

На підставі статті 47 Кодексу законів про працю України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу.

Спірні правовідносини регулюються приписами статей 116 і 117 КЗпП України, оскільки законодавство про проходження військової служби не передбачає жодної гарантії захисту конституційного права на оплату праці.

Так, приписами частини 1 статті 116 КЗпП України встановлено, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Судом встановлено, що відповідач розрахувався з позивачем при звільненні не в повному обсязі.

Несвоєчасна виплата індексації грошового забезпечення обумовлена бездіяльністю відповідача, що визнано Донецьким окружним адміністративним судом.

Строк затримки розрахунку при звільненні розпочався - 16.11.2018.

Приписами частини 1 статті 117 КЗпП України встановлено, що в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Отже, у разі несвоєчасної виплати працівникові нарахованих коштів (не існує спору щодо суми) працедавець, сплачуючи заборгованість, має виплатити і заробіток.

Приписами частини 2 статті 117 КЗпП України передбачено, що при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Таким чином, якщо існує спір щодо суми заборгованості (у тому числі щодо її існування) і позов задоволено судом у повному обсязі, то працедавець має визначити заробіток, а якщо позов задоволено частково, то питання про сплату заробітку вирішує суд.

Оскільки суд задовольнив позов про зобов`язання нарахувати і виплатити індексацію грошового забезпечення у повному обсязі, то у відповідача виник обов`язок визначити і виплатити середній заробіток за період з .

Обчислюючи розмір середнього заробітку, відповідач має керуватись правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі №761/9584/15-ц, який міститься у постанові від 26.06.2019 (право зменшити розмір середнього заробітку, врахувавши певні факти).

Це, зокрема:

- розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором;

- період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум;

- ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника;

- інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Крім того, у постанові від 30.11.2020 року Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду у справі №480/3105/19, зазначив про те, що в разі виплати частини (не всіх) належних звільненому працівникові сум зменшується відповідно розмір відповідальності. І цей розмір відповідальності повинен бути пропорційним розміру невиплачених сум з урахуванням того, що всі належні при звільненні суми становлять сто відсотків, стільки ж відсотків становить розмір середнього заробітку. Тобто залежно від розміру невиплачених належних звільненому працівникові сум прямо пропорційно належить виплаті розмір середнього заробітку, однак за весь час їх затримки по день фактичного розрахунку.

При вирішенні справи суд також враховує строк зволікання позивача із зверненням до суду з позовом про стягнення належних при звільненні сум. Зокрема, до суду позивач звернувся у квітні 2020 року, тобто через рік після виникнення обов`язку роботодавця здійснити розрахунок при звільненні.

Таким чином, при вирішенні питання про розмір належної позивачу компенсації у цьому конкретному випадку, суд враховує, що невиплачена позивачу сума є лише частиною його заробітку, існував спір про наявність права на цю суму, а позивач звернувся за стягненням цієї суми до суду більше ніж через рік після звільнення.

Суд також враховує правову позицію, викладену Верховним Судом у постанові № 761/9584/15-ц. Там колегія суддів зазначила, що метою, яка закладена законодавцем у зміст процедури відшкодування, передбаченої ст. 117 КЗпП, є компенсація працівникові майнових витрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Саме виходячи із природи такого відшкодування, позивач не повинен доводити розмір майнових втрат, яких він зазнав. Тому оцінка таких втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, не має на меті встановлення точного їх розміру. Суд має орієнтовно оцінити розмір майнових втрат, яких, як можна було б розумно передбачити, міг зазнати позивач.

За наслідками касаційного перегляду Верховний Суд вирішив, що для приблизної оцінки розміру майнових втрат працівника, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, які розумно можна було би передбачити, на підставі даних Національного банку України про середньозважені ставки за кредитами в річному обчисленні за 2009 - 2015 року можна розрахувати розмір сум, які працівник, недоотримавши належні йому кошти від роботодавця, міг би сплатити як відсотки, взявши кредит з метою збереження рівня свого життя.

Виходячи з викладеного та враховуючи : наявність воєнної ситуації у Донецькій області, що унеможливлює перевірку доводів позивача про неправильність розміру грошового забезпечення у відповідній довідці та необхідність пропорційного зменшення суми відшкодування, суд вважає, що позивач має право на отримання 15 000 грн відшкодування за час затримки розрахунку при звільненні (що відповідає вищенаведеним правовим позиціям Верховного Суду та є достатнім відшкодуванням майнових втрат, що міг зазнати позивач у зв`язку з затримкою розрахунку).

Щодо твердження відповідача, що позивачем пропущений строк звернення до суду з позовом, суд зазначає наступне.

Статтею 122 КАС України встановлено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 3 ст.122 КАС України визначено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Верховний Суд у складі судової палати з розгляду справ щодо виборчого процесу та референдуму, а також захисту політичних прав громадян Касаційного адміністративного суду в своїй постанові від 11.02.2021 в справі №240/532/20 висловив правову позицію, згідно з якою строк звернення до суду за вирішенням публічно-правового спору щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні охоплюється спеціальною нормою частини п`ятої статті 122 КАС України, який є спеціальним строком для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Отже, строком звернення до суду з цим спором є місячний строк, установлений ч.5 ст.122 КАС України, який розпочинає сплив з дня проведення з позивачем остаточного розрахунку.

Строк звернення до суду з цим позовом 27.02.2022.

Проте, Законом України від 24.02.2022 №2102-IX, затверджено Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", згідно якого, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України №133/2022 Про продовження строку дії воєнного стану в Україні, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26.03.2022 строком на 30 діб.

Законом України Про затвердження Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 21.04.2022 № 2212-IX, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 №341/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.05.2022 строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 12.08.2022 №573/2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23.08.2022 строком на 90 діб тобто до 21.11.2022.

Враховуючи викладене та те, що позивач мешкає в м.Торецьк Донецької області, суд вважає за можливе визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним адміністративним позовом та поновити позивачеві строк звернення до адміністративного суду.

Частиною 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, позов ОСОБА_1 про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити певні дії, підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до положень Закону України «Про судовий збір» позивач звільнений від сплати судового збору.

На підстав наведеного, керуючись ст. ст. 32, 139, 243 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Поновити ОСОБА_1 строк звернення до суду з цим адміністративним позовом.

Адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 ) щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2018 по 27.01.2022.

Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_5 , адреса: АДРЕСА_2 )нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса проживання: АДРЕСА_3 ) середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 16.11.2018 по 27.01.2022 в розмірі 15000 (п`ятнадцять тисяч) гривень.

Рішення набирає законної сили у строк та у порядку, що визначені статтею 255 КАС України, і може бути оскаржене до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено і підписано 29 грудня 2022 року.

Суддя І.Г. Аляб`єв