Справа № 460/16388/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-09-21 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 вересня 2022 року м. Рівне №460/16388/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. за участю секретаря судового засідання Войтюк К.О. та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представники Кулай О.І., Форманюк А.В.,

відповідача: представник Довгалюк І.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом

Фермерське господарство "П`ятигірське"
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фермерське господарство "П`ятигірське" (далі ФГ "П`ятигірське", позивач) звернулося до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - ГУ ДПС у Рівненській області, відповідач), у якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.11.2021 №709, №701, №701, №701 та №701.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані податкові повідомлення рішення є протиправними, оскільки винесені за відсутності достатніх правових підстав та за умови хибного тлумачення відповідачем обставин здійснених платником податків господарських операцій. Заперечує виявлені документальною перевіркою порушення щодо реалізації власно вирощеної продукції за цінами, що є нижче за звичайні (ринкові), а також щодо реалізації довгострокових біологічних активів (корів) нижче балансової вартості, та вважає неправомірним збільшення грошового зобов`язання з податку на додану вартість за такими операціями. Також вказує, що неповідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП не є підставою для відповідальності згідно з п. 117.1 ст. 117 ПК України. Крім цього, застосування штрафних санкцій з військового збору вважає правомірним в розмірі 10%, оскільки позивач є сумлінним платником, а не 25%, як безпідставно нараховано відповідачем.

Ухвалою суду від 23.12.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання на 17.01.2022.

Ухвалою суду від 17.01.2022 задоволено клопотання представника Головного управління ДПС у Рівненській області про продовження процесуального строку задоволено. Продовжено Головному управлінню ДПС у Рівненській області процесуальний строк, встановлений ухвалою від 23.12.2021 для подання відзиву на позовну заяву.

Підготовче засідання 17.01.2022 відкладено до 02.02.2022.

02.02.2022 відповідач подав відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив повністю. Покликаючись до Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", вказав, що в податковому обліку довгострокові біологічні активи (в даному випадку "Корови" і "Корови на відгодівлі", невірний облік яких призвів до встановлення заниження податку на додану вартість за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 на загальну суму 921854 грн та нереєстрації податкових накладних в ЄРПН на суму 1222901 грн) прирівнюються до основних засобів (необоротних активів) згідно з пп. 14.1.138 п. 14.1 ст. 14 Податкового кодексу України. Тому при їх реалізації позивач повинен був керуватися положеннями п. 188.1 ст. 188 ПК України, відповідно до яких база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції. Також ствердив, що відповідно до п. 189.9 ст. 189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податків, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації. Тому відповідач вважає, що вибраковка корів (ліквідація основних виробничих засобів) для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації. Для обліку вибракуваної худоби передбачено субрахунок 217 "Доросла худоба, вибракувана з основного стада", де ведеться облік поголів`я і балансової вартості вибракуваних з основного стада продуктивних тварин і робочої худоби, призначеної для реалізації або забою на м`ясо в господарстві без відгодівлі (нагулу). Проте ФГ "П`ятигірське" субрахунку 217 в період з 01.07.2019 по 30.06.2021 обліку корів, які вибули з основного стада, не вело. Вибуття корів основного стада в означеному періоді здійснено з 163 рахунку на рахунок 2131 як корови на відгодівлі з одночасним списанням їх балансової вартості на собівартість, тобто відгодівлі не відбувалося, а здійснювалась їх реалізація. Відповідно, відповідач вважає, що в перевіреному періоді позивач здійснює реалізацію корів для сторонніх організацій за цінами, що є нижчими балансової (залишкової) вартості корів за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду. Зазначив, що в такому випадку потрібно скласти та зареєструвати дві податкові накладні: першу - на суму податкового зобов`язання, визначену згідно з фактичною ціною (договірною вартістю) об`єкта основного засобу (довгострокового біологічного активу), такі податкові накладні позивачем складені та зареєстровані у встановленому порядку; другу - на різницю між залишковою вартістю об`єкта основного засобу (довгострокового біологічного активу) та його фактичною ціною (договірною вартістю). Така податкова накладна не надається отримувачу (покупцю), хоча її також потрібно зареєструвати в ЄРПН. Однак такі податкові накладні не були складені та зареєстровані позивачем.

Також відповідач вказав, що при проведенні перевірки було здійснено порівняння цін на постачання кукурудзи 3 класу в грудні 2020 року для ТОВ "Традекс Агрі" та ПП "Компанія Автоленд", оскільки умови постачання є аналогічними, та встановлено реалізацію ФГ "П`ятигірське" власно вирощеної продукції за цінами, що є нижчими за звичайні (ринкові) ціни.

Висновки щодо несвоєчасного подання позивачем повідомлення за формою 20-ОПП відповідач обґрунтував покликанням на п. 63.3 ст. 63 ПК України та норми Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 № 1588.

Крім цього зазначив, що перевіркою встановлено здійснення позивачем як податковим агентом недоплати (неперерахування) військового збору при виплаті заробітної плати та орендної плати. Жодної інформації, яка б звільняла платника податків від відповідальності, позивачем надано не було. Оскільки виявлене порушення є триваючим, контролюючим органом правомірно застосовано штраф в розмірі 25%.

За наведеного, відповідач вважає, що спірні податкові повідомлення-рішення прийняті в межах повноважень та за наявності підстав, визначених чинним законодавством. В задоволенні позовних вимог просить відмовити повністю (т.2 а.с.37-54).

Протокольною ухвалою від 02.02.2022 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 21.02.2022.

07.02.2022 позивач подав відповідь на відзив (т.2 а.с.60-83).

21.02.2022 позивач подав письмове пояснення (т.2 а.с.84-92).

Ухвалою від 21.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 14.03.2022.

Ухвалою від 14.03.2022 судове засідання відкладено до 04.05.2022.

У судовому засіданні 04.05.2022 оголошено перерву до 25.05.2022.

Ухвалою від 03.06.2022 судове засідання відкладено до 20.06.2022.

20.06.2022 представником відповідача подано до суду письмове пояснення (т.2 а.с.138-140).

Судове засідання 20.06.2022 відкладено до 11.07.2022.

У судовому засіданні 11.07.2022 оголошено перерву до 20.07.2022.

У судовому засіданні 20.07.2022 оголошено перерву до 12.09.2022.

У судовому засіданні 12.09.2022 оголошено перерву до 21.09.2022.

У судовому засіданні 21.09.2022 закінчено судовий розгляд ухваленням рішення суду.

Заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши доводи та аргументи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив такі фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Матеріалами справи стверджено, що Фермерське господарство "П`ятигірське" (ідентифікаційний код юридичної особи 24170468) зареєстроване в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань за номером 0000327.

Видами діяльності є: вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур (основний, КВЕД 01.11); розведення великої рогатої худоби молочних порід (КВЕД 01.41); розведення іншої великої рогатої худоби та буйволів (КВЕД 01.42); розведення коней та інших тварин родини конячих (КВЕД 01.43); розведення свиней (КВЕД 01.46); змішане сільське господарство (КВЕД 01.50); допоміжна діяльність у рослинництві (КВЕД 01.61); післяурожайна діяльність (КВЕД 01.63); технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів (КВЕД 45.20); оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів (КВЕД 45.31); діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами (КВЕД 46.11); оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин (КВЕД 46.21); оптова торгівля живими тваринами (КВЕД 46.23); оптова торгівля сільськогосподарськими машинами й устаткованням (КВЕД 46.61); надання в оренду сільськогосподарських машин і устатковання (КВЕД 77.31); надання в оренду інших машин, устатковання та товарів, н.в.і.у. (КВЕД 77.39); неспеціалізована оптова торгівля (КВЕД 46.90); інші види роздрібної торгівлі поза магазинами (КВЕД 47.99); вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41); складське господарство (КВЕД 52.10); надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна (КВЕД 68.20); надання в оренду вантажних автомобілів (КВЕД 77.12) (т.1 а.с.201-203, т.2 а.с.30-31).

Суд встановив, що на підставі наказу від 17.08.2021 № 1555 уповноваженими особами ГУ ДПС у Рівненській області у період з 01.09.2021 по 28.09.2021 проведено документальну планову виїзну перевірку Фермерського господарства "П`ятигірське" з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, а також дотримання вимог валютного та іншого законодавства за період з 01.07.2019 по 30.06.2021.

Результати перевірки оформлені актом від 21.10.2021 № 7124/17-00-07-01/24170468 (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення (які стосуються предмета судового спору):

пп. 14.1.71, пп. 14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст. 188 Податкового кодексу України, в результаті чого за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 встановлено заниження податку на додану вартість всього на суму 921 854 грн в т.ч. за лютий 2020 року - 44822 грн., грудень 2020 року - 842 000 грн, січень 2021 року - 35 032 грн та встановлено завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду за червень 2021 року на суму 301 047 грн;

п. 201.1, п. 201.10 Податкового кодексу України, а саме ФГ "П`ятигірське" не складено та не зареєстровано податкові накладні в Єдиному державному реєстрі податкових накладних на суму 1 222 901 грн в т.ч.: липень 2019 року - 2240 грн., жовтень 2019 року - 556 грн., листопад 2019 року - 84 грн., січень 2020 року - 36373 грн., лютий 2020 року - 5569 грн., березень 2020 року - 9500 грн., квітень 2020 року - 13736 грн., червень 2020 року - 18790 грн., липень 2020 року - 25761 грн., серпень 2020 року - 14474 грн., вересень 2020 року - 36634 грн., жовтень 2020 року - 34563 грн., листопад 2020 року - 41987 грн., грудень 2020 року 865845 грн., лютий 2021 року - 26991 грн., березень 2021 року - 8819 грн., квітень 2021 року 16921 грн., травень 2021 року - 30 680 грн., червень 2021 року - 33378 грн;

п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України та Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України за №1562/20300 від 29.12.2011, а саме: станом на 12.10.2021 ФГ "П`ятигірське" не подано по контролюючого органу Повідомлення за формою №20-ОПП щодо майна, вказаного в таблиці 2, розділу 3.3.3 акту перевірки №7124/17-00-07-01/24170468 від 21.10.2021;

несплата (неперерахування) до бюджету податковим агентом ФГ "П`ятигірське" сум належного до сплати військового збору випадках, коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті військового збору;

неподання податковим агентом ФГ "П`ятигірське" платіжних доручень для перерахування належного до сплати військового збору за граничними термінами сплати до бюджету, передбаченими пунктом 168.1.5 статті 168 Податкового кодексу України, а саме: 03.07.2019 в сумі 3031,73 грн., 05.07.2019 в сумі 108,07 грн., 08.07.2019 в сумі 169,94 грн., 25.07.2019 в сумі 104,15 грн., 30.07.2019 в сумі 47,80 грн., 05.08.2019 в сумі 497,56 грн., 07.08.2019 в сумі 2466,67 грн., 08.08.2019 в сумі 90,34 грн., 12.08.2019 в сумі 85,87 грн., 16.08.2019 в сумі 36,38 грн., 19.08.2019 в сумі 2443,65 грн., 23.08.2019 в сумі 123,70 грн., 27.08.2019 в сумі 122,98 грн., 29.08.2019 в сумі 3212,41 грн., 30.08.2019 в сумі 3092,15 грн., 02.09.2019 в сумі 189,77 грн., 03.09.2019 в сумі 2904,55 грн., 05.09.2019 в сумі 122,98 грн., 06.09.2019 в сумі 427,78 грн., 10.09.2019 в сумі 3805,43 грн., 11.09.2019 в сумі 3825,40 грн., 13.09.2019 в сумі 99,73 грн., 17.09.2019 в сумі 112,15 грн., 18.09.2019 в сумі 3848,98 грн., 20.09.2019 в сумі 3848,49 грн., 30.09.2019 в сумі 74,96 грн., 03.10.2019 в сумі 479,09 грн., 04.10.2019 в сумі 3982,53 грн., 07.10.2019 в сумі 327,02 грн., 08.10.2019 в сумі 148,55 грн., 09.10.2019 в сумі 43,87 грн., 10.10.2019 в сумі 3368,78 грн., 30.10.2019 в сумі 260,10 грн., 31.10.2019 в сумі 579,08 грн., 01.11.2019 в сумі 3450,48 грн., 04.11.2019 в сумі 176,30 грн., 05.11.2019 в сумі 222,59 грн., 07.11.2019 в сумі 2489,21 грн., 11.11.2019 в сумі 488,13 грн., 12.11.2019 в сумі 658,63 грн., 13.11.2019 в сумі 170,50 грн., 28.11.2019 в сумі 197,10 грн., 29.11.2019 в сумі 1195,97 грн., 30.11.2019 в сумі 251,68 грн., 02.12.2019 в сумі 557,67 грн., 03.12.2019 в сумі 299,03 грн., 06.12.2019 в сумі 4655,74 грн., 13.12.2019 в сумі 61,91 грн., 16.12.2019 в сумі 5496,01 грн (т.1 а.с.10-69, 70-102).

01.11.2021 ФГ "П`ятигірське" подано до ГУ ДПС у Рівненській області заперечення на акт перевірки (т.1 а.с.119-126), які не були взяті до уваги відповідачем.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області на підставі акта перевірки було прийнято податкові повідомлення-рішення:

№709 від 19.11.2021, яким за несплату (неперерахування) до бюджету сум належного до сплати військового збору у випадках, коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті військового збору, та за неподання платіжних доручень для перерахування належного до сплати військового збору за граничними термінами сплати до бюджету, передбаченими п.168.1.5 ст.168 Податкового кодексу України за період з 03.07.2019 по 16.12.2019, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 16123,76 грн, пеня 278,67 грн (т.1 а.с.109-110);

№701, яким за порушення пп.14.1.71, пп.14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України зменшено розмір від`ємного значення суми податку на додану вартість за червень 2021 року на 301047 грн (т.1 а.с.106-107);

№701, яким за неподання повідомлення про об`єкти оподаткування, через які проводилася діяльність, за формою 20 ОПП за період з 01.07.2019 по 30.06.2021 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 35700,00 грн (т.1 а.с.103-104);

№701, яким за порушення пп.14.1.71, пп.14.1.219 п. 14.1 ст. 14, п. 188.1 ст.188 Податкового кодексу України за період липень 2019р. - червень 2021р. збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на загальну суму 1152318,00 грн, у т.ч. за податковим зобов`язанням на 921854,00 грн та за штрафними (фінансовими) санкціями на 230464,00 грн (т.1 а.с.113-114);

№701, яким у зв`язку з встановленою відсутністю реєстрації в Єдиному державному реєстрі податкових протягом граничного строку, передбаченого п.201.1, п.201.10 ст.201 Податкового кодексу України, податкових накладних / розрахунків коригування до податкових накладних на суму ПДВ 44822 грн, за період липень 2019 року червень 2021 року, застосовано штраф в сумі 22411 грн (т.1 а.с.116-118).

Вважаючи вказані податкові повідомлення-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає таке.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює та визначає Податковий кодекс України (далі ПК України).

Відповідно до п.п.14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами.

Згідно з п.44.1 ст.44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Актом перевірки встановлено, що ФГ "П`ятигірське" здійснювало реалізацію власно вирощеної продукції (кукурудза 3-го класу) за цінами, що є нижчими за звичайні (ринкові) ціни.

Відповідно до абз.1 п.188.1 ст.188 ПК України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії (абз. 2 п. 188.1 ст. 188 ПК України).

Згідно з пп.14.1.71 п.14.1 ст.14 ПК України звичайна ціна - ціна товарів (робіт, послуг), визначена сторонами договору, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Водночас, пп.14.1.219 п. 14.1 ст. 14 ПК України передбачено, що ринкова ціна - ціна, за якою товари (роботи, послуги) передаються іншому власнику за умови, що продавець бажає передати такі товари (роботи, послуги), а покупець бажає їх отримати на добровільній основі, обидві сторони є взаємно незалежними юридично та фактично, володіють достатньою інформацією про такі товари (роботи, послуги), а також ціни, які склалися на ринку ідентичних (а за їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) у порівняних економічних (комерційних) умовах.

З положень наведених приписів ПК України вбачається, що ринковою ціною є ціна продажу товару за договором, якщо дотримано наступні умови: сторони укладають договір на добровільній основі (без примусу); сторони є взаємно незалежними юридично та фактично; сторони володіють достатньою інформацією про товар та ціни на ідентичні товари на ринку у порівняних економічних (комерційних) умовах.

Згідно з пп.14.1.71 п. 14.1 ст. 14 ПК України якщо не доведено зворотне, вважається, що така звичайна ціна відповідає рівню ринкових цін.

Статтею 627 Цивільного кодексу України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно статті 632 Цивільного кодексу України, ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін.

Відтак, визначення ціни за договором є істотною умовою договору і ці умови визначаються сторонами угоди.

Відповідно до п.п.14.1.80 п. 14.1 ст. 14 ПК України ідентичні товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що мають однакові характерні для них основні ознаки. При цьому під ідентичними розуміються товари, що мають однакові ознаки з оцінюваними товарами, у тому числі такі, як: фізичні характеристики; якість та репутація на ринку; країна виробництва (походження); виробник.

Однорідні (подібні) товари (роботи, послуги) - товари (роботи, послуги), що не є ідентичними, але мають схожі характеристики і складаються із схожих компонентів, у результаті чого виконують однакові функції порівняно з товарами, що оцінюються, та вважаються комерційно взаємозамінними.

Для визначення товарів однорідними (подібними) враховуються такі ознаки: якість та ділова репутація на ринку; наявність торговельної марки; країна виробництва (походження); виробник; рік виробництва; новий чи вживаний; термін придатності (пп.14.1.131 п.14.1 ст.14 ПК України).

Судом встановлено, що 18.06.2020 між ФГ "П`ятигірське" (Постачальник) та ПП "Компанія Автоленд" (Покупець) укладено Договір поставки сільськогосподарської продукції №02-ФГ-200618/1 (т.2 а.с.50-52).

За змістом п.1.1 цього Договору Постачальник зобов`язується передати Покупцю сільськогосподарську продукцію, а саме: кукурудза 3-го класу в кількості 4500 (чотири тисячі п`ятсот) тон (+/- 10%), а Покупець зобов`язується прийняти й оплатити поставлений товар у строк та в порядку, встановленому даним договором.

Згідно з п. 3.1 Договору вартість Товару, що поставляється, складає 4850,00 грн з ПДВ за одну тону.

Покупець зобов`язується провести оплату за товар шляхом перерахування коштів на поточний рахунок постачальника у строк до 31.12.2020 (п.3.2 Договору).

Товар передається Покупцю за адресою: Рівненська область, с. Уїздці, вул. Господарська, 6 (п.1.5 Договору).

Пунктом 1.4 Договору передбачено, що товар повинен бути переданий Покупцю на території Продавця, у строк обумовлений сторонами за Актом приймання-передачі товару за якістю та кількістю.

Судом також встановлено, що між ФГ "П`ятигірське" (Постачальник) та ТзОВ "Традекс Агрі" укладено договір поставки №14-07-20 від 14.07.2020 (т.2 а.с.47-48).

Відповідно до п.1.1 вказаного Договору Постачальник зобов`язується в порядку і на умовах, передбачених цим договором, передати (поставити) у власність Покупцеві зернові та олійні культури, визначені цим договором та Специфікаціями до нього, які є його невід`ємними частинами, а Покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у строки і на умовах, що передбачені цим договором та Специфікаціями до нього.

Пунктом 1.2 Договору передбачено, що Товар поставляється окремими партіями.

Зі змісту п. 2.1 вказаного Договору вбачається, що товаром, який поставляється, є соя, ріпак, ячмінь 3 класу, пшениця 2 класу, пшениця 3 класу, кукурудза 3 класу, горох жовтий або зелений.

Відповідно до п.4.1 Договору Постачальник зобов`язується здійснити поставку кожної партії товару на умовах, що передбачені у відповідній специфікації. При поставці товару застосовуються Правила "Інкотермс".

Згідно зі специфікацією №5 від 03.12.2020 до Договору поставки №14-07-20 від 14.07.2020 ФГ "П`ятигірське" (Постачальник) має постави у строк до 30.12.2020 на умовах: СРТ поставка оплачена до адреси покупця, товар: кукурудза 3 клас, в кількості 1000 метричних тон +/- 2%, ціна однієї тонни 6900,00 грн (т.2 а.с.49).

Відповідно до даних електронної зернової біржі середня вартість кукурудзи 3 класу за період з 04.06.2020 по 30.06.2020 становить 4858,00 грн за 1 тонну (т.1 а.с.132-133); станом на 03.12.2020 07.12.2020 6900,00 грн за 1 тонну (т.1 а.с.134-135).

Документальною перевіркою встановлено та відповідає обставинам справи й не заперечується сторонами, що на виконання умов договору від 18.06.2020 №02-ФГ-200618/1 ФГ "П`ятигірське" поставлено для ПП "Компанія Автоленд" кукурудзу 3 класу відповідно до видаткових накладних: № 99 від 18.06.2020 в кількості 580 т, № 100 від 22.06.2020 в кількості 220 т, № 155 від 31.08.2020 в кількості 394,39 т, № 225 від 07.12.2020 в кількості 438,59 т, № 244 від 11.12.2020 в кількості 2300 т, №251 від 17.12.2020 в кількості 226,056 т, по ціні 4850 грн за тонну, всього в кількості 4159,04 т.

Оплату придбаного товару покупець здійснив 10.09.2020, 29.03.2021, 02.04.2021, 29.04.202111.05.2021, 24.05.2021(а.с. 26 т.1).

Також документальною перевіркою встановлено та не заперечується учасниками справи, що ФК "П`ятигірське" згідно зі специфікацією №5 від 03.12.2020 до Договору поставки №14-07-20 від 14.07.2020 поставлено для ТОВ "Традекс Агрі" кукурудзу 3 класу в загальній кількості 1000 т по ціні 6900 грн за тонну, відповідно до видаткових накладних: №2 від 12.01.2021, № 3 від 13.01.2021, № 4 від 14.01.2021. Покупець здійснив оплату товару 03.12.2020, 04.12.2020, 11.12.2020 (а.с. 29 т.1).

Таким чином, судом достеменно встановлено, що як на час укладення договору від 18.06.2020 №02-ФГ-200618/1 з ПП "Компанія Автоленд", так і на час підписання специфікації №5 від 03.12.2020 до Договору поставки №14-07-20 від 14.07.2020 з ТОВ "Традекс Агрі" ціна товару кукурудзи 3 класу відповідала ціні на таку сільськогосподарську продукцію за даними зернової біржі, отже є ринковою.

При цьому на виконання умов договору від 18.06.2020 №02-ФГ-200618/1 позивач здійснював постачання товару для ПП "Компанія Автоленд" партіями в період часу з червня по грудень 2020 року.

Натомість відповідач, констатуючи порушення позивачем п. 188.1 ст. 188 ПК України, виокремих з загальної кількості поставок, здійснених в межах одного господарського договору, поставки за грудень 2020 року, здійснив порівняння ціни поставленого товару з ціною товару згідно зі специфікацією №5 від 03.12.2020 до Договору поставки №14-07-20 від 14.07.2020 з ТОВ "Традекс Агрі", та на їх різницю донарахував податкове зобов`язання з ПДВ.

Такий алгоритм визначення податковим органом грошового зобов`язання з ПДВ суд вважає помилковим, таким, що не відповідає приписам п. 188.1 ст. 188 ПК України, якою встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості (що позивачем було дотримано).

В абзаці 2 вказаної норми закону викладене застереження, що:

база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг,

база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін,

а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни).

Таким чином, суд вважає, що в спірній ситуації позивач правомірно визначив базу оподаткування з постачання самостійно виготовлених товарів, яка відповідає їх договірній вартості та ринковій ціні, отже не є нижчою звичайних цін.

Крім цього, суд звертає увагу на те, що для визначення звичайної ціни товару (робіт, послуг) використовується інформація про укладені на момент продажу такого товару (роботи, послуги) договори з ідентичними (однорідними) товарами (роботами, послугами) у співставних умовах. Зокрема, враховуються такі умови договорів, як кількість (обсяг) товарів (наприклад, обсяг товарної партії), строки виконання зобов`язань, умови платежів, звичайних для такої операції, а також інші об`єктивні умови, що можуть вплинути на ціну. При цьому умови договорів на ринку ідентичних (у разі їх відсутності - однорідних) товарів (робіт, послуг) визнаються співставними, якщо відмінність між такими умовами суттєво не впливає на ціну, або може бути економічно обґрунтована. При цьому враховуються звичайні при укладанні угод між непов`язаними особами надбавки чи знижки до ціни. Зокрема, але не виключно, враховуються знижки, пов`язані з сезонними та іншими коливаннями споживчого попиту на товари (роботи, послуги), втратою товарами якості або інших властивостей; закінченням (наближенням дати закінчення) строку зберігання (придатності, реалізації); збутом неліквідних або низьколіквідних товарів; маркетинговою політикою, у тому числі при просуванні товарів (робіт, послуг) на ринки; наданням дослідних моделей і зразків товарів з метою ознайомлення з ними споживачів.

Однак в досліджуваній ситуації визначення відповідачем звичайної ціни здійснено без врахування об`єктивних умов укладених позивачем договорів від 18.06.2020 №02-ФГ-200618/1 з ПП "Компанія Автоленд" та специфікації №5 від 03.12.2020 до Договору поставки №14-07-20 від 14.07.2020 з ТОВ "Традекс Агрі". Адже судом встановлено, що такі договори є істотно відмінними як в частині кількості товару (відповідно 4500 т та 1000 т), що підлягав постачанню, так і базисних умов поставки: в першому випадку товар передається покупцю на території продавця, тобто поставка на умовах "Франко склад", в другому - з доставкою за адресою покупця, на умовах СРТ.

Неврахування контролюючим органом таких істотних умов договорів, які можуть впливати на ціну свідчать про порушення принципу співставності умов.

За таких обставин суд вважає хибними та документально непідтвердженими висновки документальної перевірки про реалізацію платником податків власно вирощеної продукції нижче звичайної ціни, а відтак висновок контролюючого органу в частині заниження податкових зобов`язань з ПДВ за відповідні періоди не знайшов свого підтвердження під час судового розгляду.

Щодо реалізації довгострокових біологічних активів (корів) нижче балансової вартості, суд зазначає таке.

Відповідно до п.14.1 ст.14 ПК України:

- основні засоби - матеріальні активи, у тому числі запаси корисних копалин наданих у користування ділянок надр (крім вартості землі, незавершених капітальних інвестицій, автомобільних доріг загального користування, бібліотечних і архівних фондів, матеріальних активів, вартість яких не перевищує 6000 гривень, невиробничих основних засобів і нематеріальних активів), що призначаються платником податку для використання у господарській діяльності платника податку, вартість яких перевищує 6000 гривень і поступово зменшується у зв`язку з фізичним або моральним зносом та очікуваний строк корисного використання (експлуатації) яких з дати введення в експлуатацію становить понад один рік (або операційний цикл, якщо він довший за рік) (пп.14.1.138 п.14.1ст.14 Податкового кодексу України, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин);

- амортизація - систематичний розподіл вартості основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів, що амортизується, протягом строку їх корисного використання (експлуатації) (пп.14.1.3 п.14.1ст.14 Податкового кодексу України);

- залишкова вартість основних засобів, інших необоротних та нематеріальних активів для цілей розділу III - сума залишкової вартості таких засобів та активів, яка визначається як різниця між первісною вартістю і сумою розрахованої амортизації відповідно до положень розділу III цього Кодексу (пп.14.1.9 п.14.1ст.14 Податкового кодексу України).

За приписами п. 4 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи", затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 18.11.2005 № 790, зареєстроване в Міністерстві юстиції України 05.12.2005 за № 1456/11736 терміни, що наведені в положеннях (стандартах) бухгалтерського обліку, мають таке значення:

сільськогосподарська діяльність - процес управління біологічними перетвореннями з метою отримання сільськогосподарської продукції та/або додаткових біологічних активів (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин);

біологічні перетворення - процес якісних і кількісних змін біологічних активів;

біологічний актив - тварина або рослина, яка в процесі біологічних перетворень здатна давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, а також приносити в інший спосіб економічні вигоди;

поточні біологічні активи - біологічні активи, здатні давати сільськогосподарську продукцію та/або додаткові біологічні активи, приносити в інший спосіб економічні вигоди протягом періоду, що не перевищує 12 місяців, а також тварини на вирощуванні та відгодівлі;

додаткові біологічні активи - біологічні активи, одержані в процесі біологічних перетворень;

довгострокові біологічні активи - усі біологічні активи, які не є поточними біологічними активами;

група біологічних активів - сукупність подібних за характеристиками, призначенням та умовами вирощування тварин або рослин.

Відповідно до п.10 Положення (стандарту) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи" біологічні активи відображаються на дату проміжного і річного балансу за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на продаж, крім випадків, передбачених п. 11 Національного положення (стандарту) 30.

За змістом пункту 5.9 Методичних рекомендацій з бухгалтерського обліку біологічних активів, затверджених наказом Міністерства фінансів України від 29.12.2006 №1315 (далі - Методичні рекомендації) амортизація нараховується тільки на довгострокові біологічні активи, справедливу вартість яких визначити неможливо. Об`єктом амортизації таких біологічних активів є їх первісна вартість, зменшена на ліквідаційну вартість.

Відповідно до п.2.2 Методичних рекомендацій біологічний актив визнається запасом, якщо він не використовується в сільськогосподарській діяльності та утримується для продажу або напрям його використання не визначено. Біологічний актив визнається основним засобом, якщо він використовується в іншій діяльності, ніж сільськогосподарська, та очікуваний строк його використання більше одного року (або операційного циклу, якщо він довший за рік).

Пунктами 7 та 2 Положення (стандартом) бухгалтерського обліку 30 "Біологічні активи" передбачено, що придбані та додаткові біологічні активи при первісному визнанні оцінюються за справедливою вартістю, зменшено на очікувані витрати на місці продажу або за виробничою собівартістю відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 "Витрати".

З матеріалів справи судом встановлено, що ФГ "П`ятигірське" займається вирощуванням великої рогатої худоби для отримання сільськогосподарської продукції (молока). В процес діяльності підприємство проводить вибраковку корів з основного стада, які стали непридатними для отримання молока, до закінчення строку їх корисного використання.

Вибракування здійснюється на підставі актів втрати тваринами господарсько-корисних якостей (значному зниженні продуктивності, втраті племінної цінності, захворюванні невиліковними хворобами, а також внаслідок травматичних наслідків, старості або недостатньої розвиненості) для подальшої відгодівлі з метою продажу чи можливого забою або реалізації без тривалої відгодівлі (а.с. 10-29 т. 2).

Позивачем при використанні корів основного стада в господарській діяльності в подальшому після проведення їх часткової вибраковки, здійснювалась реалізація "біологічних активів" (непридатного поголів`я ВРХ) на м`ясопереробні підприємства.

Як встановлено з акту перевірки, висновок контролюючого органу про реалізацію позивачем довгострокових біологічних активів (корів та корів на відгодівлі) нижче балансової (залишкової) вартості та, як наслідок, заниження позивачем грошового зобов`язання з ПДВ та не здійснення виписки та реєстрації в ЄРПН податкових накладних, - зумовлений неправильним з точки зору відповідача веденням бухгалтерського обліку при переведенні біологічних активів з довгострокових на поточні.

Інструкція про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій затвердженої наказом Міністерства фінансів України 30.11.1999 № 291 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 грудня 1999 року за № 893/4186 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) є нормативним актом, який встановлює призначення і порядок ведення рахунків бухгалтерського обліку для узагальнення методом подвійного запису інформації про наявність і рух активів, капіталу, зобов`язань та факти фінансово-господарської діяльності підприємств, організацій та інших юридичних осіб.

Для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух власних або отриманих на умовах фінансової оренди довгострокових біологічних активів призначено рахунок 16 "Довгострокові біологічні активи", за дебетом якого відображається надходження довгострокових біологічних активів, за кредитом - їх вибуття.

Для обліку й узагальнення інформації про наявність та рух поточних біологічних активів тваринництва, зокрема тварин, що перебувають на вирощуванні та відгодівлі, а також худоби, вибракуваної з основного стада й реалізованої без ставлення на відгодівлю призначено рахунок 21 «Поточні біологічні активи», за дебетом якого відображається надходження (приплоду молодняку продуктивної худоби, вибракуваних з основного стада худоби для подальшої відгодівлі або реалізації без відгодівлі) поточних біологічних активів; приріст живої маси молодняку тварин, за кредитом - вибуття поточних біологічних активів унаслідок передачі на переробку, продаж, безоплатної передачі тощо.

Сільськогосподарські підприємства, підприємства інших галузей, що здійснюють сільськогосподарську діяльність, використовують такі субрахунки рахунку 21:

211 Поточні біологічні активи рослинництва, які оцінені за справедливою вартістю

212 Поточні біологічні активи тваринництва, які оцінені за справедливою вартістю

213 Поточні біологічні активи тваринництва, які оцінені за первісною вартістю

На субрахунку 211 "Поточні біологічні активи рослинництва, які оцінені за справедливою вартістю" ведеться облік наявності та руху поточних біологічних активів рослинництва, які оцінені за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на продаж. Аналітичний облік ведеться за видами (культурами) поточних біологічних активів рослинництва (посіви зернових, технічних, овочевих тощо).

На субрахунку 212 "Поточні біологічні активи тваринництва, які оцінені за справедливою вартістю" ведеться облік наявності та руху поточних біологічних активів тваринництва, які оцінені за справедливою вартістю, зменшеною на очікувані витрати на продаж. Аналітичний облік ведеться за видами (групами) поточних активів тваринництва (молодняк тварин на вирощуванні, тварини на відгодівлі, птиця, звірі, кролі, сім`ї бджіл, доросла худоба, що вибракувана з основного стада, тощо).

На субрахунку 213 "Поточні біологічні активи тваринництва, які оцінені за первісною вартістю" ведеться облік наявності та руху поточних біологічних активів тваринництва, справедливу вартість яких достовірно визначити неможливо, унаслідок чого їх оцінка здійснена відповідно до Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 9 "Запаси". Аналітичний облік ведеться за видами (групами) поточних біологічних активів тваринництва.

За такого правового регулювання суд вважає, що ФГ "П`ятигірське" правомірно, у відповідності до приписів Інструкції про застосування Плану рахунків бухгалтерського обліку активів, капіталу, зобов`язань і господарських операцій підприємств і організацій, відображались в бухгалтерському обліку операції з переведення довгострокових біологічних активів в поточні біологічні активи як Дт 2131 Кт163, а покликання відповідача про неведення позивачем субрахунку 217 є необґрунтованим та не узгоджується з Планом рахунків бухгалтерського обліку.

Також суд констатує, що актом перевірки не підтверджується реалізація позивачем в перевіреному періоді для сторонніх організацій корів за цінами, що є нижчими балансової (залишкової) вартості корів за даними бухгалтерського обліку. Не надав таких доказів відповідач і під час судового розгляду справи.

Натомість представник відповідача в судовому засіданні, покликаючись до положень п. 189.9 ст. 189, пп. 14.1.191 "в" ПК України, вказав, що в розумінні Податкового кодексу України реалізація товару - це в тому числі переведення його на інший рахунок бухгалтерського обліку.

У зв`язку з цим, суд зазначає, що відповідно до п.189.9 ст.189 ПК України у разі якщо основні виробничі або невиробничі засоби ліквідуються за самостійним рішенням платника податку, така ліквідація для цілей оподаткування розглядається як постачання таких основних виробничих або невиробничих засобів за звичайними цінами, але не нижче балансової вартості на момент ліквідації.

Згідно з пп.14.1.191 п.14.1 ст. 14 ПК України постачання товарів - будь-яка передача права на розпоряджання товарами як власник, у тому числі продаж, обмін чи дарування такого товару, а також постачання товарів за рішенням суду.

З метою застосування терміна "постачання товарів" електрична та теплова енергія, газ, пар, вода, повітря, охолоджене чи кондиційоване, вважаються товаром.

Постачанням товарів також вважаються:

а) фактична передача матеріальних активів іншій особі на підставі договору про фінансовий лізинг (повернення матеріальних активів згідно з договором про фінансовий лізинг) чи іншої домовленості, відповідно до якої оплата відстрочена, але право власності на матеріальні активи передається не пізніше дати здійснення останнього платежу;

б) передача права власності на матеріальні активи за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування чи відповідно до законодавства;

в) будь-яка із зазначених дій платника податку щодо матеріальних активів, якщо платник податку мав право на віднесення сум податку до податкового кредиту у разі придбання зазначеного майна чи його частини (безоплатна передача майна іншій особі; передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню);

г) передача (внесення) товарів (у тому числі необоротних активів) як вклад у спільну діяльність без утворення юридичної особи, а також їх повернення;

д) ліквідація платником податку за власним бажанням необоротних активів, які перебувають у такого платника;

е) передача товарів згідно з договором, за яким сплачується комісія (винагорода) за продаж чи купівлю.

В спірній ситуації суд вважає відсутніми підстави для висновку про те, що мала місце ліквідація за рішенням платника податків основних виробничих чи невиробничих засобів, чи передача майна у межах балансу платника податку, що використовується у господарській діяльності платника податку для його подальшого використання з метою, не пов`язаною із господарською діяльністю такого платника податку; передача у межах балансу платника податку майна, що планувалося для використання в оподатковуваних операціях, для його використання в операціях, що звільняються від оподаткування або не підлягають оподаткуванню.

Суд вже зазначав, що відповідно до п.188.1 ст.188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни),

За обставинами справи, на час реалізації позивачем великої рогатої худоби для сторонніх організацій (табл. 1, 2 акта перевірки, а.с. 18-21 т.1) за даними бухгалтерського обліку такі тварини цілком підставно обліковувалися підприємством як поточні активи на рахунку 213, отже не були необоротними активами.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку про те, що матеріалами судової справи не підтверджується порушення ФГ "П`ятигірське" п. 188.1 ст. 188 ПК України щодо реалізації необоротних активів нижче балансової (залишкової) вартості, а відтак збільшення позивачу грошового зобов`язання з ПДВ за такими операціями суд вважає безпідставним.

Згідно з п. 187.1 ст. 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів - дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг - дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні", незалежно від дати накладення електронного підпису.

Згідно з п.201.1 ст.201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, кваліфікованого електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін.

Документальною перевіркою встановлено та не заперечується учасниками справи, що позивачем при реалізації корів стороннім організаціям були виписані податкові накладні та у встановленому порядку зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Відтак, враховуючи висновок суду про недоведеність порушення позивачем п. 188.1 ст. 188 ПК України, суд вважає безпідставними доводи контролюючого органу про необхідність скласти та зареєструвати в ЄРПН за такими операціями ще одну податкову накладну - на різницю між залишковою вартістю об`єкта (довгострокового біологічного активу) та його фактичною ціною (договірною вартістю).

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що податкові повідомлення-рішення від 19.11.2021 № 701 (про зменшення від`ємного значення з ПДВ на суму 301047 грн), № 701 (про збільшення грошового зобов`язання з ПДВ на 1152318,00 грн), № 701 про застосування штрафних санкцій на суму 22411,00 грн за порушення порядку реєстрації податкових накладних) не відповідають критеріям обґрунтованості та розсудливості, не враховують фактичних обставин справи, а відтак є протиправними та підлягають скасуванню.

Щодо застосування до позивача штрафу за неповідомлення податкового органу про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП.

Встановлені актом перевірки фактичні обставини щодо неповідомлення платником податків контролюючого органу про об`єкти оподаткування позивач не заперечив та не спростував, однак вважає відсутніми підстави для застосування штрафних санкцій за таке порушення.

З наведеними позивачем аргументами суд погоджується та зазначає таке.

Пунктом 117.1 статті 117 ПК України визначено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Згідно з пунктом 63.3. статті 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

У пункті 22.1 статті 22 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Пунктами 8.1 та 8.2 Порядку обліку платників податків і зборів затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300 (далі Порядок №1588) передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (форма 20-ОПП).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим передбачена пунктом 117.1 статті 117 ПК України.

Відтак, норми Податкового кодексу України не встановлюють строки подання повідомлення за формою №20-ОПП, що в свою чергу виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно з пунктом 117.1 статті 117 ПК України.

Посилання відповідача на строки, встановлені Порядком №1588 є помилковим, оскільки санкція статті 117 ПК України передбачає відповідальність за порушення строків, встановлених виключно цим Кодексом.

Відповідно до п. 8.4. Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, в Порядку №1588 є строки виключно повідомлення про об`єкт оподаткування (яких в Податковому кодексі України не міститься) за формою 20-ОПП, однак повідомлення про об`єкт оподаткування не є тотожним заяві про взяття на облік. Отже, неповідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП не є підставою для відповідальності згідно з п.117.1 ст. 117 ПК України.

Таким чином, суд вважає, що контролюючий орган помилково застосував до спірних правовідносин норму пункту 117.1 статті 117 ПК України.

Відтак податкове повідомлення-рішення від 19.11.2021 № 701 не ґрунтується на приписах податкового законодавства, отже є протиправним та підлягає скасуванню.

Отже у вищевказаній частині позовних вимог позов слід задовольнити.

Щодо правомірності податкового повідомлення-рішення від 19.11.2021 №709, суд зазначає таке.

Перевіркою дотримання встановлених термінів сплати (перерахування) до бюджету військового збору встановлено порушення пп. 1.1, пп. 1.2, пп. 1.3, пи. 1.4, пп. 1.5, пп. 1.6 п. 16-підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, за якими встановлено:

- несплату (неперерахування) до бюджету податковим агентом - ФГ «П`ятигірське» сум належного до сплати військового збору у випадках коли виплата доходу на користь платників податків передувала сплаті військового збору;

- неподання податковим агентом ФГ "П`ятигірське" платіжних доручень для перерахування належного до сплати військового збору за граничними термінами сплати до бюджету, передбаченими пунктом 168.1.5 статті 168 Податкового кодексу України, а саме: 03.07.2019 в сумі 3031,73 грн., 05.07.2019 в сумі 108,07 грн., 08.07.2019 в сумі 169,94 грн., 25.07.2019 в сумі 104,15 грн., 30.07.2019 в сумі 47,80 грн., 05.08.2019 в сумі 497,56 грн., 07.08.2019 в сумі 2466,67 грн., 08.08.2019 в сумі 90,34 грн., 12.08.2019 в сумі 85,87 грн., 16.08.2019 в сумі 36,38 грн., 19.08.2019 в сумі 2443,65 грн., 23.08.2019 в сумі 123,70 грн., 27.08.2019 в сумі 122,98 грн., 29.08.2019 в сумі 3212,41 грн., 30.08.2019 в сумі 3092,15 грн., 02.09.2019 в сумі 189,77 грн., 03.09.2019 в сумі 2904,55 грн., 05.09.2019 в сумі 122,98 грн., 06.09.2019 в сумі 427,78 грн., 10.09.2019 в сумі 3805,43 грн., 11.09.2019 в сумі 3825,40 грн., 13.09.2019 в сумі 99,73 грн., 17.09.2019 в сумі 112,15 грн., 18.09.2019 в сумі 3848,98 грн., 20.09.2019 в сумі 3848,49 грн., 30.09.2019 в сумі 74,96 грн., 03.10.2019 в сумі 479,09 грн., 04.10.2019 в сумі 3982,53 грн., 07.10.2019 в сумі 327,02 грн., 08.10.2019 в сумі 148,55 грн., 09.10.2019 в сумі 43,87 грн., 10.10.2019 в сумі 3368,78 грн., 30.10.2019 в сумі 260,10 грн., 31.10.2019 в сумі 579,08 грн., 01.11.2019 в сумі 3450,48 грн., 04.11.2019 в сумі 176,30 грн., 05.11.2019 в сумі 222,59 грн., 07.11.2019 в сумі 2489,21 грн., 11.11.2019 в сумі 488,13 грн., 12.11.2019 в сумі 658,63 грн., 13.11.2019 в сумі 170,50 грн., 28.11.2019 в сумі 197,10 грн., 29.11.2019 в сумі 1195,97 грн., 30.11.2019 в сумі 251,68 грн., 02.12.2019 в сумі 557,67 грн., 03.12.2019 в сумі 299,03 грн., 06.12.2019 в сумі 4655,74 грн., 13.12.2019 в сумі 61,91 грн., 16.12.2019 в сумі 5496,01 грн.

Суд зазначає, що ні в позовній заяві, ні під час судового розгляду справи позивач виявлених порушень не спростував. Наведені ним аргументи зводяться до невірно застосованої контролюючим органом ставки 25% до позивача за виявлене порушення, оскільки він є добросовісним платником та мав би понести фінансову відповідальність в розмірі штрафної санкції 10%.

Відповідно до пп.1.1 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Пунктом 162.1 статті 162 ПК України передбачено, що платниками податку є:

фізична особа - резидент, яка отримує доходи як з джерела їх походження в Україні, так і іноземні доходи;

фізична особа - резидент, яка володіє та/або користується (орендує (суборендує), на умовах емфітевзису, постійно користується) земельними ділянками, віднесеними до сільськогосподарських угідь, у частині мінімального податкового зобов`язання;

фізична особа - нерезидент, яка отримує доходи з джерела їх походження в Україні;

податковий агент.

Згідно з пп.1.2 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України, об`єктом оподаткування військовим збором є доходи у формі заробітної плати, інших заохочувальних, компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами; виграшу в державну та недержавну грошову лотерею, виграш гравця (учасника), отриманий від організатора азартної гри.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного пунктом 1.2 цього пункту (пп.1.3 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України).

Відповідно до пп.1.4 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України нарахування, утримання та сплата (перерахування) військового збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому ст. 160 податкового кодексу України, за ставкою, визначеною пп.1.3 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК У країни.

Згідно з пп.168.1.1 п. 168.1 ст. 168 ПК України податковий агент, який нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену в статті 167 цього Кодексу.

Підпунктом 168.1.2 пункту 168.1 статті 108 ПК України передбачено, що податок сплачується (перераховується) до відповідного бюджету під час виплати оподатковуваного доходу єдиним платіжним документом. Банки приймають платіжні документи на виплату доходу лише за умови одночасного подання розрахункового документа на перерахування цього податку до відповідного бюджету.

Відповідно до п.168.1.5 п.168.1 ст.168 ПК України, якщо оподатковуваний дохід нараховується податковим агентом, але не виплачується (не надається) платнику податку, то податок, який підлягає утриманню з такого нарахованого доходу, підлягає перерахуванню до бюджету податковим агентом у строки, встановлені цим Кодексом для місячного податкового періоду.

Для цілей цього розділу та пункту 54.2 статті 54 цього Кодексу під терміном "граничний термін сплати до бюджету податку" розуміються строки сплати податку, визначені цим пунктом (п.168.1.6 п.168.1 ст.168 ПК України)

Згідно з п.87.9 ст.87 ПК України у разі наявності у платника податків податкового боргу контролюючі органи зобов`язані зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом.

Платники збору зобов`язані забезпечити виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені ст.176 ПК України (пп.1.6 п.16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України), а саме на підставі пп. «а» п. 176.2 ПК України особи, які відповідно до цього Кодексу мають статус податкових агентів, та платники єдиного внеску зобов`язані: своєчасно та повністю нараховувати, утримувати та сплачувати (перераховувати) до бюджету податок з доходу, що виплачується на користь платника податку та оподатковується до або під час такої виплати за її рахунок.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) військового збору до бюджету с особи, визначені у ст.171 Податкового кодексу України (пп.1.5 п. 16-1 підрозділу 10 Розділу ХХ ПК України).

Згідно з п. 171.1 ст. 171 ПК України особою, відповідальною за нарахування, утримання та сплату (перерахування) до бюджету податку з доходів у вигляді заробітної плати, є роботодавець, який виплачує такі доходи на користь платника податку; податковий агент - для оподатковуваних доходів з джерела їх походження в Україні

На підставі пп.54.3.5 п. 54.3 ст.54 ПК України контролюючий орган зобов`язаний самостійно визначити суму грошових зобов`язань, зменшення (збільшення) суми бюджетного відшкодування та/або зменшення (збільшення) від`ємного значення об`єкта оподаткування податком на прибуток або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, або зменшення суми податку на доходи фізичних осіб, задекларовану до повернення з бюджету у зв`язку із використанням платником податку права на податкову знижку, якщо: дані перевірок щодо утримання податків у джерела виплати, в тому числі податкового агента, свідчать про порушення правил нарахування, утримання та сплати до відповідних бюджетів податків і зборів, передбачених цим Кодексом, у тому числі податку на доходи фізичних осіб таким податковим агентом.

Відповідно до ПК України невиконання або неналежне виконання встановлених законодавством правил завжди є наслідком дій (бездіяльності) особи, які кваліфікуються як умисні, оскільки як невиконання так і неналежне виконання є порушенням обов`язків закріплених за платником податків у ст.16, 36 ПК України.

Порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України (п. 109.2 ст. 109 ПК України).

Відповідно до п.111.5 ст.111 ПК України зазначено, що триваюче правопорушення - безперервне невиконання норм цього Кодексу платником податків, який вчинив певні дії чи допустив бездіяльність і не вчиняв подальших дій для його усунення до моменту виявлення такого правопорушення контролюючим органом.

У ході розгляду справи судом встановлено, що ФГ "П`ятигірське" здійснювалась недоплата (неперерахування) військового збору при виплаті заробітної плати та орендної плати.

Вказані обставини підтверджуються розрахунком повноти і своєчасності перерахування до бюджету військового збору (аркуш 47 акта перевірки) (т.1 а.с.56-60).

Доказів протилежного судом не встановлено та позивачем під час розгляду справи не доведено. В запереченні на акт перевірки платник податків також не заперечував виявленого контролюючим органом порушення в частині несвоєчасної сплати до бюджету військового збору.

Відповідальність за порушення правил нарахування, утримання та сплати (перерахування) податків у джерела виплати встановлена статтею 125-1 ПК України.

Згідно з п.125-1.1 ст. 125-1 Кодексу ненарахування та/або неутримання, та/або несплата (неперерахування), та/або нарахування, сплата (перерахування) не в повному обсязі податків платником податків, у тому числі податковим агентом, до або під час виплати доходу на користь нерезидента або іншого платника податків, а також нерезидентом, на якого покладено обов`язок сплачувати податок у порядку, встановленому розділом III цього Кодексу, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 10 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідно до п.125-1.2 ст. 125-1 ПК України ті самі дії, вчинені умисно, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

125-1.3. Діяння, передбачені пунктом 125-1.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

125-1.4. Діяння, передбачені пунктом 125-1.2 цієї статті, вчинені протягом 1095 днів втретє та більше, -

тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 75 відсотків суми податку, що підлягає нарахуванню та/або сплаті до бюджету.

Відповідальність за погашення суми податкового зобов`язання або податкового боргу, що виникає внаслідок вчинення таких дій, та обов`язок щодо погашення такого податкового боргу, у тому числі пені, покладається на податкового агента. При цьому платник податку - отримувач таких доходів звільняється від обов`язку погашення такої суми податкових зобов`язань або податкового боргу, крім випадків, встановлених розділом IV цього Кодексу.

Податковий агент звільняється від відповідальності відповідно до цього пункту, якщо ненарахування, неутримання та/або неперерахування податку на доходи фізичних осіб самостійно виявляється податковим агентом при проведенні перерахунку цього податку, передбаченого пунктом 169.4 статті 169 цього Кодексу, та виправляється в наступних податкових періодах протягом податкового (звітного) року згідно з нормами цього Кодексу.

Суд відхиляє доводи позивача про те, що виявлене контролюючим органом порушення було вчинено ним неумисно, позаяк за обставинами справи позивач неодноразово порушував терміни сплату військового збору до бюджету в період з 03.07.2019 по 16.12.2019 (а.с. 56-57 т.1).

Будь-які документально підтверджені відомості щодо існування об`єктивних підстав для звільнення платника податків від встановленої податковим законом відповідальності, позивачем не надані, а судом не встановлені.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що податкове повідомлення-рішення від 19.11.2021 №709 прийнято відповідно до чинного законодавства та з урахуванням всіх обставин. Доводи позивача документально не підтверджені, не спростовують правомірності цього рішення суб`єкта владних повноважень та не дають суду підстав для його скасування. Отже в цій частині позовних вимог позов задоволенню не підлягає.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, у цій справі, враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Оцінивши основні вагомі аргументи учасників справи в розрізі норм матеріального закону, перевіривши їх зібраними доказами, суд дійшов висновку, що в ході судового розгляду справи учасники справи частково підтвердили свої вимоги та заперечення. З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відповідно до ч. 3 ст. 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Враховуючи, що за результатами судового розгляду справи суд задовольнив позов в частині 98,93% від заявлених майнових вимог, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 22457,11 грн (22700 х 98,93%).

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов Фермерського господарства "П`ятигірське" до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 19.11.2021 №701, №701, №701, №701.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь Фермерського господарства "П`ятигірське" за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 22457,11 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фермерське господарство "П`ятигірське" (вул.Господарська, 6,с.Уїздці,Здолбунівський район, Рівненська область,35711, ЄДРПОУ/РНОКПП 24170468)

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська, 12,м.Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 21 грудня 2022 року

Суддя Н.О. Дорошенко