Справа № 300/3600/21
Суддя: Запотічний Ігор Ігорович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/3600/21 пров. № А/857/12732/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді: Запотічного І.І.,

суддів: Довгої О.І., Шавеля Р М.,

розглянувши у в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року (суддя Шумей В.В., ухвалене в м. Івано-Франківську) у справі № 300/3600/21 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Яремчанської державної податкової інспекції Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Головного управління ДПС в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області про стягнення безпідставно сплачених коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Яремчанської державної податкової інспекції ГУ ДПС в Івано-Франківській області, Головного управління ДПС України в Івано-Франківській області, Головного управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківської області та просить суд: визнати протиправними дії Головного управління ДПС в Івано-Франківській області щодо відмови у поверненні ОСОБА_1 , безпідставно сплаченого податку на доходи з фізичних осіб з продажу нерухомості у розмірі 55800 грн та військового збору у розмірі 16740 грн; стягнути із Державного бюджету України через Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області на користь ОСОБА_1 безпідставно сплачений податок на доходи з фізичних осіб з продажу нерухомості у розмірі 55800 грн та військовий збір у розмірі 16740 грн.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області щодо відмови у поверненні безпідставно сплаченого податку на доходи з фізичних осіб з продажу нерухомості у розмірі 55800 гривень та військового збору у розмірі 16740. Зобов`язано Головне управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області подати Головному управлінню Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області висновок про повернення помилково сплачених коштів з бюджету на користь ОСОБА_1 у сумі 55800 (п`ятдесят п`ять тисяч вісімсот) гривень, згідно квитанції від 19.02.2021 №26.19015.1/447572655 та у сумі 16740 (шістнадцять тисяч сімсот сорок) гривень, згідно квитанції від 19.02.2021 №25.19015.1/447572651. У задоволені решти вимог відмовлено.

Вказане рішення в апеляційному порядку оскаржив відповідач- Головне управління ДПС в Івано-Франківській області, яке в апеляційній скарзі покликаються на те, що оскаржуване рішення винесене з порушенням норм процесуального та матеріального права, з неповним з`ясуванням обставин справи та є незаконним, просить його скасувати в частині заадоволення позовних вимог та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити з підстав наведених в апеляційній скарзі.

Зазначає, що позивачка звернулася з вимогою про повернення помилково сплачених грошових зобов`язань податку на доходи фізичних осіб від продажу нерухомого майна та військового збору, з приводу відчуження нерухомого майна в нотаріуса, та просить повернути їй військовий збір в розмірі 16740 грн. та податок на доходи фізичних осіб в сумі 55800 грн. на картковий рахунок в АТ « Ощадбанку». Згідно договору купівлі-продажу земельної ділянки: п.6 за погодженням сторін продаж Предмету договору вчиняється за 1 116 000(один мільйон сто шістнадцять тисяч) гривень 00 копійок, що на 19.02.2021р. відповідає еквівалентові суми 40 000 (сорок тисяч) доларів США 00 центів, які отримала повністю до підписання договору купівлі-продажу земельної ділянки. п.7 Підписання цього Договору буде свідчити про те, що його умови повністю відповідають нашому, продавцю і покупцю, волевиявленню та одержання мною, продавцем, повного розрахунку за проданий Предмет договору і відсутність претензій майнового характеру, що стосувались б питань оплати договору, до покупця. При цьому я, продавець заявляю усім зацікавленим особам, що продаж Предмету договору за зазначену у Договорі ціну відповідає моїм інтересам. п.15 Податок з доходів фізичних осіб від продажу нерухомого майна та військовий збір сплачено в повному обсязі. п.17 сторони стверджують що: у них відсутні будь-які заперечення щодо кожної з умов Договору ; зміст цього Договору та зміст вище зазначених статей законодавства їм зрозумілий, питань які залишилися б не з`ясованими і не зрозумілими немає. Відповідно п. 17 Договору купівлі - продажу земельної ділянки від 19.02.2021р. зареєстрованого в реєстрі за № 301 у ОСОБА_1 відсутні будь-які заперечення щодо кожної з умов Договору, а саме п. 15 що податок з доходів фізичних осіб від продажу нерухомого майна та військовий збір сплачено в повному обсязі до нотаріального посвідчення даного Договору.

Оскільки апеляційна скарга подана на рішення суду першої інстанції, яке ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, колегія суддів, керуючись п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, вирішила розглядати справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Суд апеляційної інстанції заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи, обговоривши підстави та доводи в межах апеляційної скарги, відзив, вважає, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, у позивача, з 03.02.2015 по 09.11.2020 перебувала у приватній власності земельна ділянка з кадастровим номером 1:17:001:0051 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,25 га.

В результаті поділу, зазначеної земельної ділянки з кадастровим номером 1:17:001:0051, 09.11.2020 зареєстровано новоутворенні земельні ділянки площею 0,2 га кадастровий номер: :17:001:0090 та площею 0,05 га з кадастровий помер 1:17:001:0091.

В подальшому ОСОБА_1 як продавець та ОСОБА_2 як покупець уклали договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,2 га, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер :17:001:0090. Ціна земельної ділянки 1116000 грн. Вказаний договір від 19.02.2021 посвідчений приватним нотаріусом Яремчанського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Могилевич Л.В. та зареєстрований в реєстрі за №301.

Перед укладенням договору купівлі-продажу земельної ділянки від 19.02.2021 позивач сплатила податок на доходи фізичних осіб від продажу нерухомого майна в сумі 55800,00 грн. та військовий збір у сумі 16740,00 грн. Факт сплати зазначених коштів сторонами не заперечується.

ОСОБА_1 вважаючи сплату таких податків безпідставними, звернулась до відповідача з проханням повернути помилково сплачені кошти у загальній сумі 72540,00 грн.

Головне управління ДПС України в Івано-Франківській області відмовило позивачу в поверненні помилково сплачених податків з тих підстав, що у неї відсутні заперечення щодо кожної з умов договору купівлі-продажу від 19.02.2021.

Вважаючи такі дії відповідача щодо відмови позивачу в поверненні помилково сплачених коштів, звернулася з цим позовом в суд.

Перевіряючи законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення суду першої інстанції, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.

Статтею 334 ЦК України визначено, що права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону.

Статтею 331 ЦК України зокрема передбачено, що якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Як передбачено ст. 21 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі поділу об`єкта нерухомого майна або виділу частки з об`єкта нерухомого майна відповідний розділ Державного реєстру прав та реєстраційна справа закриваються, реєстраційний номер цього об`єкта скасовується. Водночас для кожного з новостворених об`єктів нерухомого майна відкривається новий розділ Державного реєстру прав і нова реєстраційна справа, кожному з таких об`єктів присвоюється новий реєстраційний номер. Записи про речові права та їх обтяження щодо об`єкта який поділяється, або при виділі частки з цього об`єкта переносяться до розділів Державного реєстру прав, що відкриті на кожний новостворений об`єкт. Якщо правочином або актом відповідного органу встановлено, що речові права та їх обтяження не поширюються на всі новостворені об`єкти нерухомого майна, записи про такі права та обтяження переносяться лише до розділів, відкритих для новостворених об`єктів, яких вони стосуються.

Відповідно до п. 57 Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.10.2013 року №868 державна реєстрація права власності на об`єкт нерухомого майна, що утворився у результаті поділу, виділу частки з об`єкта нерухомого майна або об`єднання об`єктів нерухомого майна, проводиться державним реєстратором органу державної реєстрації прав з видачею свідоцтва на кожний новостворений об`єкт нерухомого майна. На підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав щодо об`єкта нерухомого майна, який поділяється, частка з якого виділяється, або щодо об`єктів нерухомого майна, які об`єднуються, державний реєстратор на кожний новостворений об`єкт відкриває відповідний розділ у Державному реєстрі прав, присвоює реєстраційний номер такому об`єкту та формує реєстраційну справу відповідно до законодавства.

Відтак суд першої інстанції вірно зазначив, що саме з моменту реєстрації закон пов`язує виникнення права власності на зазначені об`єкти.

Як передбачено п.172.1 ст.172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу (обміну) не частіше одного разу протягом звітного податкового року житлового будинку, квартири або їх частини, кімнати, садового (дачного) будинку (включаючи земельну ділянку, на якій розташовані такі об`єкти, а також господарсько-побутові споруди та будівлі, розташовані на такій земельній ділянці), а також земельної ділянки, що не перевищує норми безоплатної передачі, визначеної статтею 121 Земельного кодексу України залежно від її призначення, та за умови перебування такого майна у власності платника податку понад три роки, не оподатковується.

Згідно п.172.2 ст.172 ПК України дохід, отриманий платником податку від продажу протягом звітного податкового року більш як одного з об`єктів нерухомості, зазначених у пункті 172.1 цієї статті, або від продажу об`єкта нерухомості, не зазначеного в пункті 172.1 цієї статті, підлягає оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 цього Кодексу.

Положеннями п.167.2 ст.167 ПК України передбачено, що ставка податку становить 5 відсотків бази оподаткування щодо доходу.

Стосовно того, що віджучена земельна ділянка належала ОСОБА_1 на праві власності з 03.02.2015, то судом першої інстанції вірно звернуто увагу на те, що позивачу належала інша земельна ділянка площею 0,25 га з кадастровим номером 1:17:001:0051 до якої входила також земельна ділянка з площею 0,2 га, кадастровий номер :17:001:0090.

Відтак, у власності позивача з 03.02.2015 перебувала земельна ділянка площею 0,2 га, кадастровий номер :17:001:0090, оскільки вона була частиною земельної ділянки площею 0,25 га з кадастровим номером 1:17:001:0051, яка належала на праві власності позивачу.

Також судом першої інстанції вірно зазначено, що отримання свідоцтв на право власності, які видані позивачу у зв`язку із поділом належної їй земельної ділянки не свідчать про набуття права власності на новостворене майно, оскільки право власності на відповідну земельну ділянку у неї і не припинялося.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відчужена позивачем земельна ділянка на момент відчуження 19.02.2020 належала їй понад три роки є обґрунтованими.

Тому колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що оскільки земельна ділянка у власності позивача перебувала понад три роки, то отриманий дохід від її продажу оподаткуванню за ставкою, визначеною пунктом 167.2 статті 167 ПК України не підлягав, а тому податок з доходів фізичних осіб з продажу нерухомого майна у сумі 58000 грн та військовий збір у сумі 16740 грн. сплачений позивачем помилково та підлягає поверненню.

Щодо позовної вимоги про стягнення з державного бюджету через Головне управління Державної казначейської служби України в Івано-Франківській області помилково сплачені кошти в загальній сумі 74740 грн, судом першої інстанції вірно зазначено, що згідно п.43.1 ст.43 Податкового кодексу України помилково та/або надміру сплачені суми грошового зобов`язання підлягають поверненню платнику відповідно до цієї статті та статті 301 Митного кодексу України, крім випадків наявності у такого платника податкового боргу.

Пунктами 43.3- 43.5 ст.43 цього Кодексу встановлено, що обов`язковою умовою для здійснення повернення сум грошового зобов`язання є подання платником податків заяви про таке повернення протягом 1095 днів від дня виникнення помилково та/або надміру сплаченої суми. Платник податків подає заяву на повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань у довільній формі, в якій зазначає напрям перерахування коштів: на поточний рахунок платника податків в установі банку; на погашення грошового зобов`язання (податкового боргу) з інших платежів, контроль за справлянням яких покладено на контролюючі органи, незалежно від виду бюджету; повернення готівковими коштами за чеком у разі відсутності у платника податків рахунку в банку. Контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. На підставі отриманого висновку орган, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, протягом п`яти робочих днів здійснює повернення помилково та/або надміру сплачених грошових зобов`язань платникам податків у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику. Контролюючий орган несе відповідальність згідно із законом за несвоєчасність передачі органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету.

Як передбачено пунктом 3 розділу 1 Порядку повернення коштів, помилково або надміру зарахованих до державного та місцевих бюджетів, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 03.09.2013 року №787, повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету платежів у національній валюті здійснюється органами Державної казначейської служби України з відповідних бюджетних рахунків для зарахування надходжень, відкритих в органах Казначейства відповідно до законодавства, шляхом оформлення розрахункових документів.

Пунктом 1 розділу 2 даного Порядку передбачено, що органи казначейства здійснюють повернення помилково сплаченого до місцевого бюджету податку з доходу фізичних осіб за наявності відповідної заяви платника та подання органу податкової служби.

Згідно пунктів 5, 10 розділу 1 даного Порядку повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету податків, зборів (обов`язкових платежів) та інших доходів бюджетів здійснюється за поданням органів, що контролюють справляння надходжень бюджету. Подання в довільній формі подається платником до органу казначейства разом з його заявою про повернення коштів з бюджету та оригіналом або копією документа на переказ, або паперовою копією електронного розрахункового документа, які підтверджують перерахування коштів до бюджету. Заява та/або подання подається до відповідного органу казначейства за місцем зарахування платежу до бюджету. Органи казначейства приймають подання від органів, які контролюють справляння надходжень бюджету або які здійснюють облік заборгованості в розрізі позичальників, у строки, визначені нормативно-правовими актами з питань повернення помилково або надміру зарахованих до бюджету коштів.

Відтак колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що питання формування податковим органом подання та направлення його до органу казначейства є виключним повноваженням такого органу, а суд, в свою чергу, не може підміняти державний орган та вирішувати питання про стягнення таких платежів.

Як вірно зазначив суду першої інстанції, передумовою повернення грошових коштів, що обліковуються за платником податку як переплата з обов`язкових платежів, є лише подання заяви про повернення коштів на рахунок платника податків у визначений законом строк.

Відтак колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що бездіяльність податкового органу, яка полягає у не підготовці висновку про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та, відповідно, не подані відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, є порушенням вимог ст. 43 ПК України та Порядку, як наслідок, відповідач допустив протиправну бездіяльність та порушив право позивача на повернення надміру сплачених грошових зобов`язань з військового збору.

Відповідно до абзацу першого пункту 43.5 Податкового кодексу України контролюючий орган не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку з дня подання платником податків заяви готує висновок про повернення відповідних сум коштів з відповідного бюджету та подає його для виконання відповідному органові, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів.

Відтак, чинним законодавством на відповідача покладений обов`язок не пізніше ніж за п`ять робочих днів до закінчення двадцятиденного строку із дня подання позивачем заяви підготувати висновок про повернення надміру сплаченої суми грошового зобов`язання з податку на прибуток та подати його для виконання відповідному органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів. Проте, як встановлено судом, та підтверджено матеріалами справи та не спростовано сторонами, відповідач таких дій не вчинив.

Таким чином колегія суддів погоджується з судом першої інстанції, що відповідач не виконав покладених на нього чинним законодавством обов`язків щодо надання органу казначейства висновку про повернення відповідних сум коштів із відповідного бюджету, чим допустив протиправну бездіяльність та порушив право позивача на повернення надміру сплачених грошових зобов`язань.

Тому суд першої інстанції вірно зобов`язав відповідача надати органу казначейської служби висновок про повернення надміру сплачених коштів із відповідного бюджету.

Враховуючи викладене вище колегія суддів погоджується з судом першої інстанції про підставність позовних вимог до часткового задоволення.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Враховуючи викладене, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду з наведених вище мотивів, а тому колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

За правилами статті 139 КАС України, судом не вирішується питання про розподіл судових витрат.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 328 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області залишити без задоволення, а рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11 липня 2022 року у справі № 300/3600/21 без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І. І. Запотічний
судді О. І. Довга
Р. М. Шавель