Справа № 620/9323/22
Суддя: Бородавкіна С.В.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

28 грудня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/9323/22

Суддя Чернігівського окружного адміністративного суду Бородавкіна С.В. перевіривши матеріали адміністративного позову Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утримання у вищому військовому навчальному закладі,

У С Т А Н О В И В:
19.12.2022 (відповідно до відбитку штампу на конверті) Адміністрація Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України звернулась до суду з адміністративним позовом до ОСОБА_1 та просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з його навчанням та утриманням у вищому військовому навчальному закладі на загальну суму 72 837,00 грн., на користь військової частини НОМЕР_1 , за період навчання.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно із частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Приписами частини 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування (пункт 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до матеріалів справи наказом від 21.01.2022 №16 ОСОБА_1 з 21.01.2022 виключено зі списків особового складу кафедри військової підготовки, всіх видів забезпечення та з котлового забезпечення, у зв`язку із припиненням (розірванням) контракту про навчання (через невиконання навчального плану) та звільненням з військової служби. При цьому, вказаним наказом передбачено відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням у вищому військовому навчальному закладі за період з 25.08.2021 по 21.01.2022 на загальну суму 72 837,00 грн.

Повідомлення про необхідність добровільного відшкодування вказаних коштів в 30-денний термін з дня виключення зі списків особового складу кафедри вручено особисто ОСОБА_1 21.01.2022.

У встановлений термін відповідач спірні кошти не перерахував.

Таким чином, із 21.02.2022 у позивача виникли підстави, що дають повноваження на звернення до суду з відповідним позовом у строки, встановлені Кодексом адміністративного судочинства України. Проте, позовна заява подана до суду 19.12.2022 (відповідно до відмітки канцелярії суду), що свідчить про пропуск встановленого законом строку для звернення до адміністративного суду.

У відповідності до вимог частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України у разі подання позовної заяви особою після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху.

У позовній заяві позивач просив поновити пропущений строк звернення до суду, зазначивши, що у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, введенням правового режиму воєнного стану Адміністрація не мала змоги звернутись до суду з даним позовом в межах процесуального строку. Крім того, Адміністрація є неприбутковою організацією та фінансується за рахунок державного бюджету.

Однак, вказані доводи щодо неможливості звернення до суду у встановлений Кодексом адміністративного судочинства України строк суд вважає необґрунтованими, враховуючи таке.

Відповідно до частини третьої статті 2 Кодексу одним із принципів адміністративного судочинства є рівність усіх учасників адміністративного процесу перед законом і судом.

Частина друга статті 44 Кодексу адміністративного судочинства України покладає на учасників справи обов`язок добросовісно користуватися належними їм процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

Адміністрація звертається до суду як бюджетна організація, тобто, є суб`єктом, що реалізує свою владну компетенцію.

У пункті 41 справи «Пономарьов проти України» Європейський Суд з прав людини зазначив, що «Суд визнає, що вирішення питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими. Суди повинні обґрунтовувати відповідне рішення. У кожному випадку національні суди повинні встановити, чи виправдовують причини поновлення строку оскарження втручання у принцип res judicata, особливо коли національне законодавство не обмежує дискреційні повноваження судів стосовно часу або підстав для поновлення строків».

Таким чином, у ситуації з пропуском строків державними органами поважними причинами пропуску строку апріорі не може виступати необхідність дотримання внутрішньої процедури виділення та погодження коштів на сплату судового збору чи тимчасова відсутність таких коштів тощо. Це пов`язано із тим, що держава має дотримуватись раніше згаданого принципу «належного урядування» та не може отримувати вигоду від порушення правил та обов`язків, встановлених нею ж.

Враховуючи викладене та беручи до уваги, що особа, яка утримується за рахунок державного бюджету, має право в межах бюджетних асигнувань здійснити розподіл коштів з метою забезпечення сплати судового збору, суд вважає, що невжиття суб`єктом владних повноважень заходів щодо виділення коштів для сплати судового збору чи перерозподілу наявних кошторисних призначень не може вважатися поважною причиною пропуску процесуального строку для звернення до суду.

Щодо введення на території України воєнного стану суд наголошує, що лише факт наявності такого правового режиму не може слугувати безумовною та достатньою підставою для визнання поважними причин пропуску процесуального строку для органу державної влади за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на роботу цього державного органу.

Верховний Суд в постановах від 26.09.2022 по справі №560/403/22 та від 03.11.2022 по справі №560/15534/21 зазначив, що неналежна організація процесу із оскарження судового рішення з боку відповідальних осіб, виникнення організаційних складнощів у суб`єкта владних повноважень для своєчасного подання апеляційної скарги є суто суб`єктивною причиною, а негативні наслідки, які настали у зв`язку з такою причиною, є певною мірою відповідальністю за неналежне виконання своїх процесуальних обов`язків, які для усіх учасників справи мають бути рівними. Відповідач, що діє від імені держави, як суб`єкт владних повноважень, не може та не повинен намагатись отримати вигоду від організаційних складнощів, які склались у нього на поточний день, шляхом уникнення або зволікання виконання ним своїх процесуальних обов`язків.

Такі обставини вказують на невідповідність позовної заяви вимогам законодавства, а тому вона має бути залишена без руху з наданням позивачу строку на усунення вказаного недоліку.

На підставі наведеного та керуючись статтями 160, 161, 169, 243, 248 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В А Л И В:
Позовну заяву Адміністрації Державної спеціальної служби транспорту Міністерства оборони України до ОСОБА_1 про стягнення витрат, пов`язаних з утримання у вищому військовому навчальному закладі - залишити без руху.
Надати позивачу 10-денний термін з дня вручення копії ухвали суду про залишення позовної заяви без руху для усунення недоліків шляхом надання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду та доказів поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що в разі не усунення недоліків у вказаний судом строк позовна заява буде йому повернута.

Копію ухвали суду надіслати позивачу для виконання

Відповідно до ч. 2 ст. 256 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала, постановлена судом поза межами судового засідання, набирає законної сили з моменту її підписання суддею та згідно із ст. 294 Кодексу адміністративного судочинства України оскарженню не підлягає.

Суддя С.В. Бородавкіна