Справа № 460/35086/22
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

30 грудня 2022 року м. Рівне №460/35086/22
Рівненський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дудар О.М., розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність відповідача, щодо не врахування до стажу роботи на посаді судді позивачу періоду проходження ним строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів, та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01 вересня 1978 року по 24 червня 1982 року, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці починаючи з 13 квітня 2022 року (в межах шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 70% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 №294/2020, зарахувавши додатково до вже врахованого стажу роботи на посаді судді період проходження ним строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів, та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01 вересня 1978 року по 24 червня 1982 року, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що перебуваючи на обліку у відповідача ОСОБА_1 з 15.12.2016 отримує щомісячне довічне грошове утримання. На виконання рішень суду відповідач здійснив перерахунок позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці із включенням до його стажу роботи на посаді судді періоду роботи з 20 червня 1990 року по 29 грудня 2005 року. Востаннє розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці позивача був перерахований відповідачем на виконання рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №460/15889/21, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2022, яким зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року з урахуванням стажу роботи на посаді судді повних 26 років та з розрахунку 62% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 №294/2020.

Листом відповідача від 28.09.2022 №1700-0304-8/49427 позивача повідомлено, що розмір його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 обчислюється виходячи з 62% суддівської винагороди з врахуванням того, що стаж роботи на посаді судді складає повних 26 років. Проте, до стажу роботи на посаді судді не включено період проходження позивачем строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів та половину строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01.09.1978 по 24.06.1982, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не зарахування до стажу роботи на посаді судді строкової військової служби та половину строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі, позивач звернувся з позовом до суду.

Ухвалою суду від 18.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, встановлено відповідачам строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем у встановлений судом строк подано відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними, оскільки відповідно до ст. 137 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII (в редакції, чинній станом на дату призначення позивачу щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) до стажу роботи на посаді судді зараховується виключно робота на посадах: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Зважаючи на викладене, відповідач вважає відсутніми підстави для включення до стажу роботи на посаді судді строкову військову службу та половину строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Виходячи з цього, відповідач просив відмовити в задоволенні позову повністю.

Розглянувши позовну заяву, відзив на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 є суддею у відставці, перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області та отримує щомісячне довічне грошове утримання.

Рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №460/15889/21, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2022, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 з 19 лютого 2020 року з урахуванням стажу роботи на посаді судді повних 26 років та з розрахунку 62% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 №294/2020.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 25.08.2022 №15 щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці було перераховане виходячи із 62% суддівської винагороди. До стажу роботи на посаді судді зараховано періоди з 20.06.1990 по 31.12.2003 та з 23.01.2006 по 30.11.2016.

22.09.2022 позивач звернувся до відповідача із запитом на публічну інформацію, за змістом якого просив надати йому інформацію про зарахування чи не зарахування до стажу роботи на посаді судді половину строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі та період проходження ним строкової військової служби у Збройних Силах СРСР.

Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області листом від 28.09.2022 №1700-0304-8/49427 повідомило позивача про обчислення розміру його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19.02.2020 виходячи з 62% суддівської винагороди та з врахуванням того, що стаж роботи на посаді судді складає повних 26 років. Окрім цього відповідач повідомив про відсутність підстав для включення до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці періоду проходження строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року та половину строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01.09.1978 по 24.06.1982.

Вважаючи протиправною бездіяльність відповідача щодо не включення вказаних періодів до стажу роботи на посаді судді, позивач звернувся з позовною заявою до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтями 21, 22 Конституції України передбачено, що права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ст.64 Конституції України).

Згідно з пунктом 14 частини 1 статті 92 Конституції України статус суддів визначається виключно законами України.

Згідно з ч.1 ст.126 Конституції України, незалежність і недоторканність судді гарантуються Конституцією і законами України.

Організацію судової влади та здійснення правосуддя в Україні, що функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів і забезпечує право кожного на справедливий суд визначає Закон України від 02.06.2016 №1402-VIII "Про судоустрій і статус суддів" (далі - Закон №1402-VIII).

За змістом пунктів 8, 11 частини п`ятої ст. 48 Закону України від 02.06.2016 №1402-VIII незалежність судді забезпечується належним матеріальним та соціальним забезпеченням судді, а також правом судді на відставку.

Частиною 7 ст. 48 Закону 1402-VIII також встановлено, що при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу визначених Конституцією України та законом гарантій незалежності судді.

Підстави, строки та порядок призначення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці врегульовано Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 №1402-VIII та Порядком подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.01.2008 №3-1 з відповідними змінами.

Згідно зі статтею 142 Закону №1402-VIII, судді, який вийшов у відставку, після досягнення чоловіками віку 62 років, жінками пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", виплачується пенсія на умовах, визначених зазначеним Законом, або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання. До досягнення зазначеного віку право на пенсію за віком або щомісячне довічне грошове утримання мають чоловіки 1955 року народження і старші після досягнення ними такого віку: 1) 61 рік - які народилися з 1 січня 1954 року по З 1 грудня 1954 року; 2) 61 рік 6 місяців -які народилися з 1 січня 1955 року по 31 грудня 1955 року.

Суддя у відставці, який не досяг віку, встановленого частиною першою цієї статті, отримує щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею віку, встановленого частиною першою цієї статті, за ним зберігається право на отримання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, визначених Законом України ''Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування''.

Щомісячне довічне грошове утримання виплачується судді у відставці в розмірі 50 відсотків суддівської винагороди судді, який працює на відповідній посаді. За кожний повний рік роботи на посаді судді понад 20 років розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки грошового утримання судді.

Як встановлено судом, на виконання Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №460/15889/21, залишеного без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 15.08.2022, Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснило позивачу перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці з 19 лютого 2020 року виходячи із повних 26 років на посаді судді та з розрахунку 62% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 №294/2020. До стажу роботи на посаді судді слід було зарахувати окрім іншого період його роботи в органах безпеки України з 20.06.1990 по 29.12.2005.

Таким чином, обчислений відповідачем стаж роботи на посаді судді ОСОБА_1 склав 26 років 4 місяці 18 днів, враховуючи, що до стажу роботи на посаді судді зараховано:

1. період роботи в органах безпеки України з 20.06.1990 по 29.12.2005.

2. періоди роботи суддею з 23.01.2006 по 30.11.2016.

Частиною першою статті 116 Закону України №1402-VIIІ передбачено, що суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається відповідно до статті 137 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Статтею 137 Закону України №1402-VIIІ передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України, судді Конституційного Суду України; члена Вищої ради правосуддя, Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді в судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу. До стажу роботи на посаді судді також зараховується стаж (досвід) роботи (професійної діяльності), вимога щодо якого визначена законом та надає право для призначення на посаду судді.

Абзацом 4 пункту 24 Прикінцевих і перехідних положень Закону України №1402-VІІІ регламентовано, що судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день їх призначення (обрання).

Таким чином, правовідносини щодо зарахування суддівського стажу врегульовані Законом України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 за №2453-VI (далі Закон №2453).

За правилами частини першої статті 120 Закону №2453-VI, в редакції діючій на час подання позивачем заяви про відставку, суддя, який має стаж роботи на посаді судді не менше двадцяти років, що визначається статтею 135 цього Закону, має право подати заяву про відставку.

Згідно із вимогами статті 135 Закону №2453-VI до стажу роботи на посаді судді зараховується робота на посаді: судді судів України, арбітра (судді) арбітражних судів України, державного арбітра колишнього Державного арбітражу України, арбітра відомчих арбітражів України; члена Вищої ради юстиції, Вищої кваліфікаційної комісії суддів України; судді у судах та арбітрів у державному і відомчому арбітражах колишнього СРСР та республік, що входили до його складу.

Водночас відповідно до пункту 11 Перехідних положень Закону №2453-VI, в редакції, чинній до 28.03.2015, судді, призначені чи обрані на посаду до набрання чинності цим Законом, зберігають визначення стажу роботи на посаді судді відповідно до законодавства, що діяло на день набрання чинності цим Законом.

Так, до набрання чинності Законом України «Про судоустрій і статус суддів» від 07.07.2010 №2453-VІ зазначені правовідносини регулювались Законом України від 15 грудня 1992 року № 2862-ХІІ «Про статус суддів» (далі іменується - Закон України №2862-XII).

Згідно з частинами другою та третьою статті 7 Закону № 2862-XII суддею Верховного Суду Республіки Крим, обласного, Київського і Севастопольського міських, військового суду регіону і Військово-Морських Сил України міг бути громадянин України, який досяг на день обрання 30 років, мав вищу юридичну освіту, стаж роботи за юридичною спеціальністю не менш як п`ять років, в тому числі не менш як три роки на посаді судді.

Відповідно до частини першої статті 43 Закону №2862-ХІІ кожен суддя за умови, що він працював на посаді судді не менше 20 років, має право на відставку, тобто на звільнення його від виконання обов`язків за власним бажанням або у зв`язку з закінченням строку повноважень.

Абзацом другим частини четвертої цієї статті передбачено, що до стажу роботи, що дає право на відставку судді та отримання щомісячного довічного грошового утримання, крім роботи на посадах суддів судів України, державних арбітрів, арбітрів відомчих арбітражів України, зараховується також час роботи на посадах суддів і арбітрів у судах та державному і відомчому арбітражі колишнього СРСР та республік, що раніше входили до складу СРСР, час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях, за діяльністю арбітражів у Державному арбітражі України, Вищому арбітражному суді України, а також на посадах прокурорів і слідчих за умови наявності у всіх зазначених осіб стажу роботи на посаді судді не менше 10 років.

Згідно з пунктом 3-1 постанови Кабінету Міністрів України від 3 вересня 2005 року № 865 "Про оплату праці та щомісячне грошове утримання суддів" до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, на юридичних факультетах вищих навчальних закладів та календарний період проходження строкової військової служби.

Відповідно до статті 1 Указу Президента України від 10 липня 1995 року № 584/95 "Про додаткові заходи щодо соціального захисту суддів" (далі - Указ № 584/95), до стажу роботи, що дає судді право на відставку та одержання щомісячного грошового утримання, за умови роботи на посаді судді не менш як 10 років, зараховується, крім стажу трудової діяльності, визначеного законом, половина строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Сторонами не заперечується наявності у позивача стажу роботи безпосередньо на посаді судді не менш як 10 років.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.

Вказані висновки узгоджуються із позицією колегії суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постанові від 06 липня 2016 року №П/800/426/14 та постановах Верховного Суду від 27.02.2018 у справі № 127/20301/17, від 06.03.2018 у справі № 308/6953/17, від 20.03.2018 у справі № 520/5814/17, від 22.03.2018 року справа № 520/5412/17, від 22.05.2018 у справі № 490/1719/17, від 12.07.2019 у справі №404/5988/17 та від 31.10.2019 №766/17221/16-а, від 15.01.2020 у справі №683/600/17, від 29.04.2020 у справі №426/12415/16-а, від 31 березня 2021 року у справі №2 04/2241/17 (2-а/204/128/17), від 23 червня 2022 року у справі № 420/1987/21, які відповідно частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України враховуються судом при ухваленні рішення у даній справі.

Таким чином, вказаними вище положеннями в сукупності чітко передбачено, що до стажу роботи на посаді судді зараховується період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах, стаж роботи в галузі права, а також час роботи на посадах, безпосередньо пов`язаних з керівництвом та контролем за діяльністю судів у Верховному Суді України, в обласних судах, Київському і Севастопольському міських судах, Міністерстві юстиції України та підвідомчих йому органах на місцях.

Виходячи з викладеного, суд оцінює критично та відхиляє доводи відповідача щодо відсутності підстав для зарахування до стажу роботи на посаді судді, з якого обчислюється щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, період проходження строкової військової служби, половина строку навчання за денною формою у вищих юридичних навчальних закладах.

Судом встановлено, що з дня призначення відповідачем ОСОБА_1 щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці 15.12.2016 до його стажу роботи на посаді судді не включено половину строку навчання у вищих юридичних навчальних закладах та період проходження строкової військової служби.

Водночас, відповідно до п. 1 Розділу ІІІ Порядку подання документів для призначення (перерахунку) і виплати щомісячного довічного грошового утримання суддям у відставці територіальними органами Пенсійного фонду України, затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України 25.01.2008 №3-1, зареєстровано в Міністерстві юстиції України від 12 березня 2008 р. за №200/14891, до заяви про призначення щомісячного довічного утримання додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п. 8 Порядку №637 період навчання за денною формою здобуття освіти у закладах вищої освіти (крім періоду навчання за денною формою здобуття освіти на підготовчих відділеннях у закладах вищої освіти), професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

Пунктом 6 Порядку №637 регламентовано, що для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються: військові квитки; довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС.

Архівною довідкою Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 06.07.2022 №29/П-1/п за матеріалами архівної особової справи підтверджується, що ОСОБА_1 проходив строкову військову службу в Збройних Силах СРСР з 04.05.1975 по 14.05.1977, календарна вислуга складає 2 роки 00 місяців 10 днів.

Наявними доказами підтверджується надання вказаної архівної довідки відповідачу засобами електронного зв`язку через вебпортал Пенсійного фонду.

Окрім цього, копією диплому Серія КВ №626697 від 24.07.1982 підтверджується, що ОСОБА_1 в 1978 році вступив в Харківський юридичний інститут і в 1982 році закінчив повний курс названого інституту за спеціальністю «правознавство». Рішенням екзаменаційної комісії від 24.07.1982 позивачу присвоєно кваліфікацію юриста.

Виходячи з наведеного судом встановлено, що період навчання позивача із 01.09.1978 по 24.06.1982 складає 3 роки 9 місяців 24 дні, а половина строку навчання - 1 рік 11 місяців 8 днів.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в розпорядженні відповідача були документально підтвердженні докази проходження позивачем строкової військової служби та навчання у вищому юридичному навчальному закладі.

Відтак суд встановив, що не включення відповідачем до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 періоду проходження ним строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичних навчальних закладах для встановлення (визначення) розміру щомісячного довічного грошового утримання лише періодів роботи на посаді судді, є протиправним.

При цьому, зважаючи на встановлення рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 18.02.2022 у справі №460/15889/21 стажу роботи на посаді судді повних 26 років 4 місяці 18 днів та протиправно не включених періодів проходження строкової військової служби, половини строку навчання за денною формою у вищому юридичному навчальному закладі, суд встановив, що стаж роботи ОСОБА_1 на посаді судді складає повних 30 років, що дає позивачу право на обчислення його щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці виходячи із 70% суддівської винагороди (50% за стаж роботи на посаді судді 20 років + 20% за 10 років стажу роботи на посаді судді понад 20 років (10х2%).

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що відповідач вчиняє триваючу протиправну бездіяльність, обчислюючи розмір щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 без врахування до його стажу роботи на посаді судді періоду проходження ним строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів, та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01 вересня 1978 року по 24 червня 1982 року, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду при ухваленні постанови від 16 червня 2020 року у справі №620/1116/20 (адміністративне провадження №Пз/9901/5/20) зазначив, що відповідно до пункту 29 Пояснювального меморандуму до Рекомендації Комітету Міністрів № (94) 12 «Незалежність, дієвість та роль суддів» статус та винагорода є важливими факторами, які визначають належні робочі умови. Статус суддів повинен відповідати високому положенню їх професії, і їх винагорода має становити достатню компенсацію за їх тягар обов`язків. Ці фактори є невід`ємними умовами незалежності суддів, особливо для розуміння важливості їх ролі як суддів, що виражається у вигляді належної поваги та адекватній фінансовій винагороді.

У Висновку № 1 (2001) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо стандартів незалежності судової влади та незмінюваності суддів зазначено, що в цілому важливо (особливо для нових демократичних країни) передбачити спеціальні правові положення, що захищають грошову винагороду суддів від скорочення, а також забезпечити положення, що гарантують збільшення оплати праці суддів відповідно до зростання вартості життя (пункт 62).

Відповідно до пункту першого Основних принципів незалежності судових органів (схвалено резолюціями 40/32 та 40/146 Генеральної Асамблеї ООН від 29.11.1985 та 13.12.1985) «незалежність судових органів гарантується державою і закріплюється в конституції або законах країни; усі державні та інші установи зобов`язані шанувати незалежність судових органів і дотримуватися її».

Згідно з частиною другою статті 1 Загальної (Універсальної) хартії судді незалежність судді є важливою умовою для неупередженого судочинства, що відповідає вимогам закону. Незалежність є неподільною. Будь-які інституції чи органи влади як на національному, так і на міжнародному рівні повинні поважати, захищати та охороняти цю незалежність.

Отже, забезпечення державою належної оплати праці судді є запорукою дотримання гарантій права особи на розгляд справи незалежним і безстороннім судом та збереження справедливого балансу між потребами державного інтересу та необхідністю захистити права особи.

Визначені Конституцією та законами України гарантії незалежності суддів є невід`ємним елементом їх статусу, поширюються на всіх суддів та є необхідною умовою здійснення правосуддя неупередженим, безстороннім і справедливим судом.

Тому, суд дійшов висновку про наявність обгрунтованих підстав для задоволення позовних вимог про визнання протиправною бездіяльності Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, щодо не врахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 періоду проходження ним строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів, та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01 вересня 1978 року по 24 червня 1982 року, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів.

Враховуючи зазначене, суд вважає, що належним способом відновлення порушених прав позивача, за захистом яких він звернувся до суду, є зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 починаючи з 13 квітня 2022 року (в межах шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 70% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 №294/2020, зарахувавши додатково до вже врахованого стажу роботи на посаді судді період проходження ним строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів, та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01 вересня 1978 року по 24 червня 1982 року, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст.78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував обставини, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, позовні вимоги підлягають до задоволення повністю.

Згідно з ч.1 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів судові витрати у сумі 793,92грн, сплачені як судовий збір за подання позовної заяви в електронному вигляді через підсистему ЄСІТС "Електронний Суд".

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :
Позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинення певних дій задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області щодо неврахування до стажу роботи на посаді судді ОСОБА_1 періоду проходження ним строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів, та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01 вересня 1978 року по 24 червня 1982 року, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області здійснити перерахунок та виплату щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці ОСОБА_1 , починаючи з 13 квітня 2022 року (в межах шестимісячного строку звернення до суду), виходячи із 70% суддівської винагороди, відображеної у довідці Рівненського апеляційного суду від 03.03.2020 №294/2020, зарахувавши додатково до вже врахованого стажу роботи на посаді судді період проходження строкової військової служби з 04 травня 1975 року по 14 травня 1977 року, що складає 2 роки 00 місяців 10 днів, та половини строку навчання за денною формою навчання у вищому юридичному навчальному закладі із 01 вересня 1978 року по 24 червня 1982 року, що складає 1 рік 11 місяців 8 днів.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати зі сплати судового збору в сумі 793 (сімсот дев`яносто три) гривні 92 коп.Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул.Короленка, буд.7, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 21084076).

Рішення складено 30 грудня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар