Справа № 120/6238/22
Суддя: Сало Павло Ігорович
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 р. Справа № 120/6238/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі судді Сала Павла Ігоровича, розглянувши в місті Вінниці за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 , військової частини НОМЕР_2 , військової частини НОМЕР_3 , військової частини НОМЕР_4 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

09.08.2022 до суду надійшла позовна заява за підписом адвоката Яковлева В.В., подана від імені та в інтересах позивачки ОСОБА_1 до військової частини НОМЕР_1 (відповідач 1) та військової частини НОМЕР_2 (відповідач 2) про:

- визнання протиправною бездіяльність відповідача 1 щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 по 29.08.2017;

- зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 19.12.2016 по 29.08.2017, враховуючи базовий місяць з моменту підвищення посадового окладу 01.01.2008;

- визнання протиправною бездіяльність відповідача 2 щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 30.08.2017 по 27.10.2019;

- зобов`язання відповідача 2 нарахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 30.08.2017 по 27.10.2019 із застосуванням місяця для обчислення індексу споживчих цін для розрахунку індексації грошового забезпечення в період з 30.08.2017 по 28.02.2018 січень 2008 року;

- зобов`язання відповідача 2 перерахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.10.2019 з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078.

Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що в період з 16.12.2016 по 29.08.2017 позивачка проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , а в період з 30.08.2017 по 27.10.2019 військовій частині НОМЕР_2 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.10.2019 № 35-РС позивачку звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

Позивачка зазначає, що відповідно до п. 242 Указу Президента України від 10.02.2008 № 1153/2008 "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Проте повного розрахунку при звільненні з військової служби позивачка не отримала.

02.02.2022 представник позивачки звернувся до відповідачів з адвокатськими запитами, в яких просив надати інформацію про те чи нараховувалася і виплачувалася позивачці індексація грошового забезпечення. Листом від 16.02.2022 № 618 відповідач 1 повідомив, що в період з 19.12.2016 по 29.08.2017 індексація грошового забезпечення позивачці не нараховувалась і не виплачувалась. Відповідь на адвокатський запис від відповідача 2 не надходила.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідачів щодо виплати індексації грошового забезпечення, позивачка звернулася до суду за захистом своїх прав та інтересів.

Ухвалою суду від 11.08.2022 відкрито провадження у справі за позовом ОСОБА_1 та вирішено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні).

07.11.2022 до суду надійшов відзив, в якому відповідач 1 просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач 1 зазначає, що індексація грошових доходів населення здійснюється в межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів. Це підтверджено роз`ясненнями Міністерства соціальної політики України від 16.04.2015 № 10685/0/14-15/10, від 09.06.2016 № 25210/136-16, від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17.

Водночас відповідно до роз`яснень Міністерства соціальної політики України (від 08.08.2017 № 13700/з та від 08.08.2017 № 78/0/66-17) механізму нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за попередні роки немає. У межах наявного фінансового ресурсу Міністерства оборони за січень 2016 лютий 2018 фінансування витрат на індексацію грошового забезпечення військовослужбовців не здійснювалось.

Враховуючи викладене, відповідач 1 зауважує, що виплата індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 по 29.08.2017 не проводилась, а тому підстав для її нарахування і виплати позивачці немає.

Крім того, відповідач вказує на пропущення позивачкою строку звернення до суду.

Одночасно з відзивом на позовну заяву відповідач подав клопотання про заміну неналежного відповідача у справі, а саме військової частини НОМЕР_1 на військову частину НОМЕР_3 . Клопотання обґрунтовується тим, що відповідно до телеграми тимчасово виконуючого обов`язки помічника Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України начальника фінансово-економічного управління від 16.02.2017 № 116/14/1/401, рішенням т.в.о. Командувача Сухопутних військ ЗСУ від 15.02.2017 № 3424 військова частина НОМЕР_1 знімається з фінансового забезпечення військової частини НОМЕР_3 та зараховується до ІНФОРМАЦІЯ_1 з 20.02.2017. Тобто до 20.02.2017 фінансування особового складу військової частини НОМЕР_1 здійснювалось виключно за рахунок військової частини НОМЕР_3 , а тому обов`язок з нарахування та виплати грошового забезпечення позивачці покладався на військову частину НОМЕР_3 .

Ухвалою суду від 14.11.2022 за клопотанням військової частини НОМЕР_1 до участі у справі як співвідповідача залучено військову частину НОМЕР_3 (відповідач 3) . Цією ж ухвалою витребувано у військової частини НОМЕР_3 довідку про розмір грошового забезпечення позивачки за період військової служби з 19.12.2016 по 20.02.2017 включно (помісячно) та довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 20.07.2017 включно (помісячно), із зазначенням базового місяця для нарахування індексації за вказаний період.

22.11.2022 до суду надійшов відзив, в якому відповідач 2 просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідач зазначає, що відповідно до абз. 3 п. 242 Указу Президента України "Про Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України" від 10.12.2008 № 1153/2008 особа, звільнена з військової служби, на день виключення зі списків особового складу військової частини має бути повністю забезпечена грошовим, продовольчим і речовим забезпеченням. Військовослужбовець до проведення з ним усіх необхідних розрахунків не виключається без його згоди зі списків особового складу військової частини. Проте, як зауважує відповідач 2, на момент від позивачки не надходило жодного рапорту з приводу нарахування спірних виплат.

У відзиві на позов відповідач 2 заявив клопотання про залучення до справи як співвідповідача військову частину НОМЕР_4 . Клопотання обґрунтовується тим, що в період з 30.08.2017 по 27.10.2019 позивачка проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 . Однак з дати створення, а саме з 27.07.2017, військова частина НОМЕР_2 перебувала на фінансовому забезпеченні у військовій частині НОМЕР_4 на підставі спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 14.03.2017 № Д-322/1/2 та рішення Командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 15.05.2017 № 11730. 19.06.2022 рішенням ТВО командира Сухопутних військ Збройних Сил України № 39086 військовій частині НОМЕР_2 було присвоєно особові рахунки і зараховано на фінансове забезпечення командування Сухопутних військ. Тобто під час проходження позивачкою військової служби у військовій частині НОМЕР_2 фінансування особового складу військової частини НОМЕР_2 здійснювалось виключно за рахунок військової частини НОМЕР_4 , а обов`язок з нарахування та виплати грошового забезпечення позивачці покладався на військову частину НОМЕР_4 .

Ухвалою суду від 28.11.2022 клопотання відповідача 2 про залучення у справі співвідповідача задоволено та залучено до участі у справі як співвідповідача військову частину НОМЕР_4 (відповідач 4). Цією ж ухвалою витребувано у військової частини НОМЕР_4 довідку про розмір грошового забезпечення позивачки за період військової служби з 30.08.2017 по 27.10.2019 включно (помісячно) та довідку про розмір нарахованої та виплаченої індексації грошового забезпечення за період військової служби з 30.08.2017 по 27.10.2019 включно (помісячно), із зазначенням базового місяця для нарахування індексації за вказаний період.

23.12.2022 від відповідача 4 надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач позов заперечує та просить суд відмовити у його задоволенні. Крім того, на виконання вимог суду відповідач надав витребувані документи.

Відповідач 4 заперечує базовий місяць, з якого позивачка просить здійснити нарахування та виплату індексації грошового забезпечення за спірний період, та зазначає, що постановою Кабінету Міністрів України "Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів" від 09.12.2015 № 1013 було істотно змінено порядок проведення індексації населення починаючи з 01.12.2015 та визначено базовий місяць (січень 2016 року), з якого у подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. При цьому відповідач зауважує, що на виконання вимог пункту 3 вказаної Постанови № 1013 з грудня 2015 року всім військовослужбовцям Збройних Сил України здійснено нарахування та виплату додаткових видів грошового забезпечення у підвищеному розмір.

Щодо позовних вимог позивачки в частині нарахування та виплати індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.10.2019 з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, то відповідач 4 зазначає таке.

Згідно зі статтею 4 Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлений у розмірі 103 відсотка. Включення позивачем до розрахунку сум індексації у період з березня 2018 по жовтень 2018 є необґрунтованим, оскільки лише у жовтні 2018 року поріг індексації 103% було перевищено. При цьому, оскільки індекс інфляції за жовтень 2018 опубліковано у листопаді 2018, то індексацію необхідно проводити з грудня 2018. Відтак підстави для нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з березня 2018 по листопад 2018 включно відсутні.

Положення Закону № 1282- XIII та Порядку № 1078 з 01.03.2018 по 01.10.2019 не містили в собі такого поняття як "фіксована сума індексації". Зазначений термін використовувався у додатку 4 "Приклад проведення індексації у разі підвищення грошових доходів" до порядку № 1078 лише у редакції, яка діяла до 15.12.5015.

Таким чином, на думку відповідача 4, права позивачки на отримання індексації грошового забезпечення в період з 01.03.2018 по 27.10.2019 не є порушеними, а тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Крім того, відповідач вказує на те, що наказом командира військової частини НОМЕР_2 від 25.10.2019 № 35-РС позивачку виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення. Позивачка з цим наказом погодилась та станом на теперішній час відомостей щодо його оскарження немає.

Також відповідач 4 звертає увага на недотримання позивачкою строку звернення до адміністративного суду.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення № 805 копію ухвали суду від 14.11.2022, якою до участі у справі як співвідповідача залучено військову частину НОМЕР_3 , відповідач 3 отримав 30.11.2022.

Втім, як у встановлений судом строк, так і станом на дату прийняття рішення до суду не надходив відзив на позовну заяву від зазначеного відповідача.

Тому суд, керуючись ч. 6 ст. 162 КАС України, вирішує справу за наявними матеріалами.

Вивчивши матеріали справи у їх сукупності, оцінивши наведені сторонами доводи, суд встановив таке.

Позивачка ОСОБА_1 у період з 19.12.2016 по 29.08.2017 проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_1 та з 30.08.2017 по 27.10.2019 у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується військовим квитком серії НОМЕР_5 .

Наказом командира військової частини НОМЕР_2 (по особовому складу) від 25.10.2019 № 35-РС позивачку звільнено з військової служби у запас відповідно до пп. "а" п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (у зв`язку із закінченням строку контракту).

02.02.2022 представник позивачки звернувся до відповідачів з адвокатськими запитами, в яких просив надати інформацію про те чи нараховувалася і виплачувалася позивачці індексація грошового забезпечення.

Листом від 16.02.2022 № 618 відповідач 1 повідомив, що в період з 19.12.2016 по 29.08.2017 індексація грошового забезпечення позивачці не нараховувалась і не виплачувалась. Водночас, як зазначає сторона позивача, відповідь на адвокатський запис від відповідача 2 не надходила.

Бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати індексації грошогового забезпечення у спірний період позивачка вважає протиправною, а тому звернулася до суду з цим позовом для захисту своїх прав та інтересів.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд керується наступними мотивами.

Щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 19.12.2016 по 29.08.2017 та з 30.08.2017 по 28.02.2018 включно суд зазначає таке.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" від 20 грудня 1991 року № 2011-XII (далі Закон № 2011-XII) (тут і надалі в редакції чинній на момент виникнення та існування спірних правовідносин) соціальний захист військовослужбовців діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі.

Згідно з частинами 1-4 статті 9 Закону № 2011-XII держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з Преамбулою до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення" від 3 липня 1991 року № 1282-XII (надалі Закон №1282-XII) цей Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.

Відповідно до ст. 1 Закону № 1282-XII індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Статтею 2 Закону № 1282-XII передбачено, що індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Таким чином, основною метою індексації грошових доходів населення є забезпечення достатнього життєвого рівня населення України за рахунок відшкодування подорожчання споживчих товарів і послуг.

Положеннями статті 4 Закону № 1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.

Відповідно до ст. 6 Закону № 1282-XII у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін. Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.

Водночас в силу вимог ст.ст. 18, 19 Закону України "Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії" від 5 жовтня 2000 року № 2017-III індексація доходів населення відноситься до державних соціальних гарантій, які є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.

Постановою Кабінету Міністрів України № 1078 від 17 липня 2003 року затверджено Порядок проведення індексації грошових доходів населення (далі Порядок № 1078).

Згідно з пунктом 4 цього Порядку індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.

Відповідно до абзацу 8 пункту 4 Порядку у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян провадиться їх компенсація відповідно до законодавства.

Отже, індексація доходів громадян, зокрема грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних соціальних гарантій, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковою для всіх роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Як зазначає позивачка, індексація грошового забезпечення у період з 19.12.2016 по 28.02.2018 включно не нараховувалась та не виплачувалась.

Перевіряючи такі доводи, судом встановлено, що в період з 19.12.2016 по 20.07.2017 позивачка перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_3 . Однак станом на дату винесення судом рішення відповідач 3 правом на подання відзиву не скористався та доказів виплати індексації за спірний період не надав.

В період з 21.07.2017 по 29.08.2017 позивачка перебувала на фінансовому забезпечення військової частини НОМЕР_1 , яка у свою чергу не заперечила того, що виплата індексації грошового забезпечення за вказаний період позивачці не проводилась. Ця обставина також додатково підтверджується довідкою-розрахунком від 20.10.2022 за № 321/фес, зі змісту якої видно, що з лютого 2017 по квітень 2017 індексація позивачці не нараховувалась та не виплачувалась, а з травня 2017 по серпень 2017 індексація нараховувалась, але не виплачувалась.

З 30.08.2017 по 27.10.2019 позивачка проходила військову службу у військовій частині НОМЕР_2 , яка в спірний період перебувала на фінансовому забезпеченні військової частини НОМЕР_4 .

Відповідач 4 заперечує щодо виплати позивачці індексації грошового забезпечення з 30.08.2017 по 28.02.2018 та вказує на те, що індексація грошового забезпечення належить до дискреційних повноважень відповідача. Однак суд з цими доводами не погоджується та наголошує, що в силу приписів чинного законодавства виплата індексації доходів громадян є не правом роботодавця, а його обов`язком, встановленим законом, виконання якого не перебуває у залежності від розсуду останнього.

Крім того, відповідач 1 правомірність своїх дій обґрунтовує з посиланням на роз`яснення Міністерства соціальної політики України та на відсутність у Міністерства оборони за січень 2016 лютий 2018 фінансових ресурсів на фінансування витрати на індексацію грошового забезпечення військовослужбовців.

Разом з тим суд зауважує, що подібні роз`яснення мають інформаційний характер та не є нормативно-правовими актами. Натомість, як вже зазначалося, в силу приписів статті 19 Основного Закону органи державної влади та їх посадові особи повинні діяти відповідно до Конституції та законів України.

Також не може визнаватися правомірною відмова у виплаті позивачці спірних сум індексації з мотивів відсутності достатнього фінансування Міністерства оборони України загалом та військової частини зокрема.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини (справа "Кечко проти України", № 63134/00, рішення від 07 листопада 2005 року) реалізація особою права, що пов`язане з отриманням бюджетних коштів, яке базується на спеціальних та чинних на час виникнення спірних правовідносин нормативно-правових актах національного законодавства, не може бути поставлена у залежність від бюджетних асигнувань.

У пункті 23 рішення в справі "Сук проти України" (№ 10972/05, від 10 червня 2011 року) Суд зазначив, що держава на власний розсуд визначає, які доплати надавати своїм працівникам із державного бюджету. Держава може ввести, призупинити або припинити їх виплату, вносячи відповідні законодавчі зміни. Однак, якщо законодавча норма, яка передбачає певні доплати, є чинною, а передбачені умови дотриманими, державні органи не можуть відмовляти у їх наданні, доки законодавче положення залишається чинним.

Отже, відсутність у військової частини належного фінансового забезпечення у спірний період, в тому числі для покриття витрат з індексації грошового забезпечення військовослужбовців, не може впливати на наявність або відсутність у позивачки права на отримання такої індексації, оскільки відповідне право гарантується законом, а проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін є безумовним обов`язком роботодавця.

Відтак позовні вимоги в частині визнання протиправною бездіяльність відповідачів щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 28.02.2018 включно суд вважає обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Тому підлягають задоволенню й позовні вимоги про зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачці індексацію за вказаний період.

Щодо посилання відповідача 1 та відповідача 4 на пропущення позивачкою строку звернення до суду, то в цій частині суд враховує, що для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (ч. 3 ст. 122 КАС України).

Крім того, згідно з положеннями ч. 5 ст. 122 КАС України для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Предметом оскарження у цій справі є відмова відповідачів щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення.

Частиною другою статті 9 Закону України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" передбачено, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Суд враховує, що спеціальним законодавством прямо не врегульовано питання строків звернення до суду у зв`язку з порушенням законодавства про оплату праці військовослужбовців.

Водночас згідно з ч. 2 ст. 233 Кодексу законів про працю України у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Як зазначено у рішенні Конституційного Суду України від 15.10.2013 № 9-рп/2013 (справа № 1-13/2013), в разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці, не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, що йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством, незалежно від того, чи було здійснене роботодавцем нарахування таких виплат.

Відтак, на переконання суду, строк звернення до адміністративного суду з цим позовом позивачка не пропустила, що виключає підстави для застосування наслідків пропущення такого строку, передбачених статтею 123 КАС України.

Щодо застосування базового місяця січня 2008 року при обчисленні індексації грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 28.02.2018 включно, суд зазначає таке.

Правила обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації та сум індексації грошових доходів населення визначені Порядком проведення індексації грошових доходів населення, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п. 1-1 Порядку № 1078 підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка. Індекс споживчих цін обчислюється Держстатом і не пізніше 10 числа місяця, що настає за звітним, публікується в офіційних періодичних виданнях. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. місяця опублікування Закону України від 06 лютого 2003 р. № 491-IV "Про внесення змін до Закону України "Про індексацію грошових доходів населення". Для проведення подальшої індексації грошових доходів населення обчислення індексу споживчих цін починається за місяцем, у якому індекс споживчих цін перевищив поріг індексації, зазначений в абзаці другому цього пункту.

Згідно з п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення. У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення).

Відповідно до п. 5 Порядку № 1078 (проведення індексації грошових доходів населення) (в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин) у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.

Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.

У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.

Враховуючи наведене вбачається, що підставою для встановлення базового місяця індексації є підвищення, зокрема, посадових окладів особи. Зміна розміру доплат, надбавок та премій не впливає на встановлення базового місяця індексації для початку обчислення індексу споживчих цін при нарахуванні індексації.

Тобто, за умови підвищення посадового окладу в січні 2008 року, останній виступає базовим, а з лютого здійснюється обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації.

Крім того, на момент виникнення оскаржуваних правовідносин визначення розміру посадових окладів військовослужбовців здійснювалося відповідно до постанови Кабміну України "Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 07.11.2007 № 1294, якою затверджені нові схеми посадових окладів військовослужбовців.

Відповідно до п. 13 Постанови № 1294 ця постанова набрала чинності з 01.01.2008, тобто датою, з якою позивачка пов`язує встановлення базового місяця індексації.

Вказана постанова діяла до дати набрання чинності постанови Кабміну України "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" від 30.08.2017 № 704, якою встановлені нові розміри посадових окладів військовослужбовців, а саме 01.03.2018.

Проаналізувавши постанову Кабміну України № 1294 в період її дії з 01.01.2008 по 01.03.2018, суд вбачає незмінність розмірів посадових окладів військовослужбовців.

Отже, базовим місяцем при проведенні індексації грошового забезпечення позивачки за період з 19.12.2016 по 28.02.2018 є саме січень 2008 року, в якому Постановою № 1294 встановлені підвищені розміри посадових окладів військовослужбовців.

Щодо дискреційності повноважень відповідачів у спірних правовідносинах, то суд також вважає необхідним зазначити, що повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний і законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Наведені висновки викладені у постановах Верховного Суду, зокрема від 13.12.2018 у справі № 802/412/17-а, від 11.04.2018 у справі № 806/2208/17, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.

Щодо справ з подібними правовідносинами, то Верховний Суд у своїй практиці указував на те, що повноваження державних органів стосовно визначення базового місяця індексації грошового забезпечення не є дискреційними, оскільки законодавцем установлено один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень проведення індексації грошових доходів у разі перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, встановленого в розмірі 103 відсотки.

Зазначені висновки викладені у постановах Верховного Суду від 29.11.2021 у справі № 120/313/20-а, від 26.01.2022 у справі № 400/1118/21, від 20.04.2022 у справі № 420/3593/20, від 09.06.2022 у справі № 600/524/21-а.

З огляду на вказане та з метою ефективного захисту порушеного права позивачки на отримання в повному обсязі індексації грошового забезпечення у період з 19.12.2016 по 28.02.2018, суд доходить до висновку про необхідність визначення січня 2008 року базовим місяцем для обчисленні індексу споживчих цін для індексації грошових доходів позивачки за вказаний період.

До аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 28.09.2022 року у справі № 560/3965/21.

Оцінюючи позовні вимоги щодо зобов`язання перерахувати та виплатити позивачці індексацію грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.10.2019 з урахуванням вимог абзаців 4, 5, 6 пункту 5 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078, суд зазначає таке.

Як видно з розрахунку індексації, долученого військовою частиною НОМЕР_4 до відзиву про нараховану та виплачену індексацію ОСОБА_1 з 30.08.2017 по 27.10.2018, позивачці виплачувалась індексація грошового забезпечення в період з грудня 2018 року по 27 жовтень 2019 року.

Відтак позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині є безпідставними та не підлягають задоволенню.

Водночас у період з березня по листопад 2018 року виплата такої індексації не здійснювалася.

Суд враховує, що з урахуванням абзацу 1 пункту 5 Порядку № 1078, у зв`язку з набранням чинності постановою Кабінету Міністрів України віл 30.08.2017 № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" індекс споживчих цін за березень 2018 року приймається за 1 або 100%, а приріст індексу розраховується з наступного місяця.

Як зазначалося вище, березень 2018 року, в якому відбулось підвищення посадового окладу позивачки та, відповідно, й інших складових її грошового забезпечення, є базовим для обчислення індексу споживчих цін, а обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з наступного місяця, тобто з квітня 2018 року.

Відповідно до абзацу 2 пункту 1-1 Порядку № 1078 індексація грошових доходів населення проводиться у разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який встановлюється в розмірі 103 відсотка.

Тому з метою належного з`ясування усіх обставин справи судом використано загальнодоступну інформацію з офіційного веб-сайту Державної служби статистики України та встановлено наступне:

- індекс споживчих цін у березні 2018 склав 101,1;

- індекс споживчих цін у квітні 2018 року склав 100,8;

- індекс споживчих цін у травні 2018 року склав 100,0;

- індекс споживчих цін у червні 2018 року склав 100,0;

- індекс споживчих цін у липні 2018 року склав 99,3;

- індекс споживчих цін у серпні 2018 року склав 100,0;

- індекс споживчих цін у вересні 2018 року склав 101,9.

- індекс споживчих цін у жовтні 2018 року склав 101,7.

Відповідно до положень Порядку № 1078 розрахунок індексу споживчих цін здійснюється наростаючим підсумком, починаючи з місяця наступного за базовим.

Відтак, оскільки березень 2018 року є базовим місяцем (значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків та індексація грошового забезпечення відповідно не нараховується), індекс споживчих цін у листопаді 2018 року склав 103,7 (1,008*1,00*1,00*0,993*1,00*1,019*1,017*100).

Отже, з наведеного вбачається, що індекс споживчих цін не перевищував 103% до листопада 2018 року. У листопаді 2018 року індекс споживчих цін за вказаний місяць складав 103,7%.

З урахуванням положень Порядку № 1078, оскільки індекс споживчих цін у листопаді 2018 року складав 103,7%, то у наступному місяці і підлягало індекскції грошове забезпечення військовослужбовців.

Подібних висновків дійшов Сьомий апеляційний адміністративний суд у постановах від 15.02.2021 у справі № 120/4971/20-а та від 20.12.2021 у справі № 560/2304/21.

З огляду на викладене суд доходить висновку, що індексація грошового забезпечення за спірний період з березня 2018 року по листопад 2018 року не нараховувалась та не виплачувалась позивачці правомірно і з дотриманням вимог законодавства.

А тому у задоволенні позову в частині нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період з 01.03.2018 по 27.10.2019 з врахуванням абзаців 4, 6, пункту 5 Порядку № 1078 належить відмовити.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши доводи сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_1 належить задовольнити частково, а саме шляхом:

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 20.07.2017 включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року, та, як наслідок, зобов`язання відповідача 3 нарахувати та виплатити позивачці таку індексацію, враховуючи базовий місяць січень 2008 року;

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період військової служби з 21.07.2017 по 29.08.2017 включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та, як наслідок, зобов`язання відповідача 1 нарахувати та виплатити позивачці таку індексацію, враховуючи базовий місяць січень 2008 року;

- визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо нарахування та виплати позивачці індексації грошового забезпечення за період військової служби з 30.08.2017 по 28.02.2018 включно, враховуючи базовий місяць січень 2008 року та, як наслідок, зобов`язання відповідача 4 нарахувати та виплатити позивачці таку індексацію, враховуючи базовий місяць січень 2008 року.

Водночас у задоволенні решти позовних вимог належить відмовити.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору, а витрат пов`язаних з розглядом справи не встановлено, питання про розподіл судових витрат у цій справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_3 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 20.07.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 21.07.2017 по 29.08.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_4 щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення за період військової служби з 30.08.2017 по 28.02.2018 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_3 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 19.12.2016 по 20.07.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 21.07.2017 по 29.08.2017 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

Зобов`язати військову частину НОМЕР_4 нарахувати та виплатити ОСОБА_1 індексацію грошового забезпечення за період військової служби з 30.08.2017 по 28.02.2018 включно, з урахуванням базового місяця січня 2008 року.

В решті позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у випадку розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Інформація про учасників справи:
1) позивачка: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_6 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 );
2) представник позивачки: адвокат Яковлев Володимир Віталійович (РНОКПП НОМЕР_7 , адреса для листування: АДРЕСА_2 );
3) відповідач 1: військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_8 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 );
4) відповідач 2: військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_9 , місцезнаходження: АДРЕСА_4 );
5) відповідач 3: військова частина НОМЕР_3 (код ЄДРПОУ НОМЕР_10 , місцезнаходження: АДРЕСА_3 );
6) відповідач 4: військова частина НОМЕР_4 (код ЄДРПОУ НОМЕР_11 , місцезнаходження: АДРЕСА_5 ).
Повне судове рішення складено 29.12.2022.

Суддя Сало Павло Ігорович