Справа № 240/8101/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 240/8101/22

Головуючий у 1-й інстанції: Шуляк Любов Анатоліївна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

28 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова- Технологія 1" до Житомирської митниці Державної митної служби України про визнання протиправною та скасування картки відмови,

В С Т А Н О В И В :

в травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю "Нова- Технологія 1" звернулось до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Житомирської митниці Державної митної служби України, в якому просило визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці №UA101020/2021/001444.

Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із прийнятим судовим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, у якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що, на його думку, призвело до неправильного вирішення спору. Позивач стверджує, що відмова відповідача ґрунтується на інформації щодо не підтвердження походження товару, який імпортувався в межах інших господарських відносин за участі іншої юридичною особи. Зазначає, що для митного оформлення товару був наданий належним чином оформлений сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.l, наявність якого є достатньою підставою для підтвердження його походження, а також всі інші необхідні документи для застосування преференційного режиму щодо товару, а тому вважає картку відмови протиправною.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач заперечив наведені доводи апеляційної скарги, зазначивши про їх необґрунтованість та повне спростування в ході розгляду даної справи судом першої інстанції.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що до відділу митного оформлення "Оліївка" митного поста "Житомир-центральний" 23.12.2021р. було подано митну декларацію №UA101020/2021/029491 для здійснення митного оформлення у режимі "Імпорт" товару "телескопічний навантажувач, бувший у використанні, марки JCB 533-105", одержувач ТОВ "Нова Технологія 1".

До МД були надані наступні документи:

- інвойс від 08.12.2021 № 2724/2868B;

- СМR б/н від 16.12.2021;

- сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 17.12.2021 № S0241276;

- платіжне доручення в іноземній валюті від 14.12.2021 №18;

- довідка про транспортні витрати від 16.12.2021 №97068-2;

- контракт від 13.12.2021 № 13.12.2021;

- специфікація №1 від 13.12.2021.

У графі 34 митної декларації була вказана країна походження товару Великобританія. Для підтвердження походження товару було надано сертифікат з перевезення (походження) товару форми EUR.1 від 17.12.2021 № S0241276.

Однак, при митному оформленні МД №UA101020/2021/029491 від 23.12.2021 виник сумнів щодо достовірності декларування статусу походження даного товару.

З урахуванням наведеного, митницею була надана картка відмови у митному оформленні товарів від 23.12.2021 №UA101020/2021/01444 через необхідність перевірки при митному оформленні статусу походження ввезеного товару з території Сполученого Королівства у зв`язку з наявністю обґрунтованого сумніву у достовірності заявленої інформації щодо статусу походження товару.

Не погоджуючись із даним висновком, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо достовірності сертифікату із перевезення товару EUR.1, що був поданий декларантом ТОВ "Нова-Технологія 1" при митному оформленні товару "телескопічний навантажувач, бувший у використанні, марки JCB 533-105", а тому у відповідача виникло право звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цього документу про походження товару, що узгоджується із ст.45 МК України.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції по суті спору, виходячи з наступного.

Так, статтею 36 Митного Кодексу України (далі МК України) встановлено, що країна походження товару визначається з метою оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, застосування до них заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності, заборон та/або обмежень щодо переміщення через митний кордон України, а також забезпечення обліку цих товарів у статистиці зовнішньої торгівлі. Країною походження товару вважається країна, в якій товар був повністю вироблений або підданий достатній переробці відповідно до критеріїв, встановлених цим Кодексом. Під країною походження товару можуть розумітися група країн, митні союзи країн, регіон чи частина країни, якщо є необхідність їх виділення з метою визначення походження товару.

Повністю вироблені або піддані достатній переробці товари преференційного походження визначаються на основі законів України, а також міжнародних договорів України, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України.

У разі, якщо у виробництві товару беруть участь дві або більше країн, країною походження товару вважається країна, в якій були здійснені останні операції з переробки, достатні для того, щоб товар отримав основні характерні риси повністю виготовленого товару, що відповідають критеріям достатньої переробки згідно з положеннями цієї статті відповідно до частини 1 статті 40 МК України.

Згідно частини 2 статті 43 МК України країна походження товару заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення назви країни походження товару та відомостей про документи, що підтверджують походження товару, у митній декларації. Згідно із цією правовою нормою документами, що підтверджують країну походження товару, є сертифікат про походження товару, засвідчена декларація про походження товару, декларація про походження товару, сертифікат про регіональне найменування товару.

Сертифікат про походження товару це документ, який однозначно свідчить про країну походження товару і виданий компетентним органом даної країни або країни вивезення, якщо у країні вивезення сертифікат видається на підставі сертифіката, виданого компетентним органом у країні походження товару.

Відповідно до частини 4 статті 44 МК України у разі переміщення товарів через митний кордон України країна походження товару обов`язково заявляється (декларується) митному органу шляхом зазначення в митній декларації назви країни походження товару та відомостей про сертифікат про походження товару, серед іншого, на товари, до яких застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Слід зазначити, що відповідно до частини 1 статті 270 МК України правила оподаткування товарів, що переміщуються через митний кордон України, митом, крім особливих видів мита, встановлюються цим Кодексом та міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно з частиною 5 статті 280 МК України ввізне мито є диференційованим щодо товарів, що походять з держав, які спільно з Україною входять до митних союзів або утворюють з нею зони вільної торгівлі. У разі встановлення будь-якого спеціального преференційного митного режиму згідно з міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовуються преференційні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України. До товарів, що походять з України або з держав членів Світової організації торгівлі, або з держав, з якими Україна уклала двосторонні або регіональні угоди щодо режиму найбільшого сприяння, застосовуються пільгові ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України, якщо інше не встановлено законом. До решти товарів застосовуються повні ставки ввізного мита, встановлені Митним тарифом України.

Частиною 1 статті 281 МК України передбачено, що допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України у вигляді звільнення від оподаткування ввізним митом, зниження ставок ввізного мита або встановлення тарифних квот відповідно до законодавства України та для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Пунктом 2 частини 1 статті 292 МК України передбачено, що митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України щодо товарів надано звільнення або повне умовне звільнення від сплати митних платежів у період дії такого звільнення і при дотриманні умов, у зв`язку з якими його надано.

Таким чином, у визначених законодавством випадках допускається встановлення тарифних пільг (тарифних преференцій) щодо ставок Митного тарифу України для ввезення товарів, що походять з держав, з якими укладено відповідні міжнародні договори.

Тарифна пільга (тарифна преференція) це звільнення (повне або часткове) платника від нарахування і сплати мита й податків за наявності підстав, визначених законодавством України, які надаються у вигляді (1) звільнення від оподаткування митом, (2) зниження ставки ввізного мита, (3) встановлення тарифних квот.

Законом України «Про ратифікацію Угоди про політичне співробітництво, вільну торгівлю і стратегічне партнерство між Україною та Сполученим Королівством Великої Британії і Північної Ірландії» від 16 грудня 2020 року №1100-ІХ ратифіковано зазначену Угоду (далі Угода). Згідно пункту 1 цього Закону Угода набере чинності з дати, що настане пізніше: коли Угода про асоціацію між Україною, з однієї сторони, та Європейським Союзом, Європейським співтовариством з атомної енергії і їхніми державами членами, з іншої сторони, припинить діяти стосовно Сполученого Королівства Великої Британії і Північної Ірландії та коли буде отримане останнє з надісланих Сторонами Угоди повідомлень про завершення своїх внутрішньодержавних процедур.

Зазначена Угода набрала чинності 31 грудня 2020 року.

Торгівля і питання, пов`язані з торгівлею врегульовані положеннями розділу ІV Угоди, глава 1 якого врегульовує національний режим та доступ товарів на ринки.

Згідно статті 26 Угоди для цілей цієї Глави «походження» означає, що товар підпадає під правила походження, викладені в Протоколі І до цієї Угоди («Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва»).

Статтею 16 названого Протоколу закріплено, що товари, що походять з однієї Сторони після ввезення до іншої Сторони підпадають під дію цієї Угоди за умови подання одного з таких документів:

(а) сертифікат із перевезення товару EUR.1, зразок якого наведений у включеному Додатку III а;

(b) сертифікат із перевезення товару EUR-MED, зразок якого наведений у включеному Додатку III b; або

(с) у випадках, указаних у статті 22(1), декларація (далі «декларація походження» або «декларація походження EUR-MED»), надана експортером до інвойса, повідомлення про доставку чи будь-якого іншого комерційного документа, який описує розглядувані товари достатньо детально для того, щоб їх можна було ідентифікувати. Текст декларації походження наведений у включених Додатках IV а і b.

Процедура видачі сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED визначена положеннями статті 17 Протоколу І.

Згідно цієї правової норми сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED має бути виданий митними органами Сторони-експортера на письмову заявку експортера або, під відповідальність експортера, його вповноваженим представником.

Для цього експортер або його вповноважений представник має заповнити сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, а також бланк заявки, зразок якої наведений у включених Додатках III а і b. Ці бланки мають бути заповнені однією з мов, якими складено цю Угоду, і відповідно до норм національного законодавства країни експорту.

Експортер, який подає заявку про видачу сертифіката з перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, повинен бути готовим у будь-який час на вимогу митних органів Сполученого Королівства або України, у якій видається сертифікат із перевезення товару EUR.1 або EUR-MED, надати всі належні документи на підтвердження статусу походження розглядуваних товарів, а також виконання інших умов цього Протоколу.

З метою підтвердження походження товару для застосування преференційного режиму оподаткування ввізним митом під час митного оформлення декларант надав митному органу сертифікат з перевезення товару EUR.1 №S0241277, складений експортером.

Відповідно до положень статті 45 МК України у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

З метою забезпечення результативності та ефективності контролю визначення країни походження, правомірності використання пільг та преференцій із сплати митних платежів, передбачених угодами про вільну торгівлю, листом Державної митної служби України від 02 липня 2021 року № 08-1.4/15-03/7/6496 «Про надання інформації» повідомлено стандартний алгоритм дій працівників митниці при перевірці документів про преференційне походження товару, підготовлений з урахуванням Пояснень Комісії ЄС (2007/С83/01 від 17 квітня 2007 року).

Згідно зазначеного листа порядок перевірки достовірності документів про преференційне походження товару (сертифікат з перевезення товару EUR.1 (далі сертифікат) або декларація походження (інвойс)) визначено статтею 32 Доповнення I «Щодо визначення концепції «походження товарів» і методів адміністративного співробітництва» (далі Доповнення I) до Регіональної конвенції про пан-євро-середземноморські преференційні правила походження, до якої Україна приєдналася Законом України від 08 листопада 2017 року №2187-VIII та яка набрала чинності 01 лютого 2018 року.

Перевірка достовірності документів про преференційне походження товару здійснюється шляхом надіслання запиту Держмитслужби до митних адміністрацій країн експорту товарів за зверненнями митниць у таких випадках:

за результатами вибіркової перевірки, проведеної митницями Держмитслужби за дорученням Держмитслужби;

якщо митниці Держмитслужби мають обґрунтовані сумніви стосовно автентичності документів про преференційне походження товару, статусу походження товарів або дотримання інших вимог правил походження (за винятком товарів, на які встановлено нульові ставки ввізного мита Митного тарифу України).

Відповідно до пункту 2 статті 32 Доповнення I митні органи країни імпорту повинні повернути сертифікат та інвойс, якщо він був поданий, декларацію походження або копії цих документів митним органам країни експорту, вказавши, якщо це доречно, причини запиту. Будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження, повинні бути передані на підтримку запиту про перевірку.

У разі наявності обґрунтованих сумнівів щодо достовірності документів про преференційне походження товару, перевірка цих документів здійснюється шляхом направлення до Держмитслужби відповідного запиту згідно з наказом Держмитслужби «Про затвердження Порядку направлення до Держмитслужби запитів митниць щодо проведення перевірки документів про походження товару» від 13 липня 2020 року № 253.

З урахуванням пункту 2 статті 32 Доповнення I разом із запитом до Держмитслужби направляються:

двостороння копія сертифіката (на одному аркуші) із заповненою та засвідченою митницею Держмитслужби графою 13 сертифіката (за винятком дати запиту про проведення перевірки достовірності сертифіката та походження товару);

копія засвідченого митницею Держмитслужби інвойсу, якщо він був поданий;

будь-які отримані документи й інформація, що вказують на недостовірність інформації, наведеної в підтвердженні походження.

Аналіз наведених положень МК України та листа Державної митної служби України дає підстави для висновку, що тільки обґрунтовані сумніви щодо преференційного походження товару, що імпортувався позивачем можуть бути підставою для проведення перевірки.

Суд першої інстанції вважає, що у митного органу були обґрунтовані сумніви щодо достовірності сертифікату із перевезення товару EUR.1 при митному оформленні товару "телескопічний навантажувач, бувший у використанні, марки JCB 533-105". Так, суд зазначив, що в Реєстрі товарів, походження яких не підтверджено митними органами зарубіжних країн у відповідності до угод про вільну торгівлю за період 2016 3 квартал 2021 року, який веде Державна митна служба України, наявна інформація про не підтвердження преференційного походження ідентичних товарів ввезених раніше ТОВ "Нова-Технологія 1" від іншого експортера. Зокрема, при митному оформленні МД №UA101070/2017/032519 від 27.12.2017 декларантом ТОВ "Нова-Технологія 1" було подано сертифікат з перевезення товару форми EUR.1 від 14.12.2017 №PL/MF/AN 0269263 товару "телескопічний навантажувач, бувший у використанні, марки JCB 535-95". При проведенні в подальшому перевірки достовірності заявленої інформації щодо статусу походження товару було встановлено, що зазначений товар не може вважатися продуктом з території ЄС, оскільки експортер не довів походження товару, таким чином, товар слід вважати невідомого походження.

Надаючи оцінку таким твердженням, колегія суддів звертає увагу, що вказана ситуація мала місце між Житомирською митницею та іншою юридичною особою - ТОВ "Нова-Технологія" (), що підтверджується, зокрема МД "UA101070/2017/032519 від 27.12.2017 р., до якої долучався сертифікат перевезення товару форми EUR.1 від 14.12.2017 №PL/MF/AN 0269263.

При цьому, дата державної реєстрації Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова- Технологія 1" (позивача) у справі 240/8101/22 - 10.06.2020 р. А відтак, є слушними доводи апелянта, що позивач не має жодного відношення до МД №UA101070/2017/0.2519 від 27.12.2017 р.

Додатково, судова колегія зазначає, що за результатами розгляду справи №240/8322/20 суд дійшов висновку, що відповідач Житомирська митниця не надала доказів на підтвердження виникнення у митного органу обґрунтованих сумнівів щодо походження товару, що імпортувався позивачем на підставі митної декларації від 27 грудня 2017 року №UA101070/2017/032519, які могли бути підставою для звернення до уповноваженого органу країни експортера з метою підтвердження інформації в документах, зокрема, в сертифікаті з перевезення товару форми EUR.1 від 14 грудня 2017 року №PL/MF/AN 0269263.

Рішення суду у зазначеній справі набрало законної сили 05 березня 2021 року.

Враховуючи вищевикладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відповідач не надав належних та допустимих доказів на підтвердження існування у нього саме обґрунтованих сумнівів щодо преференційного походження товару, що імпортувався позивачем на підставі митної декларації №UA101020/2021/029491 від 23.12.2021 р.

Також суд звертає увагу, що відповідно до частини 1 статті 45 Митного кодексу України, у разі виникнення сумнівів з приводу дійсності документів про походження товару чи достовірності відомостей, що в них містяться, включаючи відомості про країну походження товару, митний орган може звернутися до компетентного органу, що видав документ, або до компетентних організацій країни, зазначеної як країна походження товару, із запитом про проведення перевірки цих документів про походження товару чи надання додаткових відомостей.

Положення аналогічного характеру передбачені статтею 33 Протоколу І до Угоди, яка дає митному органу право або призупинити надання преференції, або відмовити у її наданні. Призупинення надання преференційного режиму для товарів здійснюється до надходження результатів перевірки на запит договірної сторони митного органу країни імпортера; відмова у наданні права на преференцію можлива якщо відповідь на запит про перевірку не надійшла протягом десяти місяців з дати подання цього запиту, або якщо відповідь не містить достатньої інформації для визначення достовірності розглядуваного документа або справжнього походження товарів.

Отже, наявність у контролюючого органу сумнівів щодо наданих декларантом документів на підтвердження заявленої ним країни походження товару є лише обставиною для перевірки таких документів та не може бути беззаперечною підставою для відмови у митному оформленні товару.

Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 23 квітня 2019 року у справі №817/4660/13-а.

Доводи суду першої інстанції на можливість повернення позивачем надміру сплачених коштів після отримання митним органом підтвердження преференційного походження імпортованого товару, колегія суддів вважає помилковими, з огляду на наступне.

Так, положення пункту 3 частини 5 статті 301 МК України передбачають повернення сум відповідних митних платежів здійснюється у разі відновлення режиму найбільшого сприяння, вільної торгівлі.

При цьому, згідно частини 4 статті 48 МК України до товарів застосовується (відновлюється) режим найбільшого сприяння за умови одержання митним органом не пізніше ніж через 365 днів від дня здійснення митного оформлення цих товарів належним чином оформленого відповідного документа про їх походження.

Відтак, перевірка достовірності преференційного походження товару не має своїм наслідком отримання митними органами належним чином оформленого відповідного документа про походження товару, тому посилання суду першої інстанції на статтю 301 МК України є безпідставним.

З огляду на викладене, суд вважає, що у повній відповідності до вимог Угоди відповідач вчинив дії, направлені на перевірку достовірності інформації, зазначеної у сертифікаті перевезення товарів форми EUR.1від 17.12.2021 №S0241276, надіславши лист від 28.12.2021 №7.19-2/15/4/4320 Державній митній службі України для направлення компетентним митним органам Сполученого Королівства для проведення перевірки достовірності зазначеного сертифікату.

Водночас, з огляду на відсутність у чинному законодавстві України положень, які б передбачали можливість застосування запобіжних заходів до надходження результатів перевірки підтвердження походження товару, а також закріплення на рівні Основного закону обов`язку органів державної влади діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, колегія суддів дійшла висновку, що на момент прийняття відповідачем спірного рішення правові підстави для цього були відсутні.

Таким чином, суд вважає за необхідне задовольнити позов у повному обсязі.

Розглядаючи питання про розподіл судових витрат, суд вважає за необхідне зазначити таке.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, понесені скаржником судові витрати в сумі 6 202,5 грн. підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України.

У силу п.2 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Згідно зі ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:

1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими;

3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи;

4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

З огляду на викладені обставини справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що судом першої інстанції ухвалено рішення з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи і є підставою для скасування рішення суду першої інстанції з прийняттям нової постанови про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" задовольнити повністю.

Рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 17 серпня 2022 року скасувати.

Прийняти нову постанову. Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Житомирської митниці №UA101020/2021/001444 від 23.12.2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Житомирської митниці Державної митної служби України на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Нова-Технологія 1" 6 202,5 грн. судового збору.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.