Справа № 280/3095/22
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/3095/22

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної податкової служби України

на додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року (м. Запоріжжя, суддя Прудивус О.В.) у справі № 280/3095/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік"

до Державної податкової служби України

про визнання протиправною бездіяльності суб`єкта владних повноважень та зобов`язання суб`єкта владних повноважень вчинити певні ді,-

встановив:

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Машинобудівний завод "Квік" (далі позивач) звернулось до суду із позовом до Державної податкової служби України, в якому просило:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що полягає у незабезпеченні автоматичного збільшення суми, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригувань в Єдиному реєстрі податкових накладних на суму 594941,00 грн. в системі електронного адміністрування податку на додану вартість;

- зобов`язати відповідача збільшити в системі електронного адміністрування податку на додану вартість суму, на яку позивач має право реєструвати податкові накладні та/або розрахунки коригування в Єдиному реєстрі податкових накладних у розмірі 594941,00 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 08 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено.

В подальшому 13.09.2022 позивачем було подано до Запорізького окружного адміністративного суду заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, в якій позивач просив стягнути з відповідача витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн.

Додатковим рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 280/3095/22 задоволено повністю заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Державної податкової служби України (, 04053, м. Київ, Львівська площа, буд. 8) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Машинобудівний завод «КВІК» (, 69123, м. Запоріжжя, вул. Василя Стуса, буд. 8А) витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 7000,00 (сім тисяч гривень 00 копійок).

Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, відповідач оскаржив його в апеляційному порядку, посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги відповідача мотивовано, зокрема тим, що позовні вимоги позивача є типовими, а розмір витрат на правничу допомогу є неспівмірним з обсягом виконаних робіт та наданих послуг. Скаржник зазначає, що позивач не подав до суду докази стосовно обсягу виконаних робіт та наданих послуг.

З огляду на це, відповідач просить скасувати додаткове рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволені заяви позивача повністю.

Позивач подав відзив на апеляційну скаргу відповідача, в якому погодився з висновками суду першої інстанції та просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду без змін.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

У додатковому рішенні від 26 вересня 2022 року суд першої інстанції дійшов висновку про те, що розмір витрат позивача на професійну правничу допомогу у сумі 7000,00 грн. є співмірним із часом, витраченим адвокатом на надання відповідних послуг, обсягом виконаної адвокатом роботи, а також значенням справи для її учасників.

Суд апеляційної інстанції погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви.

Судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу (ч.ч. 1, 3 ст. 132 КАС України).

Відповідно до ч. 7 ст. 139 КАС України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

Відповідно до ч. 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. За змістом частини 3 цієї ж статті для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до ч. 4 ст. 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною 5 статті 134 КАС України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Зі змісту матеріалів справи колегією суддів встановлено, що на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем подано до суду копії: договору між позивачем та Адвокатським об`єднанням «Хілько» від 24.12.2021 №81, Акту приймання-передачі наданих послуг від 12.09.2022 № б/н на суму 7 000,00 грн., детального опису робіт (наданих послуг) та здійснених витрат, виконаних адвокатським об`єднанням та необхідних для надання правничої допомоги у справі від 12.09.2022, зі змісту якого вбачається, що позивачу надані наступні послуги: підготовка позовної заяви (вартість 3000,00 грн.), відповідь на відзив (вартість 1000,00 грн.), участь у судовому засіданні 28.07.2022 (вартість 1000,00 грн.), участь у судовому засіданні 11.08.2022 (вартість 1000,00 грн.), участь у судовому засіданні 01.09.2022 (вартість 1000,00 грн.).

Також, матеріали справи містять копію платіжного доручення від 11.03.2022 № 375 на суму 7000,00 грн., яким підтверджено оплату правової допомоги за договором від 24.12.2021 №81.

Відтак, є безпідставними доводи скаржника, що позивач не подав до суду докази стосовно обсягу виконаних робіт та наданих послуг.

Крім того, колегія суддів зазначає, що відповідачем не конкретизовано належним чином неспівмірність витрат позивача на правничу допомогу з обсягом виконаних робіт та наданих послуг.

В свою чергу, з урахуванням співмірності та пропорційності витраченого часу, складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, зважаючи на предмет спору, заявлені позовні вимоги, зміст позовної заяви, значення справи для сторони, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про наявність підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 7000,00 грн., що є співмірним зі складністю справи та відповідає принципу справедливості.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а додаткове рішення суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Державної податкової служби України залишити без задоволення.

Додаткове рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року у справі № 280/3095/22 залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду за наявності підстав, передбачених частиною 5 статті 291, пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко