Справа № 320/3350/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Київ № 320/3350/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» про застосування заходів реагування,

в с т а н о в и в:

Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (далі позивач, Головне управління) звернулось до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» (далі відповідач, Товариство), в якому просило суд застосувати заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни», а саме: проведення будівельно-монтажних робіт із будівництва багатоквартирного житлового будинку розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Відродження, буд. 1, шляхом зобов`язання відповідача повністю зупинити проведення будівельно-монтажних робіт до повного усунення порушень, зазначених в акті від 10.11.2021 № 1163.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідачем, під час здійснення будівельно-монтажних робіт з будівництва багатоквартирного житлового будинку за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Відродження, буд. 1 (далі - об`єкт), порушено вимоги нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, що створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі. Отже, відповідно до положень Кодексу цивільного захисту України та Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», наявні правові підстави для застосування судом до відповідача відповідних заходів реагування.

Ухвалою від 17.05.2022 суд відкрив провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Копія ухвали надсилалась учасникам справи та отримана останніми, про що свідчать наявні письмові докази.

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався.

Відповідно до частини шостої статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши подані позивачем документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Головним управлінням відносно Товариства, на підставі акта планової перевірки від 25.02.2020 № 28, було винесено припис про усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 02.03.2020 № 9, яким від Товариства вимагалось вжиття заходів щодо усунення виявлених порушень у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Наказом Головного управління від 29.10.2021 № 1230 призначено позапланову перевірку додержання та виконання вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, зокрема, Товариством (з 09.11.2021 по 10.11.2021), здійснення якої доручено посадовим особам Бучанського РВ ГУ ДСНС України у Київській області.

На виконання зазначеного наказу, Головним управлінням було оформлено посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 05.11.2021 № 8607 (вх. № 140 від 10.11.2021).

Бучанським РВ ГУ ДСНС України у Київській області, за результатами проведеного позапланового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, за участі уповноважених осіб Товариства начальника дільниці Логвина Р.М. та відповідального за пожежну безпеку інженера з ОП ОСОБА_1 , складено акт від 10.11.2021 № 1163 (далі - акт) (вх. № 143 від 10.11.2021), яким зафіксовані наступні порушення вимог законодавства:

1. Пункт 4.47 глави 4 розділу VIІ ППБУ, пункту 8.1 табл. 3 ДБН В.2.5-64:2012 об`єкт не забезпечено розрахунковим запасом води для цілей зовнішнього пожежогасіння від справних пожежних гідрантів, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

2. Пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ не розпочато обладнання об`єкту справною автоматичною установкою пожежної сигналізації відповідно до вимог дод. А ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», ДБН В.2.2-15:2019, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

3. Пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ не розпочато обладнання об`єкту справною системою оповіщення людей про пожежу та управління евакуацією відповідно до вимог дод. Б ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», ДБН В.2.2-15:2019, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

4. Пункт 1.2 глави 1 розділу V ППБУ не розпочато обладнання об`єкту справною системою видалення диму з коридорів відповідно до вимог ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту», що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

5. Пункт 4 розділу І ППБУ двері виходу на покріплю встановлено без підтвердження їх класу вогнестійкості, що відповідає протипожежним дверям 2-го типу (пункт 6.31 табл.2 ДБН В.1.1-7:2016, пункт 2.63 ДБН В.2.2-15-2005), що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

6. Пункт 4 розділу І ППБУ, пункт 9.1 ДБН В.2.5-64:2012 в місцях перетину міжповерхових перекриттів поліетиленовими (пластиковими) трубами каналізації не встановлено гільзи прохідні вогнезахисні, що може призвести до надзвичайної ситуації;

7. Пункт 4 розділу І, пункт 22 розділу ІІ ППБУ не виконано монтаж внутрішнього протипожежного водопроводу (пожежних кранів-комплектів, насосної станції протипожежного водопостачання), що влаштовується разом зі зведенням будівлі згідно з вимогами ДБН В.2.5-64:2012 (пункт 24.2 табл. 3), що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

8. Пункт 9 розділу ІІ, пункт 4 розділу І ППБУ, табл. 1 ДБН В.1.1-7:2016, ДБН В.2.2-15:2019 класи вогнестійкості монолітних конструкцій стін, колон, перекриттів будівлі не підтверджені матеріалами по забезпеченню відповідних класів вогнестійкості будівельних конструкцій для забезпечення ІІ ступеня вогнестійкості будівлі відповідно до вимоги табл. 1 ДБН В.1.1-7:2016, що може призвести до надзвичайної ситуації;

9. Пункт 9 розділу ІІ, пункт 4 розділу І ППБУ, табл. 1 ДБН В.1.1-7:2016, ДБН В.2.2-15:2019 класи вогнестійкості маршів та площадок не підтверджені матеріалами по забезпеченню їх класу вогнестійкості не менше REI 60 відповідно до вимоги табл. 1 ДБН В.1.1-7:2016, що може призвести до надзвичайної ситуації;

10. Частина п`ята статті 34 Кодексу цивільного захисту України, постанови Кабінету Міністрів України від 09.01.2014 № 6 не розроблено та не впроваджено на об`єкті вимоги розділу «Інженерно-технічні заходи цивільного захисту (цивільної оборони) (ІТЗ ЦЗ (ЦО)» відповідно до вимог ДБН В.1.2-4-2019, ДСТУ 8773:2018, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

11. Наказ МНС від 23.02.2006 № 98 не передбачено та не проведено ідентифікацію потенційної небезпеки будинку;

12. Пункт 9 розділу ІІ, пункт 4 розділу І ППБУ, пункт 5.6. ДБН В.1.1-7:2016 не представлено матеріали на утеплення у внутрішніх шарів системи зовнішнього облицювання стін щодо їх горючості, що може призвести до надзвичайної ситуації;

13. Пункт 9 розділу ІІ, пункт 4 розділу І ППБУ не представлено матеріали на утеплення покрівлі щодо їх горючості, що може призвести до надзвичайної ситуації;

14. Пункт 22 розділу ІІ, пункт 2.7.2 ДБН В.1.1-7:2016 ширина дверей сходових кліток менше за ширину сходового маршруту, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

15. Пункт 4 розділу І ППБУ не представлено документацію щодо можливості влаштування газового поквартирного опалення з врахуванням вимог ДБН В.2.5-20:2018, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

16. Пункт 15.1.3 ДБН Б.2.2-12:2019, частина п`ята статті 55, частина перша статті 57 Кодексу цивільного захисту України, розділ 8 ДБН В.1.1-7:2016, пункт 4 розділу І ППБУ об`єкт не знаходиться в радіусі обслуговування пожежного депо, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

17. Частина п`ята статті 55, частина перша статті 57 Кодексу цивільного захисту України, пункт 15.3.12 підрозділу 15.3. розділу 15 ДБН Б.2.2-12:2019, пункт 4 розділу І ППБУ об`єкт розміщено на території, яка не знаходиться у радіусі обслуговування пожежного депо, забезпеченого спеціальною технікою (автопідіймачами, автопідйомниками) для рятування людей з поверхів об`єкта будівництва, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

18. Пункт 4.22 глави 4 розділу VІІ ППБУ не проводиться вогнезахист металевих конструкцій сходів, що ведуть до виходу на покрівлю разом зі зведенням будівлі, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

19. Пункт 4 розділу І ППБУ, пункт 6.31 табл. 2 ДБН В.1.1-7:2016 двері ліфтових шахт та машинних відділень ліфтів встановлено не протипожежні 2-го типу, що може призвести до надзвичайної ситуації;

20. Пункт 4 розділу І, пункт 22 розділу ІІ ППБУ вхідні двері у квартири встановлено без підтвердження їх класу вогнестійкості не менше ЕІ 30 згідно з вимогами ДБН Б.2.2-12:2019, що може призвести до пожежі, надзвичайної ситуації;

21. Пункт 2.33 глави 2 розділу ІІІ ППБУ не передбачено визначення розрахункового часу евакуації людей у разі пожежі, що може призвести до пожежі;

22. Пункт 22 розділу ІІ ППБУ, пункт 15.3.1 ДБН Б.2.2-12:2019 для проїзду пожежної техніки та доступу пожежників в кожну квартиру, приміщення, відсутні проїзди з усіх сторін на відстані згідно з вимогами пункту 15.3.1 ДБН Б.2.2-12:2019, що може призвести до надзвичайної ситуації;

23. Пункт 1.20 глави 1 розділу IV ППБУ не проведено заміри опору електромережі від короткого замикання, що може призвести до пожежі.

Примірник акта був надісланий керівнику Товариства супровідним листом від 10.11.2021 № 1344, що підтверджується накладною Укрпошти від 10.11.2021 № 679.

У зв`язку з виявленими порушеннями, зафіксованими в акті, начальник Бучанського РВ ГУ ДСНС України у Київській області Юрій Буренко подав начальнику ГУ ДСНС України у Київській області Василю Слободянику рапорт, в якому зазначив, що керуючись статтею 68 Кодексу цивільного захисту України, уважає, що є підстави для звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного зупинення будівельно-монтажних робіт багатоквартирного житлового будинку Товариства за адресою: Київська область, Бучанський район, с. Крюківщина, вул. Відродження, буд. 1, до повного усунення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки, вказаних у акті від 10.11.2021 № 1163.

Уважаючи виявлені порушення вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки такими, що створюють реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які працюють, перебувають на об`єкті, а також особам, які будуть здійснювати гасіння виниклої пожежі, враховуючи їх не усунення відповідачем у повному обсязі, позивач звернувся з позовом до суду.

Для вирішення спірних правовідносин суд застосовує, зокрема, норми Конституції України, Кодексу цивільного захисту України від 02.10.2012 № 5403-VI (далі - Кодекс), Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі Закон № 877-V), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністерства внутрішніх справ України 30.12.2014 № 1417 (далі - Правила), у відповідних редакціях, які діяли на момент виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до першого речення статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 № ETS № 005, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Слід зазначити, що відповідно до статті 9 Закону України від 17.02.2011 № 3038-VI «Про регулювання містобудівної діяльності», нормативне регулювання планування та забудови територій здійснюється шляхом прийняття нормативно-правових актів, правил, державних та галузевих будівельних норм.

Так, відносини, пов`язані із захистом населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій, реагуванням на них, функціонуванням єдиної державної системи цивільного захисту, та визначає повноваження органів державної влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, права та обов`язки громадян України, іноземців та осіб без громадянства, підприємств, установ та організацій незалежно від форми власності регулює Кодекс цивільного захисту України.

Відповідно до статті 2 Кодексу, у цьому терміни вживаються в такому значенні, зокрема:

засоби протипожежного захисту - технічні засоби, призначені для запобігання, виявлення, локалізації та ліквідації пожеж, захисту людей, матеріальних цінностей та довкілля від впливу небезпечних факторів пожежі;

засоби цивільного захисту - протипожежна, аварійно-рятувальна та інша спеціальна техніка, обладнання, механізми, прилади, інструменти, вироби медичного призначення, лікарські засоби, засоби колективного та індивідуального захисту, які призначені та використовуються під час виконання завдань цивільного захисту;

надзвичайна ситуація - обстановка на окремій території чи суб`єкті господарювання на ній або водному об`єкті, яка характеризується порушенням нормальних умов життєдіяльності населення, спричинена катастрофою, аварією, пожежею, стихійним лихом, епідемією, епізоотією, епіфітотією, застосуванням засобів ураження або іншою небезпечною подією, що призвела (може призвести) до виникнення загрози життю або здоров`ю населення, великої кількості загиблих і постраждалих, завдання значних матеріальних збитків, а також до неможливості проживання населення на такій території чи об`єкті, провадження на ній господарської діяльності;

пожежа - неконтрольований процес знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для істот та навколишнього природного середовища;

пожежна безпека - відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю;

система оповіщення - комплекс організаційно-технічних заходів, апаратури і технічних засобів оповіщення, апаратури, засобів та каналів зв`язку, призначених для своєчасного доведення сигналів та інформації про виникнення надзвичайних ситуацій до центральних і місцевих органів виконавчої влади, підприємств, установ, організацій та населення.

Статтею 4 Кодексу закріплено, що цивільний захист - це функція держави, спрямована на захист населення, територій, навколишнього природного середовища та майна від надзвичайних ситуацій шляхом запобігання таким ситуаціям, ліквідації їх наслідків і надання допомоги постраждалим у мирний час та в особливий період.

Відповідно до частини першої, четвертої статті 20 Кодексу, до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить, зокрема: забезпечення виконання заходів у сфері цивільного захисту на об`єктах суб`єкта господарювання; забезпечення відповідно до законодавства своїх працівників засобами колективного та індивідуального захисту; розміщення інформації про заходи безпеки та відповідну поведінку населення у разі виникнення аварії; організація та здійснення під час виникнення надзвичайних ситуацій евакуаційних заходів щодо працівників та майна суб`єкта господарювання; проведення оцінки ризиків виникнення надзвичайних ситуацій на об`єктах суб`єкта господарювання, здійснення заходів щодо неперевищення прийнятних рівнів таких ризиків; здійснення навчання працівників з питань цивільного захисту, у тому числі правилам техногенної та пожежної безпеки; проведення об`єктових тренувань і навчань з питань цивільного захисту; здійснення за власні кошти заходів цивільного захисту, що зменшують рівень ризику виникнення надзвичайних ситуацій; створення і використання матеріальних резервів для запобігання та ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій; розроблення заходів щодо забезпечення пожежної безпеки, впровадження досягнень науки і техніки, позитивного досвіду із зазначеного питання; розроблення і затвердження інструкцій та видання наказів з питань пожежної безпеки, здійснення постійного контролю за їх виконанням; утримання у справному стані засобів цивільного та протипожежного захисту, недопущення їх використання не за призначенням; здійснення заходів щодо впровадження автоматичних засобів виявлення та гасіння пожеж і використання для цієї мети виробничої автоматики; виконання інших завдань і заходів у сфері цивільного захисту, передбачених цим Кодексом та іншими законодавчими актами.

Порядок діяльності підрозділів з питань цивільного захисту або призначених осіб визначається відповідними положеннями про них або посадовими інструкціями. Положення про підрозділ (посадова інструкція працівника) з питань цивільного захисту затверджується керівником, що його створив (призначив), на підставі типового положення про такий підрозділ, що затверджується центральним органом виконавчої влади, який забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Відповідно до статті 34 Кодексу, інженерний захист територій включає, зокрема, розроблення та включення вимог інженерно-технічних заходів цивільного захисту до відповідних видів містобудівної і проектної документації та реалізація їх під час будівництва і експлуатації; будівництво споруд, будівель, інженерних мереж і транспортних комунікацій із заданими рівнями безпеки та надійності; обстеження будівель, споруд, інженерних мереж і транспортних комунікацій, розроблення та здійснення заходів щодо їх безпечної експлуатації; інші заходи інженерного захисту територій залежно від ситуації, що склалася.

Здійснення заходів інженерного захисту територій покладається на суб`єктів забезпечення цивільного захисту.

Розроблення містобудівної документації та проектування об`єктів, що належать суб`єктам господарювання і можуть спричинити виникнення надзвичайних ситуацій та вплинути на стан захисту населення і територій, здійснюються з урахуванням вимог інженерно-технічних заходів цивільного захисту.

Об`єкти, що належать суб`єктам господарювання, проектування яких здійснюється з урахуванням вимог інженерно-технічних заходів цивільного захисту, визначаються Кабінетом Міністрів України.

Заходи цивільного захисту об`єктів будівництва визначаються у проектній документації відповідно до будівельних норм.

Відповідно до частин першої-третьої, п`ятої статті 55 Кодексу, забезпечення пожежної безпеки на території України, регулювання відносин у цій сфері органів державної влади, органів місцевого самоврядування та суб`єктів господарювання і громадян здійснюються відповідно до цього Кодексу, законів та інших нормативно-правових актів.

Діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.

Забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання.

Обов`язок із забезпечення пожежної безпеки під час проектування та забудови населених пунктів, будівництва будівель і споруд покладається на органи архітектури, замовників, забудовників, проектні та будівельні організації.

За припасами частини першої статті 57 Кодексу, виробничі, жилі, інші будівлі та споруди, обладнання, транспортні засоби, що вводяться в дію чи експлуатацію після завершення будівництва, реконструкції або технічного переоснащення, а також технологічні процеси та продукція повинні відповідати вимогам нормативно-правових актів з пожежної безпеки.

Наведені вимоги Кодексу у сфері цивільного захисту є обов`язковими для усіх суб`єктів господарювання, відповідно, й для відповідача.

У свою чергу, загальні вимоги з пожежної безпеки до будівель, споруд різного призначення та прилеглих до них територій, іншого нерухомого майна, обладнання, устаткування, що експлуатуються, будівельних майданчиків, а також під час проведення робіт з будівництва, реконструкції, реставрації, капітального ремонту, технічного переоснащення будівель та споруд (далі - об`єкт) встановлюють Правила.

Правила є обов`язковими для виконання суб`єктами господарювання, органами державної влади, органами місцевого самоврядування (далі - підприємства), громадянами України, іноземцями та особами без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах (пункт 2 розділу І Правил).

Згідно з пунктом 4 розділу І Правил, пожежна безпека повинна забезпечуватися шляхом проведення організаційних заходів та технічних засобів, спрямованих на запобігання пожежам, забезпечення безпеки людей, зниження можливих майнових втрат і зменшення негативних екологічних наслідків у разі їх виникнення, створення умов для успішного гасіння пожеж.

Діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств та об`єктів (пункт 1 розділу ІІ Правил).

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Правил, на кожному об`єкті відповідним документом (наказом, інструкцією тощо) повинен бути встановлений протипожежний режим, який включає: порядок утримання шляхів евакуації; визначення спеціальних місць для куріння; порядок застосування відкритого вогню; порядок використання побутових нагрівальних приладів; порядок проведення тимчасових пожежонебезпечних робіт; правила проїзду та стоянки транспортних засобів; місця для зберігання і допустиму кількість сировини, напівфабрикатів та готової продукції, що можуть одночасно знаходитися у приміщеннях і на території; порядок прибирання горючого пилу й відходів, зберігання промасленого спецодягу та ганчір`я, очищення елементів вентиляційних систем від горючих відкладень; порядок відключення від мережі електроживлення обладнання та вентиляційних систем у разі пожежі; порядок огляду й зачинення приміщень після закінчення роботи; порядок проходження посадовими особами навчання й перевірки знань з питань пожежної безпеки, а також проведення з працівниками протипожежних інструктажів та занять з пожежно-технічного мінімуму з призначенням відповідальних за їх проведення; порядок організації експлуатації і обслуговування наявних засобів протипожежного захисту; порядок проведення планово-попереджувальних ремонтів та оглядів електроустановок, опалювального, вентиляційного, технологічного та іншого інженерного обладнання; порядок збирання членів пожежно-рятувального підрозділу добровільної пожежної охорони та посадових осіб, відповідальних за пожежну безпеку, у разі виникнення пожежі, виклику вночі, у вихідні й святкові дні; порядок дій у разі виникнення пожежі: порядок і способи оповіщення людей, виклику пожежно-рятувальних підрозділів, зупинки технологічного устаткування, вимкнення ліфтів, підйомників, вентиляційних установок, електроспоживачів, застосування засобів пожежогасіння; послідовність евакуації людей та матеріальних цінностей з урахуванням дотримання техніки безпеки. При розробленні інструкцій дій у разі виникнення (виявлення) пожежі необхідно використовувати розділ VIII цих Правил. Працівники об`єкта мають бути ознайомлені з цими вимогами на інструктажах або під час проходження пожежно-технічного мінімуму.

Для кожного приміщення об`єкта мають бути розроблені та затверджені керівником об`єкта або уповноваженою ним посадовою особою інструкції про заходи пожежної безпеки (пункт 4 розділу ІІ Правил). Ці інструкції мають вивчатися під час проведення протипожежних інструктажів, проходження навчання за програмою пожежно-технічного мінімуму, а також в системі виробничого навчання і вивішуватися на видимих місцях.

Застосування у будівництві й на виробництві матеріалів та речовин, на які відсутні показники щодо пожежної небезпеки, забороняється (пункт 9 розділу ІІ Правил).

Під час експлуатації об`єктів забороняється знижувати рівень пожежної безпеки, встановлений законодавством, яке було чинним на момент початку використання об`єкта (пункт 22 розділу ІІ Правил).

За приписами пунктів 2.33 глави 2 розділу ІІІ Правил, для об`єктів IV та V категорій складності згідно з ДСТУ-Н Б В.1.2-16:2013 «Визначення класу наслідків (відповідальності) та категорії складності об`єктів будівництва» слід визначати розрахунковий час евакуації людей у разі пожежі відповідно до ГОСТ 12.1.004-91 «Пожарная безопасность. Общие требования».

Замір опору ізоляції і перевірка спрацювання приладів захисту електричних мереж та електроустановок від короткого замикання мають проводитись 1 раз на 2 роки, якщо інші терміни не обумовлені ПТЕ (пункт 1.20 глави 1 розділу IV Правил).

Відповідно до пункту 1.2 глави 1 розділу V Правил, будинки, приміщення та споруди повинні обладнуватися системами протипожежного захисту відповідно до ДБН В.2.5-56:2014 «Системи протипожежного захисту».

За приписами пунктів 4.1, 4.2, 4.3, 4.5, 4.6, 4.9, 4.10, 4.2, 4.47 глави 4 розділу VІІ Правил, замовник спільно з генпідрядною (підрядною) організацією зобов`язаний призначити наказом відповідальних за пожежну безпеку осіб від замовника і генпідрядної (підрядної) організації по об`єкту в цілому і по окремих ділянках.

Особи, відповідальні за пожежну безпеку на об`єкті, повинні: організувати вивчення та забезпечити контроль за виконанням на споруджуваних об`єктах цих Правил, а також протипожежних заходів проектів організації та виконання робіт працівниками, зайнятими під час проведення вогневих, фарбувальних та будівельно-монтажних робіт; забезпечити проведення з працюючими на будівництві інструктажів та перевірки знань з питань пожежної безпеки; встановити на об`єктах, що споруджуються, режим куріння, проведення вогневих та інших пожежонебезпечних робіт, порядок прибирання, вивезення, утилізації горючих будівельних відходів; здійснювати заходи щодо забезпечення об`єктів засобами зв`язку, протипожежним водопостачанням, знаками пожежної безпеки, а також первинними засобами пожежогасіння; утримувати у справному стані і постійній готовності до застосування первинні засоби пожежогасіння та зв`язку; не допускати ведення будівельно-монтажних робіт, якщо відсутні протипожежне водопостачання, дороги, під`їзди та зв`язок.

Особи, відповідальні за пожежну безпеку окремих ділянок, зобов`язані: забезпечити дотримання на підпорядкованих їм ділянках встановленого протипожежного режиму всіма працівниками; знати пожежну небезпеку своєї ділянки; своєчасно та якісно виконувати протипожежні заходи, передбачені проектами і цими Правилами забезпечити пожежобезпечну експлуатацію приладів опалення, тепловиробляючих установок, електромереж та електроустановок, вживати негайних заходів для усунення виявлених несправностей, що можуть призвести до пожежі; забезпечити справне утримання та постійну готовність засобів пожежогасіння, навчати працівників правилам застосування вказаних засобів; не допускати перебування працівників та інших осіб, які закінчили роботу, в побутових і допоміжних приміщеннях.

Розміщення виробничих, складських та допоміжних будинків і споруд на території будівництва повинно відповідати затвердженому у встановленому порядку генплану, опрацьованому у складі проекту організації будівництва з урахуванням вимог цих Правил та будівельних норм.

Забороняється розміщення будинків та споруд на території будівництва з відхиленнями від чинних норм, правил та затвердженого генплану.

Споруджувані будинки, тимчасові споруди, підсобні приміщення, а також будівельні майданчики повинні бути забезпечені первинними засобами пожежогасіння.

На території будівництва площею 5 га та більше має бути не менше двох в`їздів з протилежних боків майданчика. Дороги повинні мати покриття, придатне для проїзду пожежних автомашин будь-якої пори року. Ворота для в`їзду мають бути не менше 4,5 м завширшки. Біля в`їздів на будмайданчик необхідно встановлювати (вивішувати) плани з нанесеними на них будинками та спорудами, що будуються, а також допоміжними будинками і спорудами, в`їздами, під`їздами, вододжерелами, засобами пожежогасіння та зв`язку.

До всіх споруд, що будуються, та допоміжних споруд, у тому числі тимчасових, місць відкритого зберігання будівельних матеріалів, конструкцій та устаткування має бути забезпечений вільний під`їзд. Улаштування під`їздів та доріг до будівель, що зводяться, необхідно завершити до початку основних будівельних робіт. Уздовж будівель понад 18 м завширшки проїзди повинні бути з двох поздовжніх боків, а понад 100 м завширшки - з усіх боків будови. Відстань від краю проїжджої частини до стін будівель та споруд не повинна перевищувати 25 м.

Для евакуації людей з висотних споруд необхідно влаштовувати не менше двох сходів з негорючих матеріалів на весь період будівництва.

Усі роботи, які пов`язані з підвищенням вогнестійкості будівельних конструкцій та вогнезахисту матеріалів, повинні проводитися під час зведення будинку, споруди одночасно з монтажем даних елементів конструкцій згідно з проектом виконання робіт.

У разі пошкодження шару вогнезахисної обробки повинні вживатися заходи щодо негайного його відновлення.

До початку основних будівельних робіт на будові має бути забезпечене протипожежне водопостачання від пожежних гідрантів на водогінній мережі або з резервуарів (водойм). Пожежні депо, пости, передбачені проектом, повинні влаштовуватись у першу чергу будівництва, використання їх під інші потреби забороняється.

У взаємозв`язку з вищенаведеним, суд дійшов висновку, що вимоги Кодексу та Правил є безумовно обов`язковими для виконання відповідачем.

Окрім того, для замовників будівництва (забудовників) при здійсненні будівельно-монтажних робіт обов`язковими для дотримання та виконання є державні будівельні норми стандарти та правила, зокрема, в даному випадку, ДБН В.1.1-7:2016 «Пожежна безпека об`єктів будівництва», ДБН В.2.2-15:2019 «Житлова будинки. Будинки і споруди», ДБН В.2.5-20:2018 «Газопостачання», ДБН В.2.5-64:2012 «Внутрішній водопровід та каналізація», ДБН Б.2.2-12:2019 «Планування і забудова територій».

У свою чергу, відповідно до статті 47 Кодексу, державний нагляд (контроль) з питань цивільного захисту здійснюється за додержанням та виконанням вимог законодавства у сферах техногенної та пожежної безпеки, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, за діяльністю аварійно-рятувальних служб, а також у сфері промислової безпеки та гірничого нагляду, поводження з радіоактивними відходами відповідно до Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», цього Кодексу та інших законодавчих актів.

Згідно із частинами першою, другою статті 64 Кодексу, центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення.

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону (стаття 66 Кодексу).

Центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо, зокрема суб`єктів господарювання (пункт 2 частини першої статті 65 Кодексу).

Статтею 67 Кодексу визначено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить, окрім іншого: здійснення державного нагляду (контролю) у сфері техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства органами та суб`єктами господарювання, аварійно-рятувальними службами, зазначеними у статті 65 цього Кодексу (пункт 1 частини першої); складення актів перевірок, приписів про усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки у разі виявлення таких порушень (пункт 11 частини першої); звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей (пункт 12 частини першої).

Відповідно до частини другої статті 68 Кодексу, у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктом 1 частини першою статті 70 Кодексу, підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами.

Повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду (частина друга статті 70 Кодексу).

У свою чергу, центральним органом виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки є Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС), яка відповідно до Положення про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 (далі Положення № 1052) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Основними завданнями ДСНС є здійснення державного нагляду (контролю) за додержанням і виконанням вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб (підпункт 2 пункту 3 Положення № 1052).

ДСНС здійснює свої повноваження безпосередньо і через утворені в установленому порядку територіальні органи (пункт 7 Положення № 1052).

Таким чином суд уважає, що позивач наділений відповідними повноваженнями щодо здійснення державного нагляду (контролю) за дотриманням законодавства у сфері пожежної безпеки та техногенної безпеки, у тому числі шляхом проведення позапланових перевірок, а також звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів з підстав недотримання (невиконання) суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки визначених Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, нормами і правилами.

Разом із тим, правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон № 877-V.

Відповідно до частин першої, четвертої, п`ятої, одинадцятої статті 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа.

Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Виробництво (виготовлення) або реалізація продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання можуть бути зупинені повністю або частково виключно за рішенням суду.

Відновлення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг суб`єктами господарювання після призупинення можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював призупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених судом порушень.

Плановий чи позаплановий захід щодо суб`єкта господарювання - юридичної особи має здійснюватися у присутності керівника або особи, уповноваженої керівником. Плановий чи позаплановий захід щодо фізичної особи - підприємця має здійснюватися за його присутності або за присутності уповноваженої ним особи.

Відповідно до частини першої статті 6 Закону № 877-V підставами для здійснення позапланових заходів є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Згідно зі статтею 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки.

На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

За результатами здійснення планового або позапланового заходу посадова особа органу державного нагляду (контролю) складає акт, який повинен містити такі відомості: дату складення акта; тип заходу (плановий або позаплановий); форма заходу (перевірка, ревізія, обстеження, огляд тощо); предмет державного нагляду (контролю); найменування органу державного нагляду (контролю), а також посаду, прізвище, ім`я та по батькові посадової особи, яка здійснила захід; найменування юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи - підприємця, щодо діяльності яких здійснювався захід.

Посадова особа органу державного нагляду (контролю) зазначає в акті стан виконання вимог законодавства суб`єктом господарювання, а в разі невиконання - детальний опис виявленого порушення з посиланням на відповідну вимогу законодавства.

В останній день перевірки два примірники акта підписуються посадовими особами органу державного нагляду (контролю), які здійснювали захід, та суб`єктом господарювання або уповноваженою ним особою, якщо інше не передбачено законом.

Якщо суб`єкт господарювання не погоджується з актом, він підписує акт із зауваженнями.

Зауваження суб`єкта господарювання щодо здійснення державного нагляду (контролю) є невід`ємною частиною акта органу державного нагляду (контролю).

У разі відмови суб`єкта господарювання підписати акт посадова особа органу державного нагляду (контролю) вносить до такого акта відповідний запис.

Один примірник акта вручається керівнику чи уповноваженій особі суб`єкта господарювання - юридичної особи, її відокремленого підрозділу, фізичній особі - підприємцю або уповноваженій ним особі в останній день заходу державного нагляду (контролю), а другий зберігається в органі державного нагляду (контролю).

На підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду.

Разом із тим, за загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

У свою чергу, згідно зі статтею 72 Кодексу адміністративного судочинства України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом на підставі пояснень сторін, третіх осіб та їхніх представників, показань свідків, письмових і речових доказів, висновків експертів.

Виходячи з наведених норм у взаємозв`язку зі встановленими обставинам справи, судом не встановлено, а відповідачем не наведено обставин порушення позивачем процедури проведення позапланової перевірки та оформлення її результатів. Натомість судом встановлено, що позивач належним чином виконав наведені вимоги законодавства, отже позапланова перевірка відповідача проведена позивачем у межах наданих йому повноважень, а також у порядку та спосіб, визначені Законом № 877-V.

Разом із тим, відповідачем не подано будь-яких доказів, а судом не встановлено обставин спростування виявлених позивачем порушень, зафіксованих в акті від 10.11.2021 № 1163, а також їх усунення у повному обсязі.

Водночас суд констатує, що визначення поняття «порушення, яке створює загрозу життю та/або здоров`ю людей», є оціночним. Одночасно, на переконання суду, всі порушення у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, у тій чи іншій мірі, створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

При цьому, як вже зазначалось, відповідно до статті 2 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, право кожного на життя охороняється законом. Цей припис зобов`язує державу вживати належних заходів для захисту життя осіб, які знаходиться під її юрисдикцією. Слід зазначити, що це зобов`язання повинно тлумачитися як таке, що застосовується в контексті будь-якої діяльності, публічної чи ні, в якій право на життя може бути поставлене під сумнів.

Отже, недодержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, призводить до невиправданого ризику можливого завдання шкоди життю і здоров`ю людей, які перебувають на відповідному об`єкті.

Також суд зазначає, що допущені відповідачем порушення, зафіксовані в акті від 10.11.2021 № 1163, можуть призвести до: швидкого займання та появи пожежі; пізнього виявлення пожежі та оповіщення людей, у зв`язку з чим первинні засоби пожежогасіння будуть неефективними, а продукти горіння і чадний газ унеможливлять своєчасну та безпечну евакуацію з приміщень, що призведе до отруєння людей, які перебуватимуть на об`єкті, гасіння пожежі здійсниться лише після прибуття пожежних підрозділів з необхідними засобами гасіння; втрати часу на пожежогасіння; перешкоджання швидкій евакуації людей з об`єкту, створення затору людського потоку та збільшення часу евакуації, а також її ускладненню в цілому; збільшення часу прибуття та реагування на надзвичайні ситуації аварійно-рятувальними підрозділами; зменшення межі вогнестійкості несучих елементів конструкції, що зменшує час для порятунку людей та організацій гасіння пожежі, а також може призвести до руйнації будівель та інших конструкцій; невірних дій при виникненні надзвичайної ситуації та створення загрози її виникнення; тощо, що в сукупності створює реальну загрозу життю та здоров`ю людей, які перебувають на об`єкті.

Разом із тим, відповідно до положень статей 3, 27 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Обов`язок держави захищати життя людини.

Таким чином, виходячи з наведеного, оскільки станом на час розгляду справи відповідачем не надано суду будь-яких доказів усунення у повному обсязі виявлених порушень у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки, зафіксованих в акті планової перевірки від 10.11.2021 № 1163, суд доходить висновку, що такі порушення мають триваючий характер та потенційно загрожують життю та здоров`ю людей.

При цьому суд уважає, що виявлені порушення, які не усунуті відповідачем, не є формальними, а стосуються виключно відсутності у відповідача необхідної системи заходів цивільного та протипожежного захисту для уникнення виникнення надзвичайних ситуацій і швидкого реагування у разі їх виникнення.

Таким чином, характер суспільної небезпечності, встановлених під час перевірки відповідача порушень, а також наявність реальної загрози життю та/або здоров`ю людей є обґрунтованими.

Виходячи з наведеного в сукупності, суд уважає обґрунтованими доводи позивача про наявність правових підстав для застосування до відповідача відповідних заходів реагування.

Разом із тим суд зазначає, що такий захід реагування як повне або часткове зупинення роботи не є санкцією за порушення вимог законодавства з питань техногенної та пожежної безпеки, а є превентивним заходом, який спрямований на недопущення існування невиправданого ризику виникнення надзвичайних ситуацій та, відповідно, ризику завдання шкоди життю та здоров`ю населення.

При цьому, суд враховує, що застосований захід реагування має тимчасовий характер, період дії якого безпосередньо залежить від факту усунення відповідачем виявлених порушень. Крім того, застосований до відповідача захід реагування має також спонукаючий характер, направлений на забезпечення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки.

Відновлення діяльності після її зупинення рішенням суду в силу вимог частини п`ятої статті 4 Закону № 877-V можливе з моменту отримання органом державного нагляду (контролю), який ініціював таке зупинення, повідомлення суб`єкта господарювання про усунення ним усіх встановлених порушень.

Виходячи з наведених норм, у взаємозв`язку з фактичними обставинами справи, оскільки відповідачем не надано доказів, які б спростовували виявлені позивачем порушення або підтверджували їх усунення у повному обсязі, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Київській області (; місцезнаходження: 04071, м. Київ, вул. Межигірська, буд. 8) задовольнити повністю.

Застосувати до Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» (; місцезнаходження: 08141, Київська область, с. Святопетрівське, б-р Тараса Шевченка, буд. 10, офіс 109) заходи реагування у вигляді повного зупинення роботи, а саме: проведення будівельно-монтажних робіт із будівництва багатоквартирного житлового будинку розташованого за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Крюківщина, вул. Відродження, буд. 1, шляхом зобов`язання Товариства з обмеженою відповідальністю «Житловий комплекс «Нові Жуляни» повністю зупинити проведення будівельно-монтажних робіт до повного усунення порушень, зазначених в акті від 10.11.2021 № 1163.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.