Справа № 400/13137/21
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 р. № 400/13137/21
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу,

за позовом:Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області, вул. 2-а Екіпажна, 1, м.Миколаїв,54003,
до відповідача:Комунального закладу "Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад "Дитяча музична школа" Веселинівської селищної ради Миколаївської області, вул. Мозолевського, 27, с.Веселинове,Веселинівський район, Миколаївська область,57001,

треті особи:Відділ освіти, сім`ї, молоді та спорту Веселинівської селищної ради Миколаївської області, вул. Мозолевського, 14, с.Веселинове, Веселинівський район, Миколаївська область,57001,

про:застосування заходу реагування, ВСТАНОВИВ:

20 грудня 2021 року року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області (далі позивач) комунального закладу «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Дитяча музична школа» Веселинівська селищна рада Миколаївської області (далі відповідач) Управління освіти, культури, туризму, сім`ї молоді та спорту Весилинівської селищної ради ( далі - третя особа)про застосування заходу реагування до відповідача у вигляді повного зупинення роботи об`єкта, експлуатації будівель, споруд та приміщень, що розташовані за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт Веселинове, вул. Мозолевського, 27, до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері пожежної, техногенної безпеки у сфері цивільного захисту, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

Підставою позову позивач вказує те, що у період з 13.06.2019 по 20.06.2019 позивач здійснив плановий захід перевірки додержання (виконання) вимог законодавства у сферах цивільного захисту, техногенної і пожежної безпеки комунального закладу «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Дитяча музична школа» Веселинівська селищна рада Миколаївської області, який розташований за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт Веселинове, вул. Мозолевського, 27. За результатами вищезазначеного заходу позивач зафіксував порушення відповідачем норм Кодексу цивільного захисту України (далі КЦЗ України), Правил пожежної безпеки в Україні, затверджених наказом Міністра внутрішніх справ України від 30.12.2014 № 1417, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 05.03.2015 за № 252/26697 (далі Правила № 1417), та інших та інших нормативно-правових актів, стандартів, норм і правил у сфері пожежної, техногенної безпеки. У зв`язку з виявленими правопорушеннями, на переконання позивача, необхідно зупинити подальшу роботу відповідача до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, оскільки вони створюють загрозу життю та здоров`ю людей.

24.12.2021 ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду, у складі судді Брагаря В.С., відкрито провадження в адміністративній справі № 400/13137/21 та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження.

24.01.2022 через канцелярію суду надійшло клопотання про продовження строку для надання відзиву та клопотання про залучення третьої особи на стороні відповідача.

Ухвалою від 02.02.2022 року було залучено у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача- Управління освіти, культури, туризму, сім`ї молоді та спорту Весилинівської селищної ради.

07.02.2022 через до суду надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача, у якому він заперечив проти задоволення позову і просив у задоволені позовних вимог відмовити повністю. Відзив аргументовано тим, що вказані у акті порушення не несуть загрозу життю та здоров`ю людей та не є підставою для застосування крайніх заходів реагування.

11.02.2022 позивач подав до суду відповідь на відзив, в якому заперечив проти аргументів відповідача, викладених у відзиві на позовну заяву, та просив позов задовольнити повністю. Позивач зазначив, що будь-яких скарг чи заперечень до Акта проведення планового заходу державного нагляду (контролю) щодо дотримання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки від 13.12.2021 № 566, на підставі якого подано позов, до нього не надходили. У разі не усунення виявлених перевіркою порушень можуть виникнути надзвичайні ситуації, аварії або пожежі.

Відповідач правом на подання заперечень не скористався.

Відповідно до наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 21.03.2022 № 53-к «Про увільнення від роботи голови суду ОСОБА_1 » суддю Брагаря В.С. увільнено від роботи на час виконання ним державних та/або громадських обов`язків з 17.03.2022.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду від 28.03.2022 № 59/02-10 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/13137/21» було здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.03.2022 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Марича Є.В.

11.04.2022 Миколаївським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, згідно з якою справа прийнята до провадження суддею Маричем Є.В.; призначено справу до судового розгляду у порядку спрощенного позовного провадження.

Ухвалою від 05.07.2022 року провадження у справі було для надання часу до для примирення до примирення до припинення або скасування воєнного стану.

Відповідно до наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 26.08.2022 № 679/02-10 «Про відрядження судді ОСОБА_2 » суддю ОСОБА_2 тимчасово відраховано зі штату Миколаївського окружного адміністративного суду, на час переведення на посаду судді Київського окружного адміністративного суду шляхом відрядження.

Згідно з розпорядженням керівника апарату Миколаївського окружного адміністративного суду від 07.10.2022 № 679/02-10 «Про призначення повторного автоматизованого розподілу справи № 400/13137/21» було здійснено повторний автоматизований розподіл цієї справи.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022 головуючим суддею для розгляду цієї справи визначено суддю Ярощука В.Г.

24.10.2022 Миколаївським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу, згідно з якою справа прийнята до провадження суддею Ярощуком В.Г.; поновлено провадження по справі ; повторно призначено справу до судового розгляду по суті.

21.12.2022 представник позивача подав до суду заяву, в якій зазначив, що на день подання цієї заяви відповідач не усунув жодного порушення. У зв`язку з цим представник позивача просить задовольнити позов повністю та розглянути дану заяву в порядку письмового провадження.

Згідно зі статтею 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 № 2102-ІХ, із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан, строк дії якого Указами Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, від 18.04.2022 № 259/2022, від 17.05.2022 № 341/2022, від 12.08.2022 № 573/2022 та від 07.11.2022 № 757/2022 продовжено з 05 години 30 хвилин відповідно 26.03.2022 строком на 30 діб, з 25.04.2022 строком на 30 діб, з 25.05.2022 строком на 90 діб, з 23.08.2022 строком на 90 діб та з 21.11.2022 строком на 90 діб.

Відповідно до підпункту 6 пункту 3 розділу V Переліку територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 листопада 2022 року, затвердженого наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75 зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.04.2022 за № 453/37789 (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 30.11.2022 № 280), Миколаївська міська територіальна громада, на території якої розміщується Миколаївський окружний адміністративний суд, віднесена до громад, що розташовані в районні проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні).

Враховуючи вищезазначене та інтенсивність воєнних (бойових) дій, що проводяться на території Миколаївської міської територіальної громади станом на день розгляду цієї справи, суд не вбачав за можливе розглянути справу в судовому засіданні з викликом сторін, оскільки це несе значні ризики для життя і здоров`я учасників судового процесу.

Тому суд розглянув цю справу у порядку письмового провадження. Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

При розгляді цієї справи суд також врахував, що згідно з частиною шостою статті 18 КАС України та пунктом 10 розділу ІІІ Положення про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженої Рішенням Вищої ради правосуддя від 17.08.2021 № 1845/0/15-21, адвокати, нотаріуси, приватні виконавці, судові експерти, державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки реєструють офіційні електронні адреси в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі в обов`язковому порядку.

Абзацом сьомим пункту 2 параграфу 2 розділу 4 Закону України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» встановлено, що Окремі підсистеми (модулі) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи починають функціонувати через 30 днів з дня опублікування Вищою радою правосуддя у газеті «Голос України» та на веб-порталі судової влади України оголошення про створення та забезпечення функціонування відповідної підсистеми (модуля) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

У газеті «Голос України» від 04.09.2021 № 168 (7668) Вищою радою правосуддя опубліковано оголошення про початок функціонування трьох підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи: «Електронний кабінет», «Електронний суд», підсистеми відеоконференцзв`язку.

Таким чином, вищезазначені підсистеми (модулі) почали офіційно функціонувати з 05.10.2021.

Відтак з 05.10.2021 усі державні органи та органи місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки зобов`язані бути зареєстрованими у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет» Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи.

Аналізуючи обов`язок органів публічної влади бути зареєстрованими у вищезазначеній підсистемі (модулі), суд підкреслює особливу важливість принципу «належного урядування». Він передбачає, зокрема, що державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (пункт 71 рішення Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Рисовський проти України» від 20.10.2011 (заява № 29979/04), пункт 74 рішення ЄСПЛ у справі «Лелас проти Хорватії» («Lelas v. Croatia») від 20.05.2010 (заява № 55555/08).

Тому суд прийшов до висновку, що внесені з 05.10.2021 в Єдину судову інформаційно-телекомунікаційну систему судові рішення, документи у справі тощо вважаються такими, що отримані належним чином відповідними державними органами та органами місцевого самоврядування, суб`єкти господарювання державного та комунального секторів економіки не залежно від факту їх реєстрації у підсистемі (модулі) «Електронний кабінет».

Розглянувши позовну заяву, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

Відповідно до пункту 1 наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області (з основної діяльності) від 08.12.2020 № 496 «Про затвердження Плану заходів державного нагляду (контролю) ДСНС на 2021 рік» керівникам структурних підрозділів позивача наказано забезпечити виконання Плану заходів державного нагляду (контролю) Державної служби України з надзвичайних ситуацій на 2021 рік, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 26.11.2020 № 633.

26.11.2021 позивач вручив під розписку завідувачу директору Даценко О.В. повідомлення № 27/938 про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю), згідно з яким у період з 07 по 13 грудня 2021 року буде здійснено планову перевірку додержання (виконання) вимог нормативно-правових актів та нормативних документів у сфері цивільного захисту, техногенної та пожежної безпеки відповідача.

На виконання наказу Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області (з основної діяльності) від 08.12.2020 № 496 «Про затвердження Плану заходів державного нагляду (контролю) ДСНС на 2021 рік» відповідач оформив посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю) від 06.12.2021 № 458, яке підписане заступником начальника управління заступником начальника управління-начальником ВЗНС Вознесенського РУ ГУ ДСНС України у Миколаївській області Дмитром Петренко.

За результатами проведеного вищенаведеного заходу відповідач склав Акт від 13.12.2021 № 566 (далі Акт № 311), у якому зафіксовав 17 порушень відповідачем законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки. На переконання позивача, п`ять з цих порушень є особливо небезпечними, оскільки створюють загрозу для життя та здоров`я людей, а саме:

1. Дерев?яні елементи горищного покриття будівлі закладу не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності (порушено пункт 2.5 розділу IІІ Правил пожежної безпеки в Україні (далі ППБУ), відповідно до якого У будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності);

2. Перед другим евакуаційним виходом з першого поверху будівлі закладу проходять металеві конструкції системи опалення, що перешкоджають вільній евакуції людей (порушено пункт 2.37 розділу IІІ ППБУ, відповідно до якого не допускається забивати, заварювати, замикати на замки, болтові з`єднання та інші запори, що важко відчиняються зсередини, двері на шляхах евакуації та евакуаційних виходах);

3. На другому поверсі будівлі в дверному прорізі відсутні двері, що відокремлюють коридор від сходової клітки (порушено пункт 2.37 розділу IІІ ППБУ, відповідно до якого не допускається знімати двері вестибюлів, холів, тамбурів і сходових кліток);

4. В розподільчих коробках з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснено не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо) (порушено пункт 1.6 розділу IV ППБУ, відповідно до якого з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів мають здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів);

5. Пожежний щит, розміщений в будівлі закладу, не забезпечено таким комплектом засобів пожежогасіння: вогнегасники 3 шт., ящик з піском 1 шт., протипожежне покривало 1 шт., багор або лом та гак 2 шт., лопати 2 шт., сокири 2 шт. (порушено пункт 3.11 розділу V ППБУ відповідно до якого для розміщення первинних засобів пожежогасіння у виробничих, складських, допоміжних приміщеннях, будинках, спорудах, а також на території підприємств повинні встановлюватися спеціальні пожежні щити (стенди). Пожежні щити (стенди) повинні встановлюватись на території об`єкта площею більше 200 м 2 з розрахунку один щит (стенд) на 5000 м 2 захищуваної площі. До комплекту засобів пожежогасіння, які розміщуються на пожежному щиті, входять: вогнегасники 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.).

Вважаючи, що відповідач порушив законодавство у сфері техногенної та пожежної безпеки та не усунув вісім виявлених правопорушення, 20.12.2021 позивач звернувся до суду з цим позовом.

Будь-яких доказів щодо усунення порушень, виявлених позивачем при проведенні у відповідача заходу державного нагляду (контролю), сторони суду не надали.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з такого.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, у межах повноважень та способом, передбаченими Конституцією та законами України.

Частиною першою статті 3 Конституції України встановлено, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Відповідно до абзацу другого статті 1 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» (далі Закон № 877-V) державний нагляд (контроль) діяльність уповноважених законом центральних органів виконавчої влади, їх територіальних органів, державних колегіальних органів, органів виконавчої влади Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, органів місцевого самоврядування (далі органи державного нагляду (контролю) в межах повноважень, передбачених законом, щодо виявлення та запобігання порушенням вимог законодавства суб`єктами господарювання та забезпечення інтересів суспільства, зокрема належної якості продукції, робіт та послуг, допустимого рівня небезпеки для населення, навколишнього природного середовища.

Частиною 1 статті 3 Закону № 877-V встановлено, що державний нагляд (контроль) здійснюється за принципами пріоритетності безпеки у питаннях життя і здоров`я людини, функціонування і розвитку суспільства, середовища проживання і життєдіяльності перед будь-якими іншими інтересами і цілями у сфері господарської діяльності; підконтрольності і підзвітності органу державного нагляду (контролю) відповідним органам державної влади; рівності прав і законних інтересів усіх суб`єктів господарювання; гарантування прав та законних інтересів кожного суб`єкта господарювання; об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом; відкритості, прозорості, плановості й системності державного нагляду (контролю); неприпустимості дублювання повноважень органів державного нагляду (контролю) та неприпустимості здійснення заходів державного нагляду (контролю) різними органами державного нагляду (контролю) з одного й того самого питання; невтручання органу державного нагляду (контролю) у діяльність суб`єкта господарювання, якщо вона здійснюється в межах закону; відповідальності органу державного нагляду (контролю) та його посадових осіб за шкоду, заподіяну суб`єкту господарювання внаслідок порушення вимог законодавства, порушення прав та законних інтересів суб`єкта господарювання; дотримання умов міжнародних договорів України; незалежності органів державного нагляду (контролю) від політичних партій та будь-яких інших об`єднань громадян; наявності одного органу державного нагляду (контролю) у складі центрального органу виконавчої влади; презумпції правомірності діяльності суб`єкта господарювання у разі, якщо норма закону чи іншого нормативно-правового акта, виданого на підставі закону, або якщо норми різних законів чи різних нормативно-правових актів допускають неоднозначне (множинне) трактування прав та обов`язків суб`єкта господарювання та/або повноважень органу державного нагляду (контролю); орієнтованості державного нагляду (контролю) на запобігання правопорушенням у сфері господарської діяльності; недопущення встановлення планових показників чи будь-якого іншого планування щодо притягнення суб`єктів господарювання до відповідальності та застосування до них санкцій; здійснення державного нагляду (контролю) на основі принципу оцінки ризиків та доцільності.

Згідно з частиною першою статті 4 Закону № 877-V державний нагляд (контроль) здійснюється за місцем провадження господарської діяльності суб`єкта господарювання або його відокремлених підрозділів, або у приміщенні органу державного нагляду (контролю) у випадках, передбачених законом.

Відповідно до частин першої, другої статті 7 Закону № 877-V для здійснення планового або позапланового заходу орган державного нагляду (контролю) видає наказ (рішення, розпорядження), який має містити найменування суб`єкта господарювання, щодо якого буде здійснюватися захід, та предмет перевірки. На підставі наказу (рішення, розпорядження) оформляється посвідчення (направлення) на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке підписується керівником органу державного нагляду (контролю) (головою державного колегіального органу) або його заступником (членом державного колегіального органу) із зазначенням прізвища, ім`я та по батькові і засвідчується печаткою.

Згідно з частиною сьомою статті 7 Закону № 877-V на підставі акта, складеного за результатами здійснення заходу, в ході якого виявлено порушення вимог законодавства, орган державного нагляду (контролю) за наявності підстав для повного або часткового зупинення виробництва (виготовлення), реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг звертається у порядку та строки, встановлені законом, з відповідним позовом до адміністративного суду. У разі необхідності вжиття інших заходів реагування орган державного нагляду (контролю) протягом п`яти робочих днів з дня завершення здійснення заходу державного нагляду (контролю) складає припис, розпорядження, інший розпорядчий документ щодо усунення порушень, виявлених під час здійснення заходу.

Відповідно до статті 64 КЦЗ України (у редакції, чинній до 15.06.2022 на момент виникнення спірних правовідносин) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, уповноважений організовувати та здійснювати державний нагляд (контроль) щодо виконання вимог законів та інших нормативно-правових актів з питань техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту і діяльності аварійно-рятувальних служб. Центральний орган виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, реалізує повноваження безпосередньо і через свої територіальні органи в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, районах, районах у містах, містах обласного, республіканського (Автономної Республіки Крим) значення. До складу центрального органу виконавчої влади, який здійснює нагляд (контроль) у сфері техногенної та пожежної безпеки, і його територіальних органів входять: 1) органи державного нагляду у сфері пожежного нагляду; 2) органи державного нагляду у сфері цивільного захисту і техногенної безпеки; 3) підрозділи забезпечення та інші структурні підрозділи.

Згідно зі статтею 66 КЦЗ України (у редакції, чинній до 15.06.2022) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) шляхом проведення планових та позапланових перевірок відповідно до закону.

Пунктом 12 частини першої статті 67 КЦЗ України (у редакції, чинній до 15.06.2022) встановлено, що до повноважень центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, належить: звернення до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску і реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту, надання послуг, якщо ці порушення створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей.

Отже, за положеннями КЦЗ України саме загроза життю та/або здоров`ю людей, а не факт порушення законодавства з питань цивільної безпеки, техногенної безпеки, пожежної безпеки тощо, визнана законодавцем у якості підстави для постановлення судом рішення про застосування заходів державного реагування.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.10.2021 у справі № 200/4515/20-а (пункт 22 мотивувальної частини).

Згідно з Положенням про Державну службу України з надзвичайних ситуацій, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.12.2015 № 1052 (далі Положення № 1052), Державна служба України з надзвичайних ситуацій (ДСНС) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра внутрішніх справ і який реалізує державну політику у сфері цивільного захисту, захисту населення і територій від надзвичайних ситуацій та запобігання їх виникненню, ліквідації наслідків надзвичайних ситуацій, рятувальної справи, гасіння пожеж, пожежної та техногенної безпеки, діяльності аварійно-рятувальних служб, а також гідрометеорологічної діяльності.

Пунктом 48 пункту 4 Положення № 1052 закріплено, що ДСНС відповідно до покладених на неї завдань, зокрема, в разі встановлення порушень, що створюють загрозу життю та здоров`ю людей, звертається безпосередньо та через територіальні органи до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень, а також машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, зупинення проведення робіт, у тому числі будівельно-монтажних, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту.

Таким чином, Головне управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області як територіальний орган ДСНС має повноваження щодо звернення до адміністративного суду щодо застосування заходу реагування у вигляді повного або часткового зупинення до повного усунення порушень вимог законодавства у сфері цивільного захисту, пожежної та техногенної безпеки роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, об`єктів, споруд, цехів, дільниць, окремих приміщень.

Відповідно до частини другої статті 68 КЦЗ України (у редакції, чинній до 15.06.2022) у разі встановлення порушення вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, що створює загрозу життю та здоров`ю людей, посадові особи центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сферах техногенної та пожежної безпеки, звертаються до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, окремих виробництв, виробничих дільниць, агрегатів, експлуатації будівель, споруд, окремих приміщень, випуску та реалізації пожежонебезпечної продукції, систем та засобів протипожежного захисту у порядку, встановленому законом.

Згідно з пунктами 1 і 2 частини першої статті 70 КЦЗ України (у редакції, чинній до 15.06.2022) підставою для звернення центрального органу виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, до адміністративного суду щодо застосування заходів реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів є:

1) недотримання вимог пожежної безпеки, визначених цим Кодексом, іншими нормативно-правовими актами, стандартами, нормами і правилами;

2) порушення вимог пожежної безпеки, передбачених стандартами, нормами і правилами, під час будівництва приміщень, будівель та споруд виробничого призначення.

Відповідно до частини другої статті 70 КЦЗ України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

Отже, застосування таких заходів реагування як повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів можливе тільки на підставі судового рішення адміністративного суду.

Аналогічний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 28.10.2021 у справі № 200/4515/20-а (пункт 31 мотивувальної частини).

Згідно з частиною першою статті 65 КЦЗ України (у редакції, чинній до 15.06.2022) центральний орган виконавчої влади, який здійснює державний нагляд у сфері техногенної та пожежної безпеки, здійснює державний нагляд (контроль) з питань, які визначені частиною першою статті 64 цього Кодексу щодо:

1) центральних органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, місцевих державних адміністрацій, інших державних органів та органів місцевого самоврядування;

2) суб`єктів господарювання;

3) аварійно-рятувальних служб.

Частинами другою і третьою статті 55 КЦЗ України встановлено, що діяльність із забезпечення пожежної безпеки є складовою виробничої та іншої діяльності посадових осіб і працівників підприємств, установ та організацій. Зазначена вимога відображається у трудових договорах (контрактах), статутах та положеннях.

Забезпечення пожежної безпеки покладається на власника (власників) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна або наймачів (орендарів) земельної ділянки та іншого об`єкта нерухомого майна, якщо це обумовлено договором найму (оренди), а також на керівника (керівників) суб`єкта господарювання.

Відповідно до пункту 21 частини першої статті 20 КЦЗ України до завдань і обов`язків суб`єктів господарювання у сфері цивільного захисту належить забезпечення виконання вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, а також виконання вимог приписів, постанов та розпоряджень центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту.

Частиною першою статті 55 Господарського кодексу України встановлено, що суб`єктами господарювання визнаються учасники господарських відносин, які здійснюють господарську діяльність, реалізуючи господарську компетенцію (сукупність господарських прав та обов`язків), мають відокремлене майно і несуть відповідальність за своїми зобов`язаннями в межах цього майна, крім випадків, передбачених законодавством.

Згідно з пунктом 1 частини другої статті 55 Господарського кодексу України суб`єктами господарювання є господарські організації юридичні особи, створені відповідно до Цивільного кодексу України, державні, комунальні та інші підприємства, створені відповідно до цього Кодексу, а також інші юридичні особи, які здійснюють господарську діяльність та зареєстровані в установленому порядку.

Частиною другою статті 169 Цивільного кодексу України передбачено, що територіальні громади можуть створювати юридичні особи публічного права (комунальні підприємства, спільні комунальні підприємства, навчальні заклади тощо) у випадках та в порядку, встановлених Конституцією України та законом.

Держава, Автономна Республіка Крим, територіальні громади не відповідають за зобов`язаннями створених ними юридичних осіб, крім випадків, встановлених законом (частина перша статті 176 Цивільного кодексу України).

Відповідно до пункту 26 частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України небезпечний чинник - складова частина небезпечного явища (пожежа, вибух, викидання, загроза викидання небезпечних хімічних, радіоактивних і біологічних речовин) або процесу, що характеризується фізичною, хімічною, біологічною чи іншою дією (впливом), перевищенням нормативних показників і створює загрозу життю та/або здоров`ю людини.

Пожежна безпека - це відсутність неприпустимого ризику виникнення і розвитку пожеж та пов`язаної з ними можливості завдання шкоди живим істотам, матеріальним цінностям і довкіллю (пункт 33, частини першої статті 2 Кодексу цивільного захисту України).

Отже, настання реальної загрози життю та здоров`ю людей слід пов`язувати з обставинами, які можуть призвести до займання, розповсюдження вогню, виникнення аварій (катастроф) і з впливом небезпечних факторів, які породжують вказані явища.

Водночас поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняття. яке лежить у сфері захисту населення територій навколишнього природного середовища та майна функція контролю (нагляду) за чим зокрема покладена на позивача посадові особи якого володіють спеціальними знаннями у цій сфері.

Відповідно до частини 1 статті 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно частини 3 статті 3 Конвенції про права дитини, держави-учасниці забезпечують, щоб установи, служби і органи, відповідальні за піклування про дітей або їх захист, відповідали нормам, встановленим компетентними органами, зокрема, в галузі безпеки й охорони життя й здоров`я.

Зазначені у позові порушення є суттєвими, адже можуть призвести до виникнення пожежі як неконтрольованого процесу знищування або пошкодження вогнем майна, під час якого виникають чинники, небезпечні для людей та навколишнього природнього середовища.

Існування хоч одного порушення, встановлених позивачем, які загрожують життю та здоров`ю людей, вже є самостійною достатньою правовою підставою для застосування до нього заходів реагування.

З огляду на вищезазначене суд відхилив аргументи відповідача про те, що вказані порушення не є підставою для застосування заходів реагування. Та що діти не перебувають у закладі у нічний час, що нібито мінімізує можливі загрози їх життю та здоров`ю.

Щодо доводів відповідача про те, що поняття загроза життю та/або здоров`ю людини є оціночним поняттям та повинно визначатися контролюючим органом і судом в кожному конкретному випадку окремо.

Суд зазначає наступне, допускати діяльність дитячої музичної школи із порушенням правил пожежної безпеки і техногенної безпеки, враховуючи цільове призначення закладу, яке вказує на пріоритетність їх дотримання є недопустимим, що підтверджується висновками Верховного суду, викладеними у постанові від 31.03.2022 року у справі № 160/988/19.

Що стосується дотримання позивачем порядку проведення державного нагляду (контролю) у сфері з питань додержання техногенної та пожежної безпеки, цивільного захисту відповідачем суд встановив наступне.

Планова перевірка додержання (виконання) вимог законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки відповідача проводилась у період з 07.12.2021 по 13.12.2021 року на підставі Плану заходів державного нагляду (контролю) ДСНС на 2021 рік, затвердженого наказом Державної служби України з надзвичайних ситуацій від 26.11.2020 № 633. Цей наказ містить найменування відповідача та предмет перевірки, а отже він відповідає вимогам частини першої статті 7 Закону № 877-V.

На виконання частини четвертої статті 5 Закону № 877-V позивач не пізніше як за десять днів до здійснення вказаного заходу вручив під розписку директору Даценко О.В. повідомлення № 27/938 про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю), а саме 26.011.2021.

Перевірка розпочалась о 12 год 00 хв 07.12.2021 і завершилась о 15 год 00 хв 13.12.2021, тобто у період, що був зазначений у повідомленні від 26.11.2021 № 27/938 про проведення планового заходу зі здійснення державного нагляду (контролю).

Провели цю планову перевірку посадові особи позивача, яким відповідач оформив посвідчення на проведення заходу державного нагляду (контролю), яке оформлене з дотриманням положень частин другої і третьої статті 7 Закону № 877-V.

За результатами проведеного вищенаведеного заходу відповідач склав Акт № 566, що містить усі обов`язкові відомості, що передбачені абзацами першим-сьомим частини першої статті 7 Закону № 877-V.

Будь-яких зауважень чи заперечень щодо порядку проведення зазначеної планової перевірки позивачем відповідач у відзиві не вказав.

Таким чином, суд не встановив порушень з боку позивача норм Закону № 877-V при проведення ним державного нагляду (контролю).

В Акті № 566 позивач зафіксовав сімнадцять порушень відповідачем законодавства у сфері техногенної та пожежної безпеки, п`ять з яких, на його переконання, є особливо небезпечними, оскільки створюють загрозу для життя та здоров`я людей.

На день розгляду цієї справи п`ять особливо небезпечних, на думку позивача, порушень відповідачем не усунуто.

Таким чином, відповідач не усунув п`ять порушеннь, а саме:

1. Дерев?яні елементи горищного покриття будівлі закладу не оброблені засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності (порушено пункт 2.5 розділу IІІ Правил пожежної безпеки в Україні (далі ППБУ), відповідно до якого У будинках, крім будинків V ступеня вогнестійкості, дерев`яні елементи горищних покриттів (крокви, лати) повинні оброблятися засобами вогнезахисту, які забезпечують І групу вогнезахисної ефективності);

2. Перед другим евакуаційним виходом з першого поверху будівлі закладу проходять металеві конструкції системи опалення, що перешкоджають вільній вакуції людей (порушено пункт 2.37 розділу IІІ ППБУ, відповідно до якого не допускається забивати, заварювати, замикати на замки, болтові з`єднання та інші запори, що важко відчиняються зсередини, двері на шляхах евакуації та евакуаційних виходах);

3. На другому поверсі будівлі в дверному прорізі відсутні двері, що відокремлюють коридор від сходової клітки (порушено пункт 2.37 розділу IІІ ППБУ, відповідно до якого не допускається знімати двері вестибюлів, холів, тамбурів і сходових кліток);

4. В розподільчих коробках з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів здійснено не за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів (гвинтових, болтових тощо) (порушено пункт 1.6 розділу IV ППБУ, відповідно до якого з`єднання, відгалуження та окінцювання жил проводів і кабелів мають здійснюватися за допомогою опресування, зварювання, паяння або затискачів);

5. Пожежний щит, розміщений в будівлі закладу, не забезпечено таким комплектом засобів пожежогасіння: вогнегасники 3 шт., ящик з піском 1 шт., протипожежне покривало 1 шт., багор або лом та гак 2 шт., лопати 2 шт., сокири 2 шт. (порушено пункт 3.11 розділу V ППБУ відповідно до якого для розміщення первинних засобів пожежогасіння у виробничих, складських, допоміжних приміщеннях, будинках, спорудах, а також на території підприємств повинні встановлюватися спеціальні пожежні щити (стенди). Пожежні щити (стенди) повинні встановлюватись на території об`єкта площею більше 200 м 2 з розрахунку один щит (стенд) на 5000 м 2 захищуваної площі. До комплекту засобів пожежогасіння, які розміщуються на пожежному щиті, входять: вогнегасники 3 шт., ящик з піском - 1 шт., протипожежне покривало - 1 шт., багор або лом та гак 2 шт., лопати - 2 шт., сокири - 2 шт.).

Аналіз цих неусунутих порушень свідчить, що у своїй сукупності вони створюють реальні загрози для життя та здоров`я людей, які перебувають в цьому закладі дошкільної освіти, оскільки експлуатація відповідних будівель, споруд та приміщень без усунення цих порушень значно збільшує ризики швидкого розповсюдження пожежі, невчасного оповіщення про її виникнення.

Відтак суд прийшов до висновку, що неусунуті порушення несуть значну загрозу для життя та здоров`я людей.

Відповідно до частини другої статті 70 КЦЗ України повне або часткове зупинення роботи підприємств, об`єктів, окремих виробництв, цехів, дільниць, експлуатації машин, механізмів, устаткування, транспортних засобів, виконання робіт, надання послуг здійснюється виключно за рішенням адміністративного суду.

При цьому захід реагування у вигляді повного зупинення експлуатації приміщень об`єкту перевірки є виключним заходом, обрання якого є можливим у разі, якщо виявлені порушення реально створюють загрозу життю та/або здоров`ю людей. При обранні заходу реагування у вигляді повного або часткового зупинення роботи підприємства, позивачем як суб`єктом владних повноважень, і судом, відповідно, мають враховуватися принцип співмірності обраного заходу реагування тим порушенням, які виникли та тим, які залишилися не усунутими на час розгляду справи, а також пропорційно з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для відповідача і цілями, на досягнення яких спрямоване відповідне рішення суб`єкта владних повноважень.

Аналогічний правовий висновок міститься у постановах Верховного Суду від 21.10.2019 у справі № 810/4274/17 та 28.10.2021 у справі № 200/4515/20-а.

Перебування у дитячій музичній школі, в якій недотримано вищенаведені вимоги з пожежної безпеки, створює значні ризики для життя та здоров`я дітей.

Відповідно до частини першої статті 3 Конвенції про права дитини, прийняту 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою згідно з постановою від 27.02.1991 № 789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Частиною другою статті 6 вищезазначеної Конвенції встановлено, що Держави-учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини.

Враховуючи вищезазначене, суд прийшов до висновку, про необхідність застосування такого заходу реагування як повне зупинення роботи об`єкта, оскільки навчання дітей в закладі музичної школи з такими порушеннями несе значні реальні загрози для їх життя та здоров`я дітей.

Відтак, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з частиною другою статті 139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведення експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача, який є суб`єктом владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов Головного управління Державної служби України з надзвичайних ситуацій у Миколаївській області ( вул. 2-а Екіпажна, 1, м. Миколаїв, Миколаївська область, 54003; до Комунального закладу «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Дитяча музична школа» Веселинівська селищна рада Миколаївської області ( вул. Мозолевського, 27, смт. Веселинове, Миколаївська область, 57001; ) за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача Управління освіти, культури, туризму, сім`ї молоді та спорту Весилинівської селищної ради (вул. Мозолевського, 14, смт. Веселинове, Миколаївська область, 57001; ) про застосування заходу реагування задовольнити повністю.

2. Застосувати до Комунального закладу «Початковий спеціалізований мистецький навчальний заклад «Дитяча музична школа» Веселинівська селищна рада Миколаївської області ( вул. Мозолевського, 27, смт Веселинове, Миколаївська область, 57001; ) заходи реагування у сфері державного нагляду у вигляді повного зупинення роботи об`єкта, експлуатації будівель, споруд та приміщень, що розташовані за адресою: Миколаївська область, Веселинівський район, смт Веселинове, вул. Мозолевського, 27, до повного усунення порушень, зазначених у акті від 13.12.2021 № 566.

3. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

4. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

5. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 29 грудня 2022 року