Справа № 120/5539/22
Суддя: Дмитришена Руслана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 грудня 2022 р. Справа № 120/5539/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дмитришеної Р.М., розглянувши письмово в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом: ОСОБА_1 до: Головного управління ДПС у Вінницькій області про: визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшли матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує на протиправність оскаржуваного податкового повідомлення-рішення №0-0203 від 15.10.2019 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 3606,35 грн.

З метою скасування вказаного податкового повідомлення-рішення, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Ухвалою від 26.07.2022 позовну заяву залишено без руху та встановлено 10-денний строк для усунення недоліків шляхом подання до суду заяви про поновлення строку звернення до суду разом із доказами, які, на її думку, вказують на поважність причин пропуску строку.

На виконання зазначеної ухвали позивачем подано до суду заяву, в якій остання клопоче про поновлення пропущеного строку звернення до суду.

Ухвалою від 12.09.2022 задоволено заяву позивача, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду з даним позовом та поновлено ОСОБА_1 строк на звернення до суду. Відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні). Установлено строки для подання заяв по суті.

26.09.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про залишення позовної заяви без розгляду. Мотивуючи клопотання зазначено, що податкове повідомлення-рішення №0-0203 від 15.10.2019 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 3606,35 грн, отримано позивачем особисто 31.11.2019, отже останньою порушено шестимісячний строк звернення до суду із даним позовом.

Ухвалою від 21.11.2022 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без розгляду у зв`язку з пропуском строку звернення до адміністративного суду.

Ухвалою від 21.11.2022 прийнято до розгляду заяву про зміну підстав позову, що зареєстрована за вх. №49249/22 (а.с. 64-87). Установлено учасникам справи строки для подання заяв по суті.

05.12.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, у якому відповідач просить відмовити у задоволенні позовних вимог. Так, відповідач, покликаючись на положення Податкового кодексу України, зазначає, що об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка (підпункт 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України), а базою оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно ОСОБА_2 є власником нежитлових будівель, зокрема: будівлі свинарника №3 - "А", прибудова "а", прибудова - "а1", водонапірна башта - "Б", артезіанська свердловина - №1, загальною площею 475,6 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_1 ; будівлі консервного цеху - "Б", котельня "Б1", убиральня - "Д", огорожа - "№1", площею 581,2 кв. м., який розташований за адресою: АДРЕСА_2 .

ГУ ДПС у Вінниькій області сформувало фізичній особі ОСОБА_2 за допомогою програмного забезпечення ІС Податковий блок, системи Облік платежів, режиму Плата за нерухомість в автоматичному режимі за 2018 рік (за 2 місяці) податкове повідомлення-рішення №0-0203 від 15.10.2019 в розмірі 3606,35 грн.(581,2кв.м).

Розрахунок податку на нерухоме майно за 2018 рік по об`єкту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 : 581,2*1,0%*3723:12міс.*2міс.=3606,35 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 581,2 кв.м.

Відповідач звертає увагу, що встановлена підпунктом "ж" підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 Податкового кодексу України пільга стосується сільськогосподарських товаровиробників і направлена на створення сприятливих умов для здійснення сільськогосподарської діяльності, стимулювання такої діяльності та досягнення її збалансованого податкового навантаження.

Таким чином, нормами Податкового кодексу України визначено умови, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, а саме коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури.

Оскільки будь-які докази на підтвердження факту використання позивачем нежитлових будівель як об`єкту сільськогосподарської інфраструктури у матеріалах справи не має, підстави для застосування податкової пільги до об`єкта оподаткування відсутні.

Окремо відповідач звертає увагу на строки звернення до суду з вимогою про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення.

Враховуючи, що розгляд справи по суті розпочався, інших заяв не надходило, клопотання щодо продовження процесуального строку не подавались, відтак, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними в ній доказами.

Суд, розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивачу на праві власності належать будівлі свинарника №3 - "А", прибудова "а", прибудова - "а1", водонапірна башта - "Б", артезіанська свердловина - №1, загальною площею 475,6 кв. м. та будівлі консервного цеху - "Б", котельня "Б1", убиральня - "Д", огорожа - "№1", площею 581,2 кв. м.

Право власності на об`єкт будівлі консервного цеху - "Б", котельня "Б1", убиральня - "Д", огорожа - "№1" виникло на підставі договору дарування з 30.11.2018, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу (а.с. 68-69), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 70).

ГУ ДПС у Вінниькій області сформувало фізичній особі ОСОБА_2 за допомогою програмного забезпечення ІС Податковий блок, системи Облік платежів, режиму Плата за нерухомість в автоматичному режимі за 2018 рік (за 2 місяці) податкове повідомлення-рішення №0-0203 від 15.10.2019 в розмірі 3606,35 грн.(581,2кв.м).

Розрахунок податку на нерухоме майно за 2018 рік по об`єкту нерухомого майна, яке належить ОСОБА_2 : 581,2*1,0%*3723:12міс.*2міс.=3606,35 грн. за нежитлове приміщення загальною площею 581,2 кв.м.

Позивач не погоджується із прийнятим рішенням, вважає його протиправним з підстав того, що вона займається виробництвом (вирощуванням) сільськогосподарської продукції та з подальшою її реалізацією, та відповідно, має право на податкову пільгу, передбачену абзацу «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, що було встановлено постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2022 року по справі №120/7302/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, якою визнано протиправним та скасовано аналогічне податкове повідомлення - рішення за 2021 рік саме щодо даного нерухомого майна - будівлі консервного цеху - «Б», «котельні» «Б1 та убиральні «Д» з огорожею №1 по АДРЕСА_2 .

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд виходить з наступного.

Згідно з положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Податковий кодекс України регулює відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

Відповідно до пункту 15.1 статті 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.

Згідно з статтею 265 Податкового кодексу України податок на майно складається з: податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки; транспортного податку та плати за землю.

Порядок справляння податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки визначено статтею 266 Податкового кодексу України (далі ПК України).

Підпунктом 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України встановлено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

Відповідно до підпункту 266.2.1 пункту 266.2 статті 266 ПК України об`єктом оподаткування є об`єкт житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його частка.

Базою ж оподаткування є загальна площа об`єкта житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі його часток (підпункт 266.3.1 пункту 266.3 статті 266 Податкового кодексу України).

Відповідно до підпункту 266.3.2 пункту 266.3 статті 266 ПК України база оподаткування об`єктів житлової та нежитлової нерухомості, в тому числі їх часток, які перебувають у власності фізичних осіб, обчислюється контролюючим органом на підставі даних Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, що безоплатно надаються органами державної реєстрації прав на нерухоме майно та/або на підставі оригіналів відповідних документів платника податків, зокрема документів на право власності.

Згідно з підпунктом 266.6.1 пункту 266.6 статті 266 ПК України базовий податковий (звітний) період дорівнює календарному року.

За змістом підпункту 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України обчислення суми податку з об`єкта/об`єктів нежитлової нерухомості, які перебувають у власності фізичних осіб, здійснюється контролюючим органом за місцем податкової адреси (місцем реєстрації) власника такої нерухомості виходячи із загальної площі кожного з об`єктів нежитлової нерухомості та відповідної ставки податку.

Податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум податку, обчисленого згідно з підпунктом 266.7.1 пункту 266.7 статті 266 ПК України, та відповідні платіжні реквізити, зокрема, органів місцевого самоврядування за місцезнаходженням кожного з об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості, надсилаються (вручаються) платнику податку контролюючим органом за місцем його податкової адреси (місцем реєстрації) до 1 липня року, що настає за базовим податковим (звітним) періодом (роком) (підпункт 266.7.2 пункту 266.7 статті 266 ПК України).

Відповідно до матеріалів справи відповідачем прийнято спірне податкове повідомлення-рішення від 15.10.2019 №0-0203 з податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, що сплачується фізичними особами, які є власниками об`єктів нежитлової нерухомості на суму 3606,35 грн.

Відповідно до розрахунку податок на нерухоме майно нараховано за 2018 рік за нежитлове приміщення загальною площею 581,2 кв.м.

Об`єкт будівлі із площею 581,2 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві власності з 30.11.2018, що підтверджується договором дарування від 30.11.2018, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького нотаріального округу (а.с. 68-69), витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 70), складається із консервного цеху - "Б", котельні "Б1", убиральні - "Д", огорожі - "№1".

Відповідач заперечуючи проти позову вказує, що нормами Податкового кодексу України визначено умови, за яких власник об`єкта оподаткування звільняється від сплати відповідного податку, а саме коли будівлі, споруди належать сільськогосподарському товаровиробнику (юридичній та фізичній особі), віднесені до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000, не здаються їх власниками в оренду, лізинг, позичку. При цьому такі будівлі повинні використовуватись як об`єкт сільськогосподарської інфраструктури, що передбачено абз ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Проте, суд зазначає, що положення абз ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, в редакції якої передбачено умову віднесення будівель до класу "Будівлі сільськогосподарського призначення, лісівництва та рибного господарства" (код 1271) Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 встановлено Законом України від 23.11.2018 №2628-VIII, який набрав чинності 01.01.2019.

Однак, оскільки позивачу нараховано податок на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки за 2018 рік, що вказано у спірному рішенні, положення абз ж підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України в редакції Закону України від 23.11.2018 №2628-VIII не підлягають застосуванню.

Разом з тим, щодо наявності у позивача податкових пільг з податку на нерухоме майно відмінне від земельної ділянки щодо будівлі консервного цеху - "Б", котельня "Б1", убиральня - "Д", огорожа - "№1", площею 581,2 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 , суд зазначає наступне.

Підпунктом «є» підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України визначено, що не є об`єктом оподаткування будівлі промисловості, зокрема виробничі корпуси, цехи, складські приміщення промислових підприємств.

Відповідно до пункту 30.1 статті 30 ПК України податкова пільга - передбачене податковим та митним законодавством звільнення платника податків від обов`язку щодо нарахування та сплати податку та збору, сплата ним податку та збору в меншому розмірі за наявності підстав, визначених пунктом 30.2 цієї статті.

Підставами для надання податкових пільг є особливості, що характеризують певну групу платників податків, вид їх діяльності, об`єкт оподаткування або характер та суспільне значення здійснюваних ними витрат (пункт 30.2 статті 30 ПК України).

В силу вимог підпункту 14.1.129-1 пункту 14.1 статті 14 ПК України у нежитловій нерухомості виділяють, зокрема, будівлі офісні (будівлі фінансового обслуговування, адміністративно-побутові будівлі, будівлі для конторських та адміністративних цілей), будівлі промислові та склади.

Відповідно до Державного класифікатора будівель та споруд ДК 018-2000 будівлі промисловості (криті будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо) віднесено до підрозділу Будівлі нежитлові (група 125 Будівлі промислові та склади клас 1251 Будівлі промисловості).

До будівель промисловості відносяться об`єкти нерухомості, які відповідно до ДК 018-2000 належать до класу 1251 Будівлі промисловості, що включає підкласи: 1251.1 Будівлі підприємств машинобудування та металообробної промисловості; 1251.2 Будівлі підприємств чорної металургії; 1251.3 Будівлі підприємств хімічної та нафтохімічної промисловості; 1251.4 Будівлі підприємств легкої промисловості; 1251.5 Будівлі підприємств харчової промисловості; 1251.6 Будівлі підприємств медичної та мікробіологічної промисловості; 1251.7 Будівлі підприємств лісової деревообробної та целюлозно-паперової промисловості; 1251.8 Будівлі підприємств будівельної індустрії, будівельних матеріалів та індустрії, будівельних матеріалів та виробів, скляної та фарфоро-фаянсової промисловості; 1251.9 Будівлі інших промислових виробництв, включаючи поліграфічне.

Визначення приналежності будівлі до того чи іншого класу проводиться на підставі документів, що підтверджують право власності, з урахуванням класифікаційних ознак та функціонального призначення об`єкта нерухомості згідно з ДК 018-2000.

Так, згідно з ДК 018-2000 до групи (код 125) Будівлі промислові та склади належить клас (код 1251) Будівлі промисловості, який включає будівлі промислового призначення, наприклад, фабрики, майстерні, бойні, пивоварні заводи, складальні підприємства тощо. До класу (код 1252) "Резервуари, силоси та склади" належать, зокрема, спеціальні склади, складські майданчики.

Верховний Суд у постанові від 21.01.2022 у справі № 820/3402/18 зазначив, що застосовуючи об`єктно-функціональний підхід до визначення податкової пільги у абзаці є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, законодавець ключовим критерієм обрав функціональне призначення будівлі, а не належність конкретному суб`єкту-платнику.

Обмежувальне тлумачення шляхом введення додаткової ознаки надання пільги по сплаті податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, - звільнення від оподаткування за критерієм будівлі промисловості, лише об`єктів нежитлової нерухомості промислових підприємств (юридичних осіб), по суб`єктному складу, не може бути застосовано, оскільки положеннями підпункту 266.1.1 пункту 266.1 статті 266 ПК України визначено, що платниками податку є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, які є власниками об`єктів житлової та/або нежитлової нерухомості.

При цьому, самостійно, специфіка об`єкта оподаткування - наявність спеціального статусу будівлі, а саме: статусу будівлі промисловості - не може бути достатньою підставою для звільнення від оподаткування.

Обираючи за вихідне поняття промисловість, у зв`язку з яким застосовується податкова пільга, законодавець пов`язує звільнення від сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, не тільки із його статусом (придатністю його застосування у виробничому промисловому циклі господарської діяльності без конкретизації видів промислового виробництва та організаційних форм, у яких воно здійснюється), а й з використанням будівлі з метою провадження виробничої діяльності, тобто з використанням такої за цільовим призначенням для виготовлення промислової продукції.

Встановлення законодавцем певних податкових пільг зі сплати податку на нерухоме майно, відмінне від земельної ділянки, зокрема нормою абзацу є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України, спрямоване на збалансування суспільних відносин у сфері справляння податків, зменшення податкового навантаження на тих платників податків (фізичних та юридичних осіб), які є власниками певних об`єктів нерухомості, з метою стимулювання їх використовувати ці об`єкти за функціональним призначенням.

Отже, застосування абзацу є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі, якщо власниками об`єктів промисловості є фізичні та юридичні особи, в тому числі нерезиденти, та за умови (з врахуванням виду їх діяльності) використання таких об`єктів за функціональним призначенням, тобто для промислового виробництва (виготовлення промислової продукції будь-якого виду).

Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів, інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у постанові від 17 лютого 2020 року у справі №820/3556/17.

У цій постанові судова палата частково відступила від висновків Верховного Суду у постанові від 15 травня 2018 року (справа №806/2676/17), а саме в частині, що застосування підпункту є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України можливе у разі дотримання двох обов`язкових умов: наявність будівель промисловості та їх перебування у власності промислових підприємств.

Відповідно до висновків Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові від 23 березня 2022 року по справі №120/7302/21-а за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області, як відокремлений підрозділ ДПС, про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, зазначено, що позивач є членом фермерського господарства Бондарук (), що підтверджується витягом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до Статуту ФГ Бондарук та відомостей вищезазначеного реєстру основними видами діяльності фермерського господарства є: 01.11 Вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний) 01.13 Вирощування овочів і баштанних культур, коренеплодів і бульбоплодів 01.19 Вирощування інших однорічних і дворічних культур 01.24 Вирощування зерняткових і кісточкових фруктів 01.25 Вирощування ягід, горіхів, інших плодових дерев і чагарників 01.30 Відтворення рослин 01.41 Розведення великої рогатої худоби молочних порід 01.61 Допоміжна діяльність у рослинництві 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин 46.31 Оптова торгівля фруктами й овочами 77.31 Надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання 47.81 Роздрібна торгівля з лотків і на ринках харчовими продуктами, напоями та тютюновими виробами.

При цьому ОСОБА_2 є власником нежитлових будівель: будівлі консервного цеху - "Б", котельня "Б1", убиральня - "Д", огорожа - "№1", площею 581,2 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Право власності на вказаний об`єкт виникло на підставі: договору дарування, серія та номер: 777, виданий 30.11.2018, видавник: Приватний нотаріус Вінницького районного нотаріального округу Дробаха В.О.

Оскільки позивач є власникамом об`єктів промисловості та з врахуванням виду діяльності фермерського господарства до якого належить позивач та враховуючи використання таких об`єктів за функціональним призначенням, щодо виробництва продукції, колегія суддів Сьомого апеляційного адміністративного суду у постанові від 23 березня 2022 року по справі №120/7302/21-а дійшла висновку щодо застосування у спірних правовідносинах абзацу є підпункту 266.2.2 пункту 266.2 статті 266 ПК України.

Таким чином, належні позивачу будівлі консервного цеху - "Б", котельня "Б1", убиральня - "Д", огорожа - "№1", площею 581,2 кв. м., яка розташована за адресою: АДРЕСА_2 не є об`єктом оподаткування в силу імперативних приписів закону і податок на нерухоме майно на неї не повинен нараховуватись.

Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

З приводу доводів відповідача, що позивачем пропущений строк звернення до суду, то суд зазначає, що ухвалою від 12.09.2022 визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено строк. Ухвалою від 21.11.2022 відмовлено відповідачу у задоволені клопотання про залишення позовної заяви без розгляду.

Суд при вирішені питання щодо строків звернення до суду позивачем взяв до уваги, що оскільки належними та допустимими доказами не доведено вручення позивачу спірного рішення, тому наявні підстави для поновлення пропущеного строку з поважних причин.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень та докази, надані позивачем, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення даного позову.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір належить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області від 15.10.2019 №0-0203 про визначення ОСОБА_1 податкового зобов`язання на суму 3606,35 грн.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Інформація про учасників справи:

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області, як відокремленого підрозділу Державної податкової служби України (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028, код ЄДРПОУ ВП 44069150).

Суддя Дмитришена Руслана Миколаївна