Справа № 620/8963/22
Суддя: Житняк Л.О.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 грудня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/8963/22

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Житняк Л.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, скасування вимоги,

У С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Чернігівській області, в якому просить:

визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо не списання в інтегрованій картці позивача з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування недоїмки за період з серпня 2017 року по 10 липня 2020 року в розмірі 30 911,52 грн;

зобов`язати відповідача виключити (списати) із інтегрованої картки платника податків інформацію про наявність недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з серпня 2017 року по 10 липня 2020 року в розмірі 30 911,52 грн;

скасувати вимогу від 13.11.2018 №Ф-484-52 про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 15 817,53 грн.

Відповідно до ст.171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи є передбачені нормами Кодексу адміністративного судочинства України підстави для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі.

Вивчивши подані позовні матеріали, суд приходить до висновку про те, що адміністративний позов подано з порушенням вимог, встановлених статтею 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Щодо строку звернення до суду з даною позовною заявою, суд зазначає наступне.

Частиною 1 ст. 118 КАС України визначено, що процесуальні строки - це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені - встановлюються судом. Процесуальні строки визначаються днями, місяцями і роками, а також можуть визначатися вказівкою на подію, яка повинна неминуче настати.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 3 ст. 122 КАС України для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Таким чином, строк звернення до адміністративного суду - це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Як встановлено судом, позивач оскаржує дії відповідача щодо не списання в інтегрованій картці позивача з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування недоїмки за період з серпня 2017 року по 10 липня 2020 року в розмірі 30 911,52 грн, та просить скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 13.11.2018 №Ф-484-52.

При вирішенні питання щодо дотримання строку звернення до адміністративного суду необхідно чітко диференціювати поняття дізнався та повинен був дізнатись.

Так, під поняттям дізнався необхідно розуміти конкретний час, момент, факт настання обізнаності особи щодо порушених її прав, свобод та інтересів.

Поняття повинен був дізнатися необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені.

Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

Реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого.

Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, не реалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою. До того ж, за умови відсутності часових обмежень для звернення до суду за минулі періоди відповідач був би позбавлений можливості реалізовувати покладені на нього завдання, зокрема здійснювати ефективний розподіл фінансових ресурсів для виплати грошової допомоги; така ситуація не відповідала б принципу юридичної визначеності.

Верховний Суд у постанові від 23.12.2020 (справа №360/4485/19) наголосив, що законодавче закріплення строків звернення з адміністративним позовом до суду є гарантією стабільності публічно-правових відносин, призначенням якої є забезпечення своєчасної реалізації права на звернення до суду, забезпечення стабільної діяльності суб`єктів владних повноважень при здійсненні управлінських функцій, дисциплінування учасників адміністративного судочинства. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого публічно-правові відносини можуть вважатися спірними. Тому, якщо протягом законодавчо встановлено строку особа не звернулася до суду за вирішенням спору, відповідні відносини набувають ознаки стабільності.

Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання вчиняти дії з метою їх відновлення не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

При цьому, посилання позивача у заяві про усунення недоліків щодо пропущення строку звернення до суду на не отримання вимоги в 2018 року та не відображання її в ІКП, суд не визнає дані причини пропуску строку звернення до суду поважними.

Судом встановлено, що вимога про скасування ви про сплату боргу (недоїмки) в розмірі 15 817,53 грн надіслана позивачу на його адресу рекомендованим листом, конверт повернувся з відміткою «за закінченням терміну зберігання» 18.01.2019. При цьому, будь-яких доказів щодо поважності пропуску строку звернення до суду з вимогою про скасування вимоги від 13.11.2018 №Ф-484-52, у відповідності до норм ст. 122 КАС України, позивачем подано не було.

Крім того, позивачем не надано суду жодних доказів на підтвердження викладених у клопотанні обставин про поновлення строку зокрема, на підтвердження того, що існували будь-які непереборні та об`єктивні перешкоди або труднощі, які при цьому не залежали від волі позивача та унеможливили своєчасне, тобто у встановлений законом процесуальний строк, подання відповідного адміністративного позову. Також на противагу обґрунтувань позивача про можливість розглядати позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльність відповідача щодо не списання в інтегрованій картці позивача з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування недоїмки за період з серпня 2017 року по 10 липня 2020 року в розмірі 30 911,52 грн, суд зазначає, що вказані позовні вимоги є похідними від вимоги про скасування вимоги від 13.11.2018 №Ф-484-52т і окремо розглядатись не можуть в силу Закону України Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, оскільки саме в інтегрованій картці визначена сума недоїмки з єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з серпня 2017 року по 10 липня 2020 року в розмірі 30 911,52 грн на підставі вимоги від 13.11.2018 №Ф-484-52.

Отже, враховуючи, що незнання закону не звільняє від відповідальності, а позивачка не цікавилась своїм статусом фізичної особи-підприємця щодо обов`язку сплати єдиного соціального внеску, в період декретної відпустки, суд не знаходить правових підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Положеннями пункту 9 частини четвертої статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України установлено, що позовна заява повертається позивачеві, у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Згідно частини другої статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Враховуючи, що позивачем пропущено строк звернення до суду з даною позовною заявою без поважних причин, тому позовна заява підлягає поверненню.

Одночасно суд вважає за необхідне роз`яснити позивачу, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

На підставі викладеного та керуючись статтями 122, 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Чернігівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії, скасування вимоги повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали про повернення позовної заяви та позовну заяву і додані до неї документи надіслати позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею. Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом п`ятнадцяти днів з дня складання повного судового рішення.

Суддя Л.О. Житняк