Справа № 520/13577/21
Суддя: Заічко О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 року № 520/13577/21

Харківський окружний адміністративний суд у складі: головуючого - судді Заічко О.В., розглянувши у порядку спрощеного провадження в приміщенні суду в м. Харкові адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Східного міжрайонного управління міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, б. 16, м. Харків, 61002, ) про стягнення заборгованості з заробітної плати, визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач, звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом про стягнення заборгованості з заробітної плати, визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії, у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, що виразилася у не врахуванні винагороди державного виконавця, яка є складовою заробітної плати, при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної основної відпусткти, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, грошової допомоги до відпустки;

- стягнути з відповідача заборгованість по заробітної платі в сумі 21 677,13 грн, що складається з не нарахованих та не виплачених компенсації за не використані дні щорічної основної відпустки в розмірі 14 047,80 грн; сум компенсації за не використані додаткову оплачувану відпустку в розмірі 2 917,62 грн; суми грошової допомоги до відпустки у червні 2020 року в розмірі 917,51 грн, суми грошової допомоги до відпустки у липні 2019 року в розмірі 3 794,20 гривень.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що відповідачем проведено з ним розрахунок при звільненні не в повному обсязі. Зокрема, невірно проведено винагороди державного виконавця, яка є складовою заробітної плати, при розрахунку компенсації за не використані дні щорічної основної відпусткти, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку, грошової допомоги до відпустки. Вважає, що таким чином відповідачем порушено законодавство про працю, відтак звернувся до суду із цим позовом.

По справі було відкрито спрощене провадження в порядку, передбаченому ст. 263 КАС України та запропоновано відповідачеві надати відзив на позов.

Копія ухвали про відкриття спрощеного провадження була надіслана відповідачу та отримана ним.

Відповідач відзив на позов до суду не наддав. Відповідач належним чином повідомлений про наслідки неподання відзиву на позов, передбачені ч. 6 ст. 162 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Відповідно до ст. 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) , зокрема, щодо: оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно вимог ст. 229 КАС України.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

Наказом Східного міжрайонного управління міністерства юстиції (м. Харків) від 16.02.2021 за № 768/к ОСОБА_1 , звільнено з посади начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському району м. Харкова, з 17 лютого 2021 року, у зв`язку з ліквідацією державного органу, з припиненням державної служби, відповідно до п. 1-1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу». Наказано виплатити вихідну допомогу у розмірі двох середньо місячних заробітних плат, та з виплатою компенсації 15 календарних днів щорічної основної відпустки за період роботи з 08.08.2020 по 17.02.2021, за невикористані 13 календарних днів додаткової оплачуваної відпустки за 17 років стажу державної служби, за 2020 рік.

На підставі наказу Східного міжрайонного управління міністерства юстиції (м. Харків) від 07.08.2020 за № 2938/к ОСОБА_1 було звільнено з посади начальника міжрайонного відділу державної виконавчої служби по Індустріальному та Немишлянському районі у м.Харкові, за порушення присяги державного службовця.

При звільнені 07.08.2020 ОСОБА_1 були проведені наступні виплати: за не використані дні щорічної основної відпустки за 260 днів в сумі 119 779,40 грн; за не використані дні додаткової оплачуваної відпустки за 54 днів в сумі 24 877,26 гривень.

Крім того, у червні 2020 року було виплачено грошова допомога до відпустки в сумі 11 622,00 грн; у липні 2019 року було виплачено грошова допомога до відпустки в сумі 13 668,60 гривень.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. В спірний період виплата винагороди державного виконавця була встановлена: - ст. 46 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року №606-XIV (далі - Закон №606, чинного на час виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 05.01.2017) за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій він має право на винагороду, яка виплачується за рахунок виконавчого збору. Порядок виплати, розмір винагороди та критерії оцінки роботи державного виконавця встановлюються Кабінетом Міністрів України; - ст.13 Закону України від 02.06.2016 №1403 «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (далі Закон №1403) заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, винагороди, а також інших надбавок згідно із законодавством. Порядок виплати та розміри винагород працівникам органів державної виконавчої служби встановлюються Кабінетом Міністрів України. Відповідно до частини третьої статті 94 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) питання державного і договірного регулювання оплати праці, прав працівників на оплату праці та їх захисту визначається Кодексом, Законом України «Про оплату праці» та іншими нормативно-правовими актами. Вимогами статті 94 КЗпП України передбачено, що заробітна плата - це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку власник або уповноважений ним орган виплачує працівникові за виконану ним роботу. Розмір заробітної плати максимальним розміром не обмежується. Розмір заробітної плати залежить від складності та умов виконуваної роботи, професійно-ділових якостей працівника, результатів його праці та господарської діяльності підприємства, установи, організації і максимальним розміром не обмежується. Аналогічні положення містяться у ст. 1 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР (далі - Закон №108/95). Положеннями ст. 2 Закону №108/95 передбачено, додаткова заробітна плата це - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці. Вона включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством; премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну виконавчу службу» від 24.03.1998 № 202/98-ВР (далі - Закон №202/98, чинного на час виникнення спірних правовідносин, втратив чинність 05.10.2016) заробітна плата працівника органу державної виконавчої служби, зазначеного у частині першій статті 6 цього Закону, складається з посадового окладу, премії, доплати за ранг та надбавки за вислугу років, а також інших надбавок згідно із законодавством. За забезпечення реального, своєчасного і законного виконання виконавчого документа державні виконавці одержують винагороду в порядку, встановленому Законом України Про виконавче провадження. Відповідно до п. 1.3 розділу 1 Інструкції зі статистики заробітної плати», затвердженої наказом Державної казначейської служби України від 13.01.2004 №5, до фонду оплати праці включаються нарахування найманим працівникам у грошовій та натуральній формі (оцiненi в грошовому вираженні) за відпрацьований та невідпрацьований час, який підлягає оплатi, або за виконану роботу незалежно від джерела фінансування цих виплат. Відповідно до розділу 2 даної інструкції фонд оплати праці складається з фонду основної заробітної плати, 2.2. фонду додаткової заробітної плати; інших заохочувальних та компенсаційних виплат. Порядок обчислення середньої заробітної плати врегульовано Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 „Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100). Відповідно до п. 3 даної Постанови визначено перелік виплат, які включаються до розрахунку при обчисленні середньої заробітної плати: основна заробітна плата; доплати і надбавки (за надурочну роботу та роботу в нічний час, суміщення професій і посад, розширення зон обслуговування або виконання підвищених обсягів робіт робітниками-почасовиками, високі досягнення в праці (високу професійну майстерність), умови праці, інтенсивність праці, керівництво бригадою, вислугу років та інші); виробничі премії та премії за економію конкретних видів палива, електроенергії і теплової енергії; винагорода за підсумками річної роботи і вислугу років, тощо. Премії включаються в заробіток того місяця, на який вони припадають згідно з розрахунковою відомістю на заробітну плату. Відповідно до п.4 Порядку №100 (в редакції, що діяла під час спірних періодів) при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, не враховуються:а) виплати за виконання окремих доручень(одноразового характеру), що не входять в обов`язки працівника (за винятком доплат за суміщення професій і посад, розширення зонобслуговування або виконання додаткових обсягів робіт та виконання обов`язків тимчасово відсутніх працівників, а також різниці в посадових окладах, що виплачується працівникам, які виконують обов`язки тимчасово відсутнього керівника підприємства або його структурного підрозділу і не є штатними заступниками); б) одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо); в) компенсаційні виплати на відрядження і переведення (добові, оплата за проїзд, витрати на наймання житла, підйомні, надбавки, що виплачуються замість добових); г) премії за винаходи та раціоналізаторські пропозиції, за сприяння впровадженню винаходів і раціоналізаторських пропозицій,за впровадження нової техніки і технології, за збирання і здавання брухту чорних, кольорових і дорогоцінних металів, збирання і здавання на відновлення відпрацьованих деталей машин,автомобільних шин, введення в дію виробничих потужностей та об`єктів будівництва (за винятком цих премій працівникам будівельних організацій, що виплачуються у складі премій за результати господарської діяльності); д) грошові і речові винагороди за призові місця на змаганнях, оглядах, конкурсах тощо; е) пенсії, державна допомога, соціальні та компенсаційні виплати; є) літературний гонорар штатним працівникам газет і журналів, що сплачується за авторським договором; ж) вартість безплатно виданого спецодягу, спецвзуття та інших засобів індивідуального захисту, мила, змивних і знешкоджувальних засобів, молока та лікувально-профілактичного харчування; з) дотації на обіди, проїзд, вартість оплачених підприємством путівок до санаторіїв і будинків відпочинку; и) виплати,пов`язаніз ювілейними датами, днем народження, за довголітню і бездоганну трудову діяльність, активну громадську роботу тощо; і) вартість безплатно наданих деяким категоріям працівників комунальних послуг, житла, палива та сума коштів на їх відшкодування; ї) заробітна плата на роботі за сумісництвом (за винятком працівників, для яких включення її до середнього заробітку передбачено чинним законодавством); й) суми відшкодування шкоди, заподіяної працівникові каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; к) доходи (дивіденди, проценти), нараховані за акціями трудового колективу і вкладами членів трудового колективу в майно підприємства; л) компенсація працівникам втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням термінів її виплати. При обчисленні середньої заробітної плати за останні два місяці, крім перелічених вище виплат, також не враховуються виплати за час, протягом якого зберігається середній заробіток працівника (за час виконання державних і громадських обов`язків, щорічної і додаткової відпусток, відрядження тощо) та допомога у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю. Постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2015 № 126 затверджено Порядок виплати та розміри винагород державному виконавцю (далі - Порядок №126). Відповідно до п. 2 Порядку, державний виконавець, який забезпечив фактичне виконання в повному обсязі виконавчого документа майнового характеру, одержує винагороду в розмірі 5 відсотків стягнутої ним суми або вартості майна, але не більше двохсот п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є фізична особа - в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та за виконавчим документом немайнового характеру, за яким боржником є юридична особа - в розмірі сорока неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Пунктом 5 Порядку № 126 встановлено, що у заяві про виплату винагороди державний виконавець визначає розрахунок розміру належної до виплати винагороди. Згідно з п. 14 цього Порядку погоджена керівником структурного підрозділу відповідного Головного територіального управління юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в області, мм. Києві та Севастополі, що забезпечує здійснення повноважень у сфері організації примусового виконання рішень, або керівником Департаменту державної виконавчої служби Мін`юсту в установленому порядку заява про виплату винагороди державному виконавцю не пізніше ніж протягом наступного робочого дня після погодження надсилається (подається) відповідному Головному територіальному управлінню юстиції Мін`юсту в Автономній Республіці Крим, в області, мм. Києві та Севастополі (уповноваженому структурному підрозділу Мін`юсту) та є підставою для видачі протягом п`яти робочих днів з дня отримання погодженої заяви відповідного наказу із зазначенням у ньому розміру винагороди. Відповідно до п. 16 Порядку № 126 державний виконавець одержує винагороду одночасно з виплатою заробітної плати. Пунктом 17 Порядку № 126 передбачено, що державному виконавцю, який звільняється із займаної посади раніше дня, установленого для виплати заробітної плати, належна сума винагороди виплачується під час звільнення. З аналізу вищенаведених норм випливає, що винагорода державного виконавця є частиною його оплати праці. Введення інституту винагороди державного виконавця мало на меті стимулювання своєчасного виконання рішень судів та інших компетентних органів, що сприяє підвищенню авторитету правосуддя, дотриманню принципу законності як складової верховенства права. Право на винагороду у державного виконавця виникає у зв`язку з повним фактичним виконанням виконавчого документу, стягненням виконавчого збору та витрат на проведення виконавчих дій. Таким чином, винагорода державному виконавцю відноситься до виплат, що належать до фонду оплати праці, вказана виплата не включена до переліку виплат, що не враховуються при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством, наведеному у п. 4 Порядку № 100. Суд зауважує, що винагорода державному виконавцю за своєю суттю охоплюється поняттям «додаткова заробітна плата» та входить до структури заробітної плати, оскільки ця стимулююча виплата виплачується за сумлінне виконання державним виконавцем своїх обов`язків під час проведення виконавчих дій. Враховуючи те, що вказана виплата може виплачуватись неодноразово в залежності від якості та результативності праці державного виконавця, продуктивності його роботи, вона не може вважатись одноразовою грошовою виплатою, а тому має бути врахована під час обчислення середньої заробітної плати, яка є складовою заробітною платою при розрахунку компенсації за не використані дня щорічної основної відпустки, компенсації за невикористану додаткову оплачувану відпустку, грошової допомоги до відпустки.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 по справі № 814/564/16.

Позивач вважає, що за таких обставин відповідачем по справі не вірно нараховані компенсація за невикористані дні щорічної відпустки, компенсації за не використану додаткову оплачувану відпустку.

Так, виплати повінні становити:-нарахування суми компенсації за невикористані відпустки проводиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні 12 місяців перед наданням відпустки на кількість календарних днів відпрацьованого періоду( за винятком святкових и неробочих днів за цей період. Одержаний результат перемножується на кількість днів відпустки.

Наданий позивачем розрахунок компенсації за не використані дні щорічної відпустки з серпня 2019 по липень 2020 року , а для нарахування грошової допомоги до відпустки викорикористовується розрахунок середньої плати, згідно Порядку та розраховується з двох календарних місяців перед наданням допомоги. Однак, матеріали справи не містят довідки про середнью заробітну плату позивача та копії наказів з визначеннім днів за які були нараховані додаткова оплачувана відпустка, грошова допомога за 2019 та 2020 роки, при звільненні відповідача 07.08.2020, що лишає суд можливості зробити висновок про порушенні права позивача, оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях і домислах, відсутність наказів про використані днів щорічної основної відпустки позивача не дозволяє суду перевірити, чи правомірно відповідачем враховані періоди при розрахунку днів щорічної основної та додаткових відпусток при звільненні позивача. Матеріалами справи не підтверджений факт неправомірного розрахунку позивачеві суми компенсації щорічно відпустки за 260 календарних днів в розмірі 119 779,40 грн; сума компенсації за не використані 54 днів додаткової оплачуваної відпустки, суми грошовіої допомоги до відпустки виплаченої у червні 2020 року в розмірі 11 622,00 грн та суми грошової допомоги до відпустки виплаченої у липні 2019 року в сумі 13 668,60 гривень.

Враховуючи викладене, беручи до уваги той факт, що відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги, суд вбачає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення.

Оскільки позивача звільнено від сплати судового збору на підставі Закону України Про судовий збір, питання про розподіл судових витрат судом не вирішується.

Керуючись ст. ст. 241-246, 250, 255,260-262, 295, 297 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Східного міжрайонного управління міністерства юстиції (м. Харків) (вул. Ярослава Мудрого, б. 16, м. Харків, 61002, ) про стягнення заборгованості з заробітної плати, визнання бездіяльності неправомірною та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржено протягом тридцяти днів з дня його складання у повному обсязі шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Заічко О.В.