Справа № 189зп-22/160
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 189зп-22/160

Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Панченко О.М. (доповідач),

суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за апеляційною скаргою Приватного підприємства "СВІТЕКС"

на ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року (м. Дніпро, суддя Боженко Н.В.) у справі № 189зп-22/160

за позовом Приватного підприємства "СВІТЕКС"

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про забезпечення позову,-

встановив:

У вересні 2022 року Приватне підприємство "СВІТЕКС" (далі скаржник) звернулось до суду із заявою про забезпечення позову, в якій просило:

- зупинити стягнення (примусове списання) на підставі рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №94/24614310/487 від 13.09.2022 року "Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу", до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі за позовною заявою Приватного підприємства "Світекс" до ГУ ДПС у Дніпропетровській області судовим рішенням у справі законної сили про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №94/24614310/487 від 13.09.2022 року;

- заборонити ГУ ДПС у Дніпропетровській області () оформлювати та подавати платіжні інструкції на примусове списання (стягнення) банками, небанківським надавачам платіжних послуг, які обслуговують рахунки Приватного підприємства "Світекс", на підставі та на виконання рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №94/24614310/487 від 13.09.2022 року "Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу", до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі за позовною заявою Приватного підприємства "Світекс" до ГУ ДПС у Дніпропетровській області судовим рішенням у справі законної сили про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №94/24614310/487 від 13.09.2022 року;

- заборонити примусове списання (стягнення) грошових коштів з рахунків Приватного підприємства "Світекс" у банках, небанківських надавачах платіжних послуг, які обслуговують рахунки Приватного підприємства "Світекс", на підставі та на виконання рішення Головного управління ДПС у Дніпропетровській області №94/24614310/487 від 13.09.2022 року "Про стягнення коштів платника податків з рахунків у банках у рахунок погашення податкового боргу", до набрання законної сили рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду по справі за позовною заявою Приватного підприємства "Світекс" до ГУ ДПС у Дніпропетровській області судовим рішенням у справі законної сили про визнання протиправним та скасування рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області №94/24614310/487 від 13.09.2022 року.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у задоволенні заяви ПП "Світекс" про забезпечення позову до подачі позову відмовлено.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, Приватне підприємство "СВІТЕКС" оскаржило її в апеляційному порядку, посилаючись на порушення норм процесуального права.

Вимоги апеляційної скарги Приватного підприємства "СВІТЕКС" мотивовано, зокрема тим, що суд першої інстанції помилково посилався на порядок, визначений п.95.3, п.95.4 ст.95 ПК України, адже контролюючим органом застосовано до скаржника позасудову процедуру стягнення податкового боргу. Скаржник зазначає, що здійснення стягнення на підставі рішення №94/24614310/487 від 13.09.2022 суми грошових коштів з рахунків у банківських установах унеможливить поновлення прав скаржника, завдасть шкоди скаржнику та унеможливить подальше ведення ним господарської діяльності. Вважає, що у зв`язку з чисельними дефектами рішення №94/24614310/487 від 13.09.2022, протиправністю цього рішення та дій контролюючого органу, вбачаються достатні підстави для застосування заходу забезпечення позову Приватного підприємства "СВІТЕКС" про визнання протиправним та скасування рішення №94/24614310/487 від 13.09.2022.

З огляду на це, скаржник просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заяву Приватного підприємства "СВІТЕКС" про забезпечення позову.

Головне управління ДПС у Дніпропетровській області правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалось, відзив на апеляційну скаргу до суду не подало.

Розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження у відповідності до приписів ст. 311 КАС України.

Дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги дотримання судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, апеляційний суд зазначає наступне.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у задоволенні заяви ПП "Світекс" про забезпечення позову до подачі позову відмовлено, оскільки суд першої інстанції дійшов висновку, що заходи стягнення податкового боргу можливі лише на підставі рішення суду, що набрало законної сили. Також, суд першої інстанції вказав, що позивач посилається на рішення №94/24614310/487 від 13 вересня 2022 року Головного управління ДПС у Дніпропетровській області на підставі якого контролюючий орган може здійснити стягнення грошових коштів, однак відповідне рішення суду не надав, у зв`язку з чим не вбачається така підстава, як очевидність ознак протиправності рішення суб`єкта владних повноважень та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням. Суд першої інстанції зазначив, що незгода заявника із рішенням суб`єкта владних повноважень та майбутнє звернення до суду з позовом про визнання рішення протиправним ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Суд апеляційної інстанції в цілому погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно приписів частини першої статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Відповідно до положень частини другої статті 150 КАС України забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо: 1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або 2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Згідно з частиною першою статті 151 КАС України визначено, що позов може бути забезпечено: 1) зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта; 2) забороною відповідачу вчиняти певні дії; 3) встановленням обов`язку відповідача вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам вчиняти дії, що стосуються предмета спору; 5) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа або іншого документа, за яким стягнення здійснюється у безспірному порядку.

Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами (частина друга статті 151 КАС України).

Відповідно до частини шостої статті 154 КАС України в ухвалі про забезпечення позову суд зазначає вид забезпечення позову та підстави його обрання.

З огляду на це, колегія суддів зазначає, що ухвала про забезпечення позову має містити мотиви, за яких суд дійшов висновку про існування або обставин, що свідчать про істотне ускладнення чи унеможливлення виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидних ознак протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю до ухвалення рішення у справі; а також вказати, в чому будуть полягати дії, направлені на відновлення прав позивача, оцінити складність вчинення цих дій, встановити, що витрати, пов`язані з відновленням прав, будуть значними.

В свою чергу, самі ж заходи забезпечення мають вживатись лише в межах позовних вимог, бути співмірними з ними, а необхідність їх застосування повинна обґрунтовуватись поважними підставами й підтверджуватись належними доказами.

Водночас, незгода позивача з рішенням, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень та звернення до суду з позовом про визнання їх протиправними і зобов`язання вчинити певні дії ще не є достатньою підставою для застосування судом заходів забезпечення позову.

Так, у питанні вжиття заходів забезпечення позову Верховний Суд сформував сталу правову позицію щодо застосування норм процесуального права, яка полягає в тому, що безумовно, рішення чи дії суб`єктів владних повноважень справляють певний вплив на суб`єктів господарювання, і такі рішення можуть завдавати шкоди й мати наслідки, які позивач оцінює негативно, однак відповідно до статті 150 КАС України зазначені обставини, навіть у разі їх доведення, не є підставами для застосування заходів забезпечення позову в адміністративній справі.

Такий правовий висновок міститься, зокрема, у постановах Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 826/16509/18, від 26 грудня 2019 року у справі № 640/13245/19 від 20 березня 2019 року у справі № 826/14951/18, від 23 січня 2020 року у справі №813/2149/18, від 31 травня 2021 року у справі №120/2337/20-а, від 30 вересня 2021 року у справі №140/1856/21, від 09 листопада 2021 року у справі № 160/10368/20, від 17 лютого 2022 року у справі № 640/18646/21.

Крім того, колегія суддів враховує, що Великою Палатою Верховного Суду в рішенні від 28 березня 2018 у справі № 800/521/17 було зроблено висновок про те, що позов не може бути забезпечено таким способом, що фактично підмінює собою судове рішення в справі та вирішує позовні вимоги до розгляду справи по суті.

З цих підстав, колегія суддів вважає безпідставними твердження скаржника про те, що невжиття заходів забезпечення позову призведе до порушення його прав та інтересів, оскільки вирішення цього питання призведе до фактичного вирішення справи по суті до постановлення у ній відповідного рішення, тобто, на стадії, коли суд ще не здійснював дослідження та оцінку доказів і обставин, які стали підставою для прийняття Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області рішення №94/24614310/487 від 13.09.2022 року.

Відповідно до статті 1173 Цивільного кодексу України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Отже, у разі оскарження відповідного акту/дій/бездіяльності суб`єкта владних повноважень, особа має право разом з іншими позовними вимогами заявити вимоги про відшкодування спричиненої таким актом/дією/бездіяльністю шкоди.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника стосовно завдання останньому шкоди у зв`язку зі стягненням на підставі рішення №94/24614310/487 від 13.09.2022 сум грошових коштів.

Судом першої інстанції зазначено, що позивач не надав суду рішення №94/24614310/487 від 13.09.2022, однак воно міститься в матеріалах справи (а.с. 22), втім на думку апеляційного суду, не містить очевидних ознак протиправності та порушення прав, свобод, інтересів скаржника таким рішенням, тому забезпечення позову до його пред`явлення є передчасним.

Підсумовуючи, колегія суддів дійшла висновку, що наведені скаржником доводи не свідчать про наявність законних та переконливих підстав для вжиття заходів забезпечення позову, передбачених статтею 151 КАС України.

Таким чином, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про відмову у задоволенні заяви Приватного підприємства "СВІТЕКС" про забезпечення позову. Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), Проніна проти України (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та Серявін та інші проти України (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

Отже, інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З цих підстав, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення справи, та ухвалив судове рішення без порушення норм матеріального і процесуального права. Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду - без змін.

Керуючись статтями 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

постановив:

Апеляційну скаргу Приватного підприємства "СВІТЕКС" залишити без задоволення.

Ухвалу Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 28 вересня 2022 року у справі № 189зп-22/160 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту постанови.

Головуючий - суддя О.М. Панченко

суддя С.М. Іванов

суддя В.Є. Чередниченко