Справа № 420/11093/22
Суддя: Білостоцький О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Білостоцького О.В., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження, визначеного ч. 5 ст. 262 КАС України, адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу, -

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області, в якому позивач просить суд стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості з по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування; військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ОСОБА_1 має заборгованість зі сплати податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, та податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що утворилась в наслідок несплати відповідачем суми податкових зобов`язань, визначених податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління ДПС в Одеській області. Відповідач своєчасно податковий борг не сплатив, що стало підставою для звернення Головного управління ДПС в Одеській області до суду із зазначеним адміністративним позовом.

Ухвалою суду від 12.10.2022 року позовну заяву Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 було прийнято до розгляду, у справі було відкрито спрощене позовне провадження без виклику (повідомлення) сторін. Зазначеною ухвалою відповідачу було запропоновано в 15-денний строк з дня отримання ухвали надати відзив на адміністративний позов.

Статтею 124 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що судові виклики і повідомлення здійснюються повістками про виклик і повістками-повідомленнями. Судові виклики або судове повідомлення учасників справи здійснюється: юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

Копію ухвали суду від 12.10.2022 року про відкриття спрощеного позовного провадження у справі було направлено відповідачу за офіційною адресою його місця проживання, зазначеною Департаментом надання адміністративних послуг Одеської міської ради на запит суду відповідно до положень частини 3 ст.171 КАС України.

Поштове відправлення було доставлено за адресою ОСОБА_1 , однак не було вручено відповідачу, про що свідчить довідка Укрпошти форми ф.20.

Відповідно до ч. 11 ст. 126 КАС України, у разі повернення поштового відправлення із повісткою, яка не вручена адресату з незалежних від суду причин, вважається, що така повістка вручена належним чином.

Крім того, ухвалу суду від 12.10.2022 року про відкриття провадження у справі №420/11093/22 з роз`ясненням права відповідачу надати відзив на адміністративний позов було також оприлюднено в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Однак, ні у визначений судом в цій ухвалі строк, ні станом на час розгляду справи по суті, відзиву на позовну заяву, будь-яких інших пояснень по суті спірних правовідносин, або доказів на спростування заявлених позивачем позовних вимог від ОСОБА_1 до суду не надходило.

З огляду на вищезазначене суд вважає, що ним було вжито всіх необхідних заходів, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, для повідомлення відповідача про розгляд справи, та реалізації останнім права на судовий захист своїх прав та інтересів, що дає підстави суду розглядати справу за наявними в ній матеріалами та доказами.

Судом у справі було встановлено наступне.

27.02.2018 року Головним управління ДФС в Одеській області (правонаступник - Головне управління ДПС в Одеській області) було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку як додаткове благо (ознака 126) за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року.

За результатами вищезазначеної перевірки податковим органом було винесено акт №366/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , в якому зазначено, що відповідно до отриманої інформації з ЦБД Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, у 1-му кварталі 2016 року ОСОБА_1 отримав доходи у вигляді додаткового блага «за ознакою 126» у розмірі 10 959,48 грн. При цьому податковим органом будо надіслано до ПАТ «Укрсоцбанк» лист від 15.08.2017 року №7877/10/15-32-13-08-05 щодо отримання інформації та підтверджуючих документів про отриману ОСОБА_1 суму доходу у вигляді додаткового блага в 2016 році на суму 10 959,48 грн. В отриманій відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» від 14.09.2017 року №11.1-186/79-879 було вказано про ознайомлення відповідача з повідомленням про анулювання (прощення) боргу основної суми боргу по кредиту за рішенням банку та зобов`язано самостійно подати річну податкову декларацію за підсумками року та сплатити податок на доходи фізичних осіб та військовий збір, згідно вимог чинного законодавства.

Водночас відповідачем податкова декларація про майновий стан і доходи за 2016 рік до 01.05.2017 року подана не була та відповідно податкові зобов`язання не сплаченні.

З огляду на вищезазначене Головним управління ДФС в Одеській області у акті перевірки вказано про порушення ОСОБА_1 :

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України, а саме за ненадання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік по строку подання до 01.05.2017 року;

- п. 164.1, пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п. 179.7 ст. 179 ПК України, в результаті чого відповідачу було донараховано суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 972,70 грн. за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року;

- пп. 1.2, п. 1.4, п. 1.5, пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, ст.163, пп. 164.1.7 п. 164.1 ст. 164, п. 168.4 ст. 168, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого відповідачу було донараховано суму військового збору у розмірі 164,39 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки Головним управління ДФС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 23.04.2018 року, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за військовим збором на загальну суму 205,48 грн., а саме: податкове зобов`язання 164,39 грн.; штрафні санкції 41,09 грн.;

- № від 23.04.2018 року, яким відповідачу за ненадання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік по строку подання до 01.05.2017 року було нараховано штрафні санкції на суму 170, 00 грн.;

- № від 23.04.2018 року, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, на загальну суму 2465,87 грн., а саме: податкове зобов`язання 1 972,70 грн.; штрафні санкції 493,17 грн.

Вищезазначений акт перевірки та податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи.

Також судом встановлено, що 21.01.2019 року Головним управління ДФС в Одеській області було проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання податкового законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати належних сум податку на доходи фізичних осіб та військового збору з доходу, отриманого платником податку, як додаткове благо (ознака 126) за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 року.

За результатами вищезазначеної перевірки податковим органом було винесено акт №76/15-32-13-05/ НОМЕР_1 , у якому зазначено, що відповідно до отриманої інформації з ЦБД Державного реєстру фізичних осіб-платників податків, у 2-4му кварталах 2015 року ОСОБА_1 отримав доходи у вигляді додаткового блага «за ознакою 126» у розмірі 1444591,74 грн. При цьому податковим органом будо надіслано до ПАТ «Укрсоцбанк» лист щодо отримання інформації та підтверджуючих документів про отриману ОСОБА_1 суму доходу у вигляді додаткового блага в 2015 року на суму 1444591,74 грн. В отриманій відповіді ПАТ «Укрсоцбанк» було вказано про включення банком суми прощеного (анульованого) боргу на суму 1444591,74 грн. до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників (Форма №1ДФ) за 2-4 квартали 2015 року за ознакою доходу 126 - додаткове благо.

З огляду на вищезазначене Головним управління ДФС в Одеській області у акті перевірки вказано про порушення ОСОБА_1 :

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 ПК України, а саме за ненадання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік по строку подання до 01.05.2016 року;

- п.164.1, пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, п. 167.1 ст. 167, пп. 168.2.1 п.168.2 ст. 168, п. 179.7 ст.179 ПК України, в результаті чого відповідачу було донараховано суму податку на доходи фізичних осіб у розмірі 288187,55 грн.;

- пп. 1.2, п. 1.4, п. 1.5, пп. 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу XX, ст.163, пп.164.1.7 п.164.1 ст.164, п. 168.4 ст. 168, пп.168.2.1 п. 168.2 ст.168 Податкового кодексу України, в результаті чого відповідачу було донараховано суму військового збору у розмірі 21659,75 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки Головним управління ДФС в Одеській області були винесені податкові повідомлення-рішення:

- № від 25.07.2019 року, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за військовим збором на загальну суму 27074, 69 грн., а саме: податкове зобов`язання 21 659,75 грн.; штрафні санкції 5414,94 грн.;

- № від 25.07.2019, яким відповідачу за ненадання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2015 рік по строку подання до 01.05.2016 року було нараховано штрафні санкції на суму 170,00 грн.;

- № від 25.07.2019 року, яким ОСОБА_1 було збільшено суму грошового зобов`язання за податком на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на загальну суму 360234,44 грн., а саме: податкове зобов`язання 288187,55 грн.; штрафні санкції 72046,89 грн.

Вищезазначений акт перевірки та податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи.

Також з матеріалів справи вбачається, що згідно відомостей з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_1 на праві власності належить:

- квартира АДРЕСА_1 , загальною площею 400,6 кв.м;

- квартира АДРЕСА_2 , загальною площею 146,8 кв.м;

Відповідно до облікової картки платника податку та довідки про суму податкового боргу платника податків за ОСОБА_1 рахується податкова заборгованість зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, сплачених фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на загальну суму 105952,43 грн., яка виникла на підставі податкових зобов`язань, визначених відповідачу податковими повідомленнями-рішеннями, а саме:

- від 04.04.2019 року №0-1551 за 2016 рік на суму 25754,32 грн.;

- від 04.04.2019 року №0-1551 за 2017 рік на суму 25875,84 грн.;

- від 04.04.2019 року №0-1551 за 2018 рік на суму 546,54 грн.;

- від 04.04.2019 року №0-1551 за 2018 рік на суму 26491,43 грн.;

- від 26.03.2020 року №0-1551 за 2019 рік на суму 26671,70 грн.;

- -від 26.03.2020 року №0-1551 за 2019 рік на суму 612,60 грн.

Вищезазначені податкові повідомлення-рішення направлялись податковим органом відповідачу засобами поштового зв`язку, що підтверджується матеріалами справи.

Відомостей щодо оскарження податкових повідомлень-рішень в адміністративному або судовому порядку до суду не надано, отже вказані грошові зобов`язання є узгодженими.

Відповідачем у встановлені законодавством строки суму зазначеної заборгованості сплачено не було, з огляду на що позивач звернувся до суду з адміністративним позовом у справі №420/11093/22 про її стягнення.

Дослідивши адміністративний позов та надані до суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному і об`єктивному дослідженні,проаналізувавши положення чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, суд доходить висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України (далі - ПК України), платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з п. 16.1.4 ст.16 ПК України, платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Відповідно до п.54.1 ст.54 ПК України, крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

У відповідності з п.57.1 ст.57 Податкового кодексу України, платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до статті 266 ПК України платниками податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Згідно з пп. 14.1.129-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України об`єкти нежитлової нерухомості - будівлі, приміщення, що не віднесені відповідно до законодавства до житлового фонду.

Підпунктом 266.2.1 ст.266 Податкового кодексу України передбачено, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка, а у силу положень пп. 266.3.1 п. 266.3 ст. 266 цього ж кодексу базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток.

Відповідно до пп. 266.3.2 ст. 266 Податкового кодексу України, база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Положеннями пп. 266.1.2 п. 266.1 ст. 266 ПК України передбачено визначення платників податку в разі перебування об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості у спільній частковій або спільній сумісній власності кількох осіб:

а) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній частковій власності кількох осіб, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку;

б) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб, але не поділений в натурі, платником податку є одна з таких осіб-власників, визначена за їх згодою, якщо інше не встановлено судом;

в) якщо об`єкт житлової та/або нежитлової нерухомості перебуває у спільній сумісній власності кількох осіб і поділений між ними в натурі, платником податку є кожна з цих осіб за належну їй частку.

Відповідно до підпункту 20.1.4. пункту 20.1. статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України).

Пунктом 75. статті 75 Податкового кодексу України визначено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до підпункту 75.1.2. пункту 75.1. статті 75 Податкового кодексу України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Підпунктом 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що додатковим благом є кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 Розділу 4 «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст.164 Податкового кодексу України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Згідно статті 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Підпунктом 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 Податкового кодексу України визначено, що якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

За змістом пункту 176.2 статті 176 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, зобов`язані: а) своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок; б) подавати у строки, встановлені цим Кодексом для податкового кварталу, податковий розрахунок суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, а також суми утриманого з них податку до контролюючого органу за місцем свого розташування.

Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Тобто, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

З викладеного слідує, що під додатковим благом розуміється основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, і не включає в цю суму боргу (кредиту) проценти, нараховані за користування кредитом, прощені (анульовані) кредитором.

Таким чином боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу у річній декларації з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

У справі, що розглядається, податковим органом було встановлено, що позивач отримав дохід у вигляді анулювання основної суми заборгованості за ознакою доходу "126" у вигляді додаткового блага.

Таким чином, оскільки за правилами пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України підлягає оподаткуванню основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором, яка перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року, відповідно відповідач мав сплатити податок на доходи фізичних осіб, військовий збір та подати відповідну декларацію.

У відповідності до вимог п. 120.1 ст. 120 Податкового кодексу України неподання (крім випадків, якщо податкова декларація не подається відповідно до пункту 49.2 статті 49 цього Кодексу) або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати і сплачувати податки та збори, податкових декларацій (розрахунків), а також іншої звітності, обов`язок подання якої до контролюючих органів передбачено цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно п. 123.1 ст. 123 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Відповідно до пп. 14.1.175 п.14.1 ст. 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

У разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення (п. 59.1 ст. 59 Податкового кодексу України).

Згідно п. 59.5 ст. 59 ПК України у разі коли у платника податків, якому надіслано (вручено) податкову вимогу, сума податкового боргу збільшується, погашенню підлягає вся сума податкового боргу такого платника податків, що існує на день погашення. У разі якщо після направлення (вручення) податкової вимоги сума податкового боргу змінилась, а податковий борг не був погашений в повному обсязі, податкова вимога додатково не надсилається (не вручається).

У зв`язку із несплатою узгодженої суми грошового зобов`язання та з метою вжиття заходів щодо її погашення, ГУ ДПС в Одеській області на адресу ОСОБА_1 направило податкову вимогу форми "Ф" від 06.09.2021 року №0-1551 на суму податкового боргу 390320,48 грн.

За приписами п. 41.2 ст. 41 Податкового кодексу України, органами стягнення є податкові органи (центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, його територіальні органи) - щодо дотримання законодавства з питань оподаткування (крім випадків, визначених підпунктом 41.1.2 цього пункту), законодавства з питань сплати єдиного внеску, а також щодо дотримання іншого законодавства, контроль за виконанням якого покладено на центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, чи його територіальні органи.

Орган стягнення звертається до суду з позовом про стягнення суми податкового боргу платника податку - фізичної особи. Стягнення податкового боргу за рішенням суду здійснюється державною виконавчою службою відповідно до закону про виконавче провадження (п. 87.11 ст. 87 Податкового кодексу України).

Відповідно до ч.1 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтується її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Відтак, приймаючи до уваги вищевикладене та оцінюючи наявні у матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Одеській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу у загальному розмірі 496272,92 грн. є обґрунтованими, документально підтвердженими, відповідають чинному законодавству, а отже підлягають задоволенню в повному обсязі.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Керуючись вимогами ст.ст. 2, 6-11, 12, 72-80, 241-246, 251, 255, 257, 258, 262, 293-295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ :

Адміністративний позов Головного управління ДПС в Одеській області (65044, м.Одеса, вул. Семінарська, 5) до ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ) про стягнення податкового боргу задовольнити.

Стягнути з фізичної особи - платника податків ОСОБА_1 суму податкового боргу у загальному розмірі 496272,91 грн., а саме:

- по податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування у сумі 363040,31 грн на бюджетний рахунок №UA0015744, банк отримувача Казначейство України (EAП), код 37607526, КБК 11010500, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Одеса/11010500;

- по військовому збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування y сумі 27280,17 грн. на бюджетний рахунок №UA0015744, банк отримувача Казначейство України (EAП), код 37607526, КБК 11011001, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Одеса/11011001;

- по податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів житлової нерухомості, у сумі 105 952,43 грн на бюджетний рахунок №UA0015744, банк отримувача Казначейство України (ЕАП), код 37607526, КБК 18010200, отримувач коштів ГУК в Од.обл./м.Одеса/18010200.

Розподіл судових витрат не проводити.

Рішення суду може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду в порядку та строки, встановлені статтями 293, 295 та пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя О.В. Білостоцький