Справа № 580/5802/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 грудня 2022 року справа № 580/5802/22 м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши в залі суду в спрощеному письмовому провадженні клопотання Головного управління Національної поліції в Черкаській області про залишення без розгляду позову адвоката Руденко Ю.В. від імені ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

23.11.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов адвоката Руденко Ю.В. (18001, м.Черкаси, бул.Шевченка 266, оф.206) від імені ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, Черкаська обл., місто Черкаси, вул.Смілянська, 57; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправною бездіяльності щодо не виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 рік, а саме за 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та за 13 діб додаткової оплачуваної відпустки та зобов`язання її нарахувати і виплатити;

визнання протиправною бездіяльності щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року до жовтня 2017 року та зобов`язання нарахувати та виплатити йому таку заборгованість.

Додатково просив судові витрати покласти на відповідача.

Обґрунтовуючи позов зазначив, що відповідач всупереч вимог закону не виплатив позивачу кошти за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 рік, а саме за 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та за 13 діб додаткової оплачуваної відпустки, індексацію грошового забезпечення за вказані вище періоди його служби.

Ухвалою суду від 28.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

15.12.2022 на адресу суду надійшов відзив на адміністративний позов (вх.№39117/22) відповідача, до якого додав клопотання про залишення без розгляду адміністративного позову (далі - Клопотання).

Обґрунтовуючи зазначив, що оскільки предметом спору є дія щодо правильності розрахунку виплати, яка пов`язана з проходженням публічної служби, для визначення строку позовної давності необхідно застосувати положення ч.5 ст.122 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а саме місячний строк. Позивач звільнений зі служби 21.01.2022. До адміністративного суду зі вказаним позовом позивач звернувся у листопаді 2022 року, тобто з пропуском місячного строку з дня звільнення. Тому подання позовної заяви з пропущенням встановленого законом строку звернення до адміністративного суду за відсутності підстав для визнання їх поважними відповідно до п.8 ст.240 КАС України є підставою для залишення позову без розгляду.

Ознайомившись із матеріалами позову, оцінивши доводи Клопотання, дослідивши докази, суд дійшов висновку про його необґрунтованість з огляду на таке.

Відповідно до ч.1 ст.122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Згідно з ч.2 ст.122 КАС України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ч.3 ст.122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (ч.5 ст.122 КАС України).

Суд врахував, що зазначений спір пов`язаний з проходженням публічної служби позивачем.

Згідно з ч.4 ст.123 КАС України якщо після відкриття провадження у справі суд дійде висновку, що викладений в ухвалі про відкриття провадження у справі висновок суду про визнання поважними причин пропуску строку звернення до адміністративного суду був передчасним, і суд не знайде інших підстав для визнання причин пропуску строку звернення до адміністративного суду поважними, суд залишає позовну заяву без розгляду.

Тобто, суд має право переглянути власний висновок щодо поважності причин звернення особи в суд з пропуском встановленого законом строку.

Позивач звернувся з позовними вимогами щодо не виплати грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 рік, а саме за 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та за 13 діб додаткової оплачуваної відпустки та щодо не нарахування та не виплати йому індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року до жовтня 2017 року.

Частина перша статті 3 Закону України від 2 липня 2015 року №580-VIII «Про Національну поліцію» (далі Закон України №580-VIII) встановлює, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст.94 Закону України №580-VIII поліцейські отримують грошове забезпечення, розмір якого визначається залежно від посади, спеціального звання, строку служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наявності наукового ступеня або вченого звання.

Частинами 1, 2 ст.92 Закону України №580-VIII визначено, що поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки.

Порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України.

Відповідно до п.1 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» (далі Постанова №988) грошове забезпечення поліцейських складається з посадового окладу, окладу за спеціальним званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер), премії та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.

Згідно з п.3 «Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України 06.04.2016 №260 грошове забезпечення поліцейських визначається залежно від посади, спеціального звання, стажу служби в поліції, інтенсивності та умов служби, кваліфікації, наукового ступеня або вченого звання.

До складу грошового забезпечення входять:

1) посадовий оклад;

2) оклад за спеціальним званням;

3) щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, які мають постійний характер);

4) премії;

5) одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Згідно з ч.5 ст.94 Закону України №580-VІІІ грошове забезпечення поліцейських індексується відповідно до закону.

Отже, індексація та грошова компенсація за невикористані календарні дні щорічної та додаткової відпустки відносяться до грошового забезпечення поліцейських.

Суд відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України враховує правовий аналіз можливості застосування ст.233 КЗпП України, викладений у постанові Верховного Суду від 25.04.2019 у справі №804/496/18. ВС дійшов висновку, що поняття "грошове забезпечення" і "заробітна плата", які використано у законодавстві, що регулює трудові правовідносини, є рівнозначними.

Абзец перший ст.116 КЗпП України встановлює, що при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати.

Згідно зі ст.233 Кодексу законів про працю України працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті. Із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Для звернення роботодавця до суду в питаннях стягнення з працівника матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, установі, організації, встановлюється строк в один рік з дня виявлення заподіяної працівником шкоди.

Встановлений частиною третьою цієї статті строк застосовується і при зверненні до суду вищого у порядку підлеглості органу.

У 2013 році Конституційний Суд України виніс рішення у справах № 8-рп/2013 і № 9-рп/2013, у яких дійшов висновку про те, що працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення сум несвоєчасно отриманої заробітної плати, індексації заробітної плати та компенсації втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати як складових належної працівнику заробітної плати, без обмеження будь-яким строком незалежно від того, чи були такі суми нараховані роботодавцем. Це право працівника, як зазначив Суд, відповідає засадам справедливості, добросовісності, розумності як складовим конституційного принципу верховенства права та не порушує балансу прав і законних інтересів працівників і роботодавців.

Конституційний Суд України виходив з того, що винагорода за виконану працівником роботу є джерелом його існування та має забезпечувати для нього достатній, гідний життєвий рівень. Це визначає обов`язок держави створювати належні умови для реалізації громадянами права на працю, оптимізації балансу інтересів сторін трудових відносин, зокрема, шляхом державного регулювання оплати праці.

Подібний висновок щодо порядку обчислення строків звернення до адміністративного суду зроблений стосовно громадян, які проходять публічну службу та звертаються щодо виплати неотриманих з вини роботодавця сум оплати праці.

Верховний Суд у постанові від 22.01.2020 у справі №620/1982/19 зазначає, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать.

Згідно з наказом відповідача (по особовому складу) від 13.01.2022 №13о/с позивача 21.01.2022 звільнено зі служби в поліції (через хворобу). Докази щодо нарахування та виплати йому грошової компенсації за невикористані дні щорічної відпустки за 2021 рік, а саме за 30 діб щорічної чергової основної оплачуваної відпустки та за 13 діб додаткової оплачуваної відпустки, а також індексації грошового забезпечення за період з листопада 2015 року до жовтня 2017 року при звільненні матеріали адміністративної справи не містять. Докази вручення позивачу письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні також відсутні. Отже, відлік строку на звернення до суду не розпочато.

Отже, доводи відповідача щодо пропуску позивачем місячного строку звернення до суду, передбаченого ч.5 ст.122 КАС України, не обґрунтовані, а Клопотання щодо залишення без розгляду адміністративного позову не обґрунтоване та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. ст.2-20, 122-123, 132-139, 140, 189, 238, 295 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

1. Відмовити повністю у задоволенні клопотання (вх. від 15.12.2022) Головного управління Національної поліції в Черкаській області (18036, Черкаська обл., місто Черкаси, вул.Смілянська, 57; ) про залишення без розгляду позову ОСОБА_2 від імені ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Черкаській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії.

2. Копію ухвали направити сторонам.

3. Ухвала набирає законної сили з моменту підписання та може бути оскаржена до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 15 днів з моменту її складення.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Ухвала постановлена, складена в повному обсязі та підписана 27.12.2022