Справа № 160/4137/22
Суддя: Кадникова Ганна Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-07-29 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
29 липня 2022 року Справа № 160/4137/22
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кадникової Г.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення,
Товариство з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» (далі ТОВ «ТАКТ», позивач) звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом про визнання протиправним та скасування рішення Дніпровської митниці (далі - відповідач) про відмову у прийнятті митної декларації, а саме: картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2022/000031 від 24.01.2022 року.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивачем подано митну декларацію разом з усіма необхідними документами з метою митного оформлення товару, при цьому відповідач відмовив позивачу у прийнятті митної декларації та виніс картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2022/000031 від 24.01.2022 року, оскільки що декларантом не сплачено антидемпінгове мито по товару. Позивач не погоджується із вказаною карткою відмови та вважає її протиправною та такою, що не відповідає вимогам законодавства, у зв`язку з чим просив задовольнити позовні вимоги.
Ухвалою суду позовну заяву залишено без руху на підставі ст.169 Кодексу адміністративного судочинства України, зі встановленням строку для усунення виявлених недоліків.
На виконання ухвали суду, позивачем усунуті виявлені недоліки позовної заяви.
Ухвалою суду від 09.06.2022р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін та проведення судового засідання.
Відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що декларантом при здійсненні митного оформлення не було подано до митниці жодного документа на підтвердження того, чи підпадає заявлений до митного оформлення товар під антидемпінгові заходи, чи ні. Також, відповідачем зазначено, що з часу подання тимчасової декларації та до моменту подання додаткової декларації не відбулось жодних подій, які б тим чи іншим чином вплинули на опис товару у графі 31. За відсутності додаткових відомостей щодо характеристик товару, зазначення декларантом у графі 31 додаткової декларації інформації, що товар не є арматурним прокатом та катанкою, є безпідставним, що в свою чергу стало підставою для відмови позивачу в митному оформленні, у зв`язку з чим відповідачем видано оскаржувану картку відмови, яка складена у відповідності до вимог ст.256 Митного кодексу України. З огляду на вказане відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог.
17.03.2022 року від позивача надійшли письмові пояснення відповідно до яких вказано, що відповідач у відзиві на позовну заяву не спростував доводи позивача наведені у позовній заяві та не надав жодного доказу, який підтверджував те, що спірний товар відноситься до товарів за які повинно сплачуватись антидемпінгове мито.
Вивчивши матеріали справи, оцінивши наведені сторонами доводи, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.
З матеріалів справи вбачається, що 22.04.2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Такт» (покупець) та Акціонерним товариством «Оскольський електрометалургійний комбінат» (продавець) укладено контракт №СТАК/ОЕ-003982, за умовами якого продавець продає, а покупець зобов`язується прийняти та оплатити металопродукцію згідно специфікації, яка є його невід`ємною частиною; номенклатура, вимоги до якості, кількість, ціна і вартість, строки та умови поставки, виробник та країна походження визначаються в специфікаціях до контракту.
За результатами перевірки митної декларації, а також наданих до митного оформлення документів, службові особи відповідача склали акт №UA110130/2022/000151 від 06.01.2022 року про взяття проб (зразків) товарів з метою встановлення характеристик товару, визначальних для однозначної класифікації товару згідно УКТЗЕД.
В п.12 експертного висновку митниці зазначено, що визначений в результаті дослідження якісний хімічний склад не суперечить зазначеному у гр.31 МД. Встановлення механічних характеристик проб товару на цей час у СЛЕД Держмитслужби не видається можливим, у зв`язку з відсутністю необхідного обладнання для дослідження механічних властивостей.
Позивач вважає вказану картку відмови у прийнятті митної декларації незаконною, необґрунтованою та такою, що порушує законні права та інтереси позивача і призвело до сплати податків за відсутності для цього законних підстав, оскільки службова особа митниці, яка оформила картку відмови, проігнорувала висновки експерта митниці та самостійно віднесла спірний товар до арматури, що і стало підставою для звернення з відповідною позовною заявою до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч.1, 2 ст.1 Митного кодексу України законодавство України з питань митної справи складається з Конституції України, цього Кодексу, інших законів України, що регулюють питання, зазначені у статті 7 цього Кодексу, з міжнародних договорів України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також з нормативно-правових актів, виданих на основі та на виконання цього Кодексу та інших законодавчих актів.
Відносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються цим Кодексом, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування.
Згідно з ч.4 ст.275 Митного кодексу України антидемпінгове мито встановлюється відповідно до Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» у разі ввезення на митну територію України товарів, які є об`єктом демпінгу, що заподіює шкоду або створює загрозу заподіяння шкоди національному товаровиробнику.
Пунктом 2 ч.1 ст.1 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» визначено, що антидемпінгове мито (попереднє або остаточне) - особливий вид мита, що справляється у разі ввезення на митну територію країни імпорту товару, який є об`єктом застосування антидемпінгових заходів (попередніх або остаточних).
Згідно з частинами 6, 8 ст.16 Закону України «Про захист національного товаровиробника від демпінгового імпорту» остаточне антидемпінгове мито справляється у відповідному розмірі та у кожному випадку окремо на недискримінаційній основі, незалежно від країни експорту, якщо у рішенні Комісії визначається, що імпорт відповідного товару є об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів, за винятком імпорту, щодо якого відповідно до цього Закону експортером було взято відповідні зобов`язання.
У цьому рішенні Комісія визначає кожного постачальника товару, імпорт якого в країну імпорту є об`єктом застосування остаточних антидемпінгових заходів. У разі, якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками з однієї країни та неможливо визначити всіх цих постачальників, у рішенні Комісії зазначається ця країна експорту. Якщо антидемпінгове розслідування проводиться стосовно товарів, що імпортуються кількома постачальниками більше ніж з однієї країни, у рішенні Комісії можуть бути зазначені або всі постачальники, або, у разі неможливості визначення всіх постачальників відповідного товару, - всі країни експорту. Комісія у своєму рішенні встановлює розмір ставки остаточного антидемпінгового мита, яким обкладається товар постачальника (виробника, експортера, імпортера), імпорт якого в країну імпорту є об`єктом застосування антидемпінгових заходів. Якщо неможливо визначити постачальника (виробника, експортера, імпортера), у цьому рішенні визначається розмір ставки остаточного антидемпінгового мита для відповідної країни експорту.
Остаточне антидемпінгове мито сплачується за ставкою та на умовах, встановлених у відповідному рішенні Комісії про застосування остаточних антидемпінгових заходів. Остаточне антидемпінгове мито сплачується незалежно від сплати інших податків і зборів (обов`язкових платежів), у тому числі мита, які, як правило, справляються при імпорті в країну імпорту товарів.
Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі 27.12.2017 прийнято рішення АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації», яким визначено, що «протягом періоду дослідження демпінговий імпорт в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації призвів до значного зниження цін на подібний товар…існує причинно-наслідковий зв`язок між демпінговим імпортом в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації та істотною шкодою, заподіяною національному товаровиробнику…» та застосовані «остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис: Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), що класифікуються згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00, 7228 30 89 00.
Рішенням Міжвідомчої комісії від 20.04.2018 №АД-390/2018/4411-05 внесені зміни до рішення Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 27.12.2017 АД-382/2017/4411-05, зокрема, викладено пункт 1 рішення у наступній редакції: Застосувати остаточні антидемпінгові заходи щодо імпорту в Україну товару походженням з Російської Федерації, що має такий опис: Арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), а саме: прутки гарячекатані (у тому числі й прутки, що отримані гарячим волочінням та гарячим пресуванням), які мають однаковий (у тому числі й періодичний) суцільний круглий поперечний переріз за всією довжиною, з вуглецевої та інших легованих сталей, у тому числі укладені в бунти чи розрізані на відрізки, що можуть мати вм`ятини, ребра, канавки або інші рельєфи, створені під час прокатування з подальшою обробкою чи без неї (за винятком прутків з автоматної, швидкорізальної та інструментальної сталі, кованих, холодного деформування або оброблення у холодному стані та кутиків, фасонних та спеціальних профілів з легованої сталі, порожнистих прутків та брусків для буріння), що можуть класифікуватися згідно з УКТЗЕД за кодами 7213 10 00 00, 7213 91 10 00, 7213 91 20 00, 7213 91 41 00, 7213 91 49 00, 7213 91 70 00, 7213 91 90 00, 7213 99 10 00, 7213 99 90 00, 7214 20 00 00, 7214 99 10 00, 7214 99 39 00, 7214 99 50 00, 7214 99 79 00, 7214 99 95 00, 7227 20 00 00, 7227 90 10 00, 7227 90 50 00, 7227 90 95 00, 7228 20 91 00, 7228 20 99 00, 7228 30 20 00, 7228 30 69 00 , 7228 30 89 00.

Тобто, Міжвідомчою комісією з міжнародної торгівлі у межах наданих повноважень визначено перелік товарів, походженням з Російської Федерації, щодо яких застосовуються антидемпінгові заходи та такими товарами є арматурний прокат (арматура) діаметром від 6 до 40 мм (включно) та катанка діаметром від 5,5 до 14 мм (включно), які можуть класифікуватися згідно з вищевказаними УКТЗЕД.

Проте зазначене не означає, що всі товари, які класифікуються за кодами УКТ ЗЕД, за переліком відповідно до рішення Комісії є об`єктами антидемпінгових заходів, що суперечило б суті і змісту антидемпінгових процедур і заходів, регламентованих Законом №330, що відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 02.10.2018 у справі №804/2304/18.

В Українській класифікації товарів зовнішньоекономічної діяльності товари систематизовано за товарними групами (перші 2 знаки), позиціями (перші чотири знаки), підпозиціями (перші шість знаків), категоріями (перші вісім знаків), підкатегоріями (десять знаків). Підкатегорія - це найбільш деталізований рівень класифікації, який, проте, включає обмежене відповідним описом коло товарних класифікацій, а не виключний їх перелік. Відтак, під зазначеними у рішенні Комісії №АД-382/2017/4411-05 кодами УКТ ЗЕД класифікуються як товари, що підпадають під дію рішення, так і ті, що не підпадають.

Дані УКТ ЗЕД включно з описом і примітками застосовуються виключно для цілей класифікації товару. Отже, при визначенні того, чи є товар демпінговим, недостатньо застосовувати опис товару за УКТ ЗЕД.

Опис конкретної продукції (в тому числі арматурного прокату, катанки), вимоги, зокрема, щодо якісних характеристик, хімічного складу, призначення і сфер використання окремих видів продукції тощо, визначаються нормативними документами (державними і міждержавними стандартами), затвердженими у встановленому законодавством порядку, положення яких дозволяють оцінити відповідність об`єктів стандартизації своєму призначенню.

Також у листі Міністерства економічного розвитку та торгівлі України від 22.08.2018 №4413-06/37204-03 визначено, що об`єктом антидемпінгового розслідування та заходів є саме арматура та катанка, інші прутки що за своїми ознаками не є арматурою та катанкою, не є об`єктом застосування заходів.

У додатках до вказаного листа визначений вичерпний алгоритм ідентифікації арматури, катанки та сортового прокату шляхом проведення дослідження товару за параметрами: хімічний склад, механічні характеристики, геометричні параметри профілю, марочний склад та клас міцності.

Як вбачається зі спірної картки відмови, підставою для її прийняття стали висновки митного органу, що за результатом товаросупровідних документів за алгоритмом ідентифікації, доведеним листом Мінекономрозвитку від 22.08.2018 року №4413-06/37204-03 за параметрами: хімічним складом, механічними характеристиками, геометричними параметрами, марочним складом, класом міцності, не підтверджено, що задекларований товар не є об`єктом антидемпінгового розслідування та заходів.

Вказані висновки відповідача ґрунтуються на підставі висновку №-0035 від 14.01.2022 року, в п. 12 якого визначено, що надана на дослідження проба товару, заявлена в гр. 31 МД як «Чорні метали. Прутки (круг) з легованої сталі без подальшого оброблення, гарячекатані круглого поперечного перерізу, діаметром менш як 80 мм, без вм`ятин, ребер, канавок і інших рельєфів на поверхні, прутки використовуються в сільськогосподарському машинобудуванні, згідно ГОСТ 4543-2016, ГОСТ 2590-2006, не являється арматурним прутком, марка сталі 20Х, розмір круг 36,0 мм…» за визначеними показниками ідентифікована як пруток круглого поперечного перерізу із сталі легованої, іншої, діаметром менш як 80 мм ((36,00±0,02) мм). Вміст вуглецю не визначався із-за відсутності необхідного обладнання. На поверхні відсутні ямки, виступи, борозни та/або інші рельєфи. Будь-яке оброблення поверхні (плакування, фарбування, гальванічне або інше покриття) відсутнє. Визначений в результаті дослідження якісний хімічний склад не суперечить зазначеному у гр. 31 МД.

Також, у висновку зазначено, що встановлення механічних характеристик проб товару на цей час у СЛЕД Держмитслужби не видається можливим у зв`язку з відсутністю необхідного обладнання для дослідження механічних властивостей.

Таким чином, експертом митниці не спростовано інформацію, заявлену позивачем у гр. 31 МД, що товар, який був предметом експертного дослідження, не є арматурою чи катанкою, на які розповсюджується антидемпінгове мито, впроваджене Рішенням Міжвідомчої комісії з міжнародної торгівлі від 27.12.2017 № АД-382/2017/4411-05 «Про застосування остаточних антидемпінгових заходів щодо імпорту в Україну арматури та катанки походженням з Російської Федерації» (з наступними змінами).

Згідно з ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дій чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що відповідачем не надано доказів, які підтверджують законність прийняття оскаржуваної картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2022/000031 від 24.01.2022 року, а тому вона є протиправною та підлягає скасуванню.

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч.1 ст.132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачем при зверненні до суду понесені судові витрати, пов`язані зі сплатою судового збору за подання адміністративного позову до суду в розмірі 2481,00 грн., що документально підтверджується платіжним дорученням №465 від 14.02.2022 року.

Враховуючи, що адміністративний позов задоволено повністю, сплачений позивачем судовий збір за подачу адміністративного позову до суду в розмірі 2481,00 грн. підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.7 ст.139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Згідно з п.п.1, 2 ч.9 ст.139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

Відповідно до ч.2, 3, 4 ст.134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Іншого порядку розподілу судових витрат КАС України не передбачено.

Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року №5076-VI передбачає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги.

При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація та досвід адвоката, фінансовий стан клієнта й інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним і враховувати витрачений адвокатом час.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову.

Отже, суд враховує, що при вирішенні питання про відшкодування витрат враховані критерії, відповідно до яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені частиною п`ятою статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України.

Як встановлено судом між позивачем та адвокатом Бичковим Володимиром Вячеславовичем укладено Договір про надання правової допомоги №01/2019 від 07.12.2018 року.

01.02.2022 року між позивачем та адвокатом Бичковим Володимиром Вячеславовичем укладено Додаткову угоду до Договору про надання правової допомоги №01/2019 від 07.12.2018 року.

Пунктом 3 Додаткової угоди від 01.02.2022 року до Договору про надання правової допомоги №01/2019 від 07.12.2018 року встановлено, що сторони дійшли згоди що за надання професійної правничої допомоги (адвокатських послуг), передбаченої п.1 цієї додаткової угоди клієнт має сплатити виконавцю фіксований гонорар в розмірі 2500,00 грн без ПДВ, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. У випадку розгляду справи в загальному позовному провадженні з викликом представників сторін розмір фіксованого гонорару підлягає перегляду до дати призначення судом підготовчого засідання, якщо клієнт не просить розглянути справу у письмовому провадженні. Розмір фіксованого гонорару не залежить від кількості складених адвокатом документів, їх обсягу та витраченого адвокатом часу.

Отже, суд вказує, що розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Суд також враховує положення ч.7 ст.134 КАС України, за якими обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Відповідач у відзиві на заяву про зменшення витрат на правничу допомогу зазначив, що позивачем у якості додатку до позовної заяви надано додаткову угоду від 01.02.2022 №000031 до договору від 07.12.2018 №01/2019, проте договір від 07.12.2018 №01/2019 ні до суду, ні до митниці не надано. Крім того, зазначено, що відсутня інформація про час, витрачений адвокатом на виконання послуг, у зв`язку з чим неможливо встановити яку саме кількість часу витрачено адвокатом за надання вказаних послуг, робіт та відповідно встановити співмірність таких витрат з виконаними роботами не видається за можливе. Також, звертає увагу, що позовна заява підписана Генеральним директором ТОВ «Такт», тому будь-які посилання на те, що дії із складання позову вчинялись саме адвокатом, матеріали справи не містять.

Суд враховує, що між позивачем та адвокатом Бичковим Володимиром Вячеславовичем укладено додаткову угоду №000031 від 01.02.2022, яка складена у двох примірниках до договору №01/2019 від 07.12.2018р. (в редакції додаткової угоди від 27.07.2021р.) та має істотні умови і реквізити договору відповідно до норм Цивільного кодексу України, а також відповідає предмету спору у даній справі.

Умовами саме зазначеної додаткової угоди визначено фіксований гонорар, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження (п.3 додаткової угоди).

У даній справі додатковою угодою визначений фіксований розмір винагороди адвоката, а тому останній не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу.

Матеріали справи містять документи, які свідчать про реальність надання правової допомоги, а саме: позовну заява з додатками, додаткові пояснення у справі, копія платіжного доручення, підтверджує сплату клієнтом на користь адвоката гонорару в сумі 2500грн. 00коп.

Таким чином з огляду на умови додаткової угоди, враховуючи складання і підписання адвокатом процесуальних документів від імені і в інтересах позивача, суд дійшов висновку, що в даній конкретній справі витрати на правову допомогу в сумі 2500грн. 00коп. є реальними, підтвердженими матеріалами справи. Щодо відсутності детального опису робіт на виконання положень частини четвертої статті 134 КАС України, КАС звернув увагу на зміст цієї норми, яка запроваджена «для визначення розміру витрат», в той час як в межах цієї справи розмір гонорару адвоката встановлений сторонами додатковою угодою у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником позивача, а отже є визначеним.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 28.12.2020 року у справі № 640/18402/19.

У відповідності п.5 додаткової угоди №000031 від 01.02.2022 позивачем сплачено фіксований гонорар платіжним дорученням №470 від 14.02.2022.

Позовна заява підписана Генеральним директором ТОВ «Такт», проте виконавцем зазначений адвокат Бичков В.В.

Таким чином, суд доходить висновку, що сума витрат на правову допомогу у розмірі 2500грн. 00коп. є співмірною та відповідає принципу розумності, саме така сума витрат, з урахуванням матеріалів справи та умов договору про правову допомогу, домовленостей сторін, була фактичною, а їхній розмір - обґрунтованим. Суд також врахував складність справи, кількість часу витраченого адвокатом на виконання робіт з надання позивачу у цій справі правничих послуг, а також значення цієї справи для позивача та його репутації.

Крім того, суд звертає увагу, що відповідач не довів неспівмірність витрат, заявлених позивачем до відшкодування, не надав будь-яких доказів того, що ціни на послуги адвоката Бичкова В.В. є явно завищеними на ринку юридичних послуг.

З урахуванням наведеного суд вважає, що позивачем підтверджено витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2500грн. 00коп.

Керуючись ст.ст. 9, 72-78, 139, 241-246, 255, 258, 262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» до Дніпровської митниці про визнання протиправним та скасування рішення - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Дніпровської митниці про відмову у прийнятті митної декларації, а саме: картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA110130/2022/000031 від 24.01.2022 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Дніпровської митниці (, 49038, м.Дніпро, вул. Княгині Ольги, 22) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ТАКТ» (, 49000, м. Дніпро, вул. Героїв Крут, 16-а) судовий збір у розмірі 2 481грн. 00коп. (дві тисячі чотириста вісімдесят одна гривні 00 копійок) та витрати на правничу допомогу у розмірі 2 500грн. 00коп. (дві тисячі п`ятсот гривень)

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Г. В.Кадникова