Справа № 380/13429/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,-

в с т а н о в и в :

до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» до Головного управління ДПС у Львівській області, в якій позивач просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо не здійснення анулювання (скасування) в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () за платежем «орендна плата з юридичних осіб» протиправно нарахованої пені в сумі 52197,12 грн. на борг минулих років податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області здійснити анулювання (скасування) в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () за платежем «орендна плата з юридичних осіб» протиправно нарахованої пені в сумі 52197,12 грн. на борг минулих років податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014.

Позовні вимоги обґрунтовує тим, що на виконання судових рішень у адміністративних справах №1.380.2019.002325 та №380/6911/20 у інтегрованій картці платника позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у 2020, 2021 роках відповідачем виключено з обліку (списано) неправомірно нараховану у 2017-2019 роках пеню на податковий борг по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року у сумі 23267,01 грн. (на виконання судового рішення про скасування пені у справі №1.380.2019.002325) та у сумі 29365,82 грн. (на виконання судового рiшення про скасування пенi у справі №380/6911/20). Натомість у ІКП «орендна плата з юридичних осіб» після проведення виконання вищенаведених судових рішень у періоді 2017-2019 років відповідачем протиправно повторно нарахована аналогічна до списаної пеня на податковий борг по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року в сумі 52197,12 гривень. Позивач зазначає, що пеня в сумі 52197,12 грн. протиправно повторно нарахована, оскільки така ж пеня, нарахована у аналогічні періоди 2017-2019 років, була виключена з обліку на виконання судових рішень у зазначених адміністративних справах. Позивач також наголошує, що вказана пеня, повторно нарахована у періоді 2017-2019 років взагалі незрозумілого походження, оскільки у ІКП при обґрунтуванні нарахованої пені міститься посилання на ст.129 Податкового кодексу України та вимоги Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), разом з тим беззаперечним фактом є те, що початок перебігу періоду коронавірусної хвороби (COVID-19) в Україні має місце з 12.03.2020 року та аж ніяк не у 2017, 2018 та у 2019 роках. Позивач вказує, що неодноразово звертався до відповідача у 2021, 2022 роках із заявами про проведення коригування облікових показників в ІКП за платежем «орендна плата з юридичних осіб», в яких зазначав про повторно протиправно нараховану пеню у період з 2017 по 2019 роки та просив здійснити коригування облікових показників ІКП позивача з платежу «орендна плата з юридичних осіб» шляхом зменшення (виключення, списання, скасування, тощо) неправомірно нарахованої пені в сумі 52197,12 грн. Станом на день подання даної позовної заяви позивач не отримав відповіді на вищевказані заяви. Також, згідно даних ІКП позивача станом на день подання даної позовної заяви вищевказана протиправна пеня в сумі 52197,12 грн. і надалі обліковується у ІКП позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб». На переконання позивача відповідач у відповідності до вимог п.129.9 ст. 129 Податкового кодексу України самостійно або в результаті розгляду заяв позивача від 01.11.2021 або від 21.06.2022 року повинен був анулювати (скасувати) вищенаведену безпідставно, протиправно та повторно нараховану пеню, однак цього не зробив, чим, на думку позивача, вчинив протиправну бездіяльність, якою порушив майнові права та інтереси позивача в частині обліку за позивачем зайвого податкового боргу. Позивач просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді від 03.10.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому стверджує, що у період 2017, 2018, 2019 роках нарахував спірну пеню правомірно відповідно до вимог п.50.1 ст.50, п.87.9 ст.87, п.131.2 ст.131 Податкового кодексу України та положень Порядку ведення органами Державної фіскальної служби України оперативного обліку податків і зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 07.04.2016 року №422. Відповідач наголошує, що грошові зобов`язання позивача є самостійно задекларовані в податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року, щодо якого нараховується дана пеня у розмірі 52197,12 грн. були предметом спору в адміністративній справі №876/5288/15. Постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 20.10.2015 року у справі №876/5288/15 залишено без задоволення апеляційну скаргу ПАТ «ЧЗЗБВ» до ДПІ у м. Червонограді ГУ Міндоходів у Львівській області про стягнення податкового боргу, а постанову Львівського окружного адміністративного суду від 21.04.2015 року без змін. Вказані обставини, на думку відповідача, є підставами для повної відмови в задоволенні позовних вимог.

Представник позивача подав до суду відповідь на відзив, у якій вказав на безпідставність посилання відповідача на обставини та підстави нарахування пені у ІКП позивача з орендної плати за землю, що мали місце у 2017, 2018, 2019 роках, оскільки правомірність дій відповідача щодо нарахування пені у ІКП на податковий борг позивача по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року у 2017, 2018, 2019 роках була предметом розгляду у адміністративних справах №1.380.2019.002325 та №380/6911/20. Позивач наголосив, що вищенаведеними судовими рішеннями у справах №380/6911/20 та №1.380.2019.002325 встановлено, що нарахування податковим органом пені у період грудень 2017 р. - січень 2019 р. на податковий борг за податковим розрахунком земельного податку № від 17.02.2014р. здійснено в порушення вимог ст.102 Податкового кодексу України, поза межами 1095 днів з дати виникнення податкового боргу, оскільки строк сплати суми податкового розрахунку земельного податку № від 17.02.2014р. сплив 31.12.2016р. Позивач наголосив, що відзив відповідача не містить жодних заперечень щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову у справі №380/13429/22. Натомість аргументи, що наведені у відзиві відповідача стосуються зовсім інших обставин, що мали місце у 2017-2019 роках та спростовуються судовими рішеннями у адміністративних справах №1.380.2019.002325 та №380/6911/20. Позивач вважає адміністративний позов таким, що підлягає задоволенню в повному обсязі.

Суд, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та відзив, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору, встановив наступне:

Позивач - ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» зареєстроване як юридична особа: , місцезнаходження: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул. Львівська 36.

Згідно з випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб-підприємців та громадських формувань, ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () взято на обік платника податків 21.03.1991.

Позивач у 2019 році звертався до суду з адміністративним позовом до відповідача про визнання протиправними дій податкового органу та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 03 жовтня 2019 року у справі №1.380.2019.002325, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020 року (пров. № А/857/1179/20) позов позивача до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю, визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () за платежем «орендна плата з юридичних осіб» сплачених грошових коштів у період з 25.01.2017 по 30.01.2018 в сумі 147208,55 грн. в рахунок погашення податкового боргу поза межами 1095 днів з дати його виникнення, а саме: по Рішенні ОДПС України про розстрочення (відстрочення) податкового боргу N 8 від 14.03.2014 у сумі 108568,19 грн.; по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 у сумі 38640,36 грн., а також нарахування пені у розмірі 23267,01 грн. на суму цього податкового боргу. Зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області (правонаступник ГУ ДФС у Львівській області) здійснити коригування даних в інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () з платежу «орендна плата з юридичних осіб» шляхом виключення (списання) податкового боргу в розмірі 170475,56 грн. в тому числі пені у розмірі 23267,01 грн.

До матеріалів справи долучено позовну заяву у справі №1.380.2019.002325, Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 06.05.2020 року у справі №1.380.2019.002325 та витяги з інтегрованих карток платника податків позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за період з грудня 2017 по січень 2018 року станом на період розгляду справи №1.380.2019.002325.

Так, рішенням у справі №1.380.2019.002325, зокрема, визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування у інтегрованій картці платника податків позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у дати 27.01.2017 року та 30.01.2018 року пені на борг минулих років по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року та відповідно зобов`язано відповідача виключити вказану пеню з ІКП.

Крім того, рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 10.12.2020 року у справі №380/6911/20, залишеним без змін Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 року позов Публічного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії задоволено повністю, а саме: визнано протиправними дії Головного управління ДПС у Львівській області щодо зарахування в інтегрованій картці платника податків Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за платежем «орендна плата з юридичних осіб» (код класифікації доходів бюджету 18010600) суми 47361,63 грн., що нарахована платником до зменшення податкового зобов`язання за 2018 рік по уточнюючій податковій декларації з плати за землю № від 30.08.2018, в рахунок погашення податкового боргу по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 та нарахування пені у розмірі 29 365,82 грн. на суму цього податкового боргу, та зобов`язано Головне управління ДПС у Львівській області вчинити дії по коригуванню облікових показників в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» (місцезнаходження: 80100, Львівська область, м.Червоноград, вул. Львівська 36, ) з платежу «орендна плата з юридичних осіб» (код класифікації доходів бюджету 18010600) шляхом здійснення облікових операцій по виключенню з обліку податкового боргу в розмірі 76727,93 грн., а саме: 47361,63 грн. по податковій декларації з плати за землю за 2018 рік № від 15.02.2018 року та 29365,82 грн., безпідставно нарахованої пені на податковий борг минулих років по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року.

До матеріалів справи долучено позовну заяву у справі №380/6911/20, Постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 14.04.2021 року у справі №380/6911/20 та витяги з інтегрованих карток платника податків позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб» за період з серпня 2018 року по січень 2019 року станом на період розгляду справи №380/6911/20.

Рішенням у справі №380/6911/20, зокрема, визнано протиправними дії відповідача щодо нарахування у інтегрованій картці платника податків позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у дати 30.08.2018р., 30.09.2018р., 30.10.2018р., 30.11.2018р., 30.12.2018р., 30.01.2019р. пені на борг минулих років по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року та зобов`язано відповідача виключити вказану пеню з ІКП.

Судом встановлено, що вищевказані судові рішення у справах №1.380.2019.002325 та №380/6911/20 набрали законної сили та підлягали виконанню.

Як зазначено позивачем та не спростовано відповідачем, у інтегрованій картці платника позивача за платежем «орендна плати з юридичних осіб» (форма оперативного обліку, який включає перелік показників, що характеризують стан розрахунків платника з бюджетами та цільовими фондами, далі ІКП) у 2020, 2021 роках відповідачем проведено виконання судових рішень та виключено з обліку (списано) неправомірно нараховану у 2017-2019 роках пеню у сумі 23267,01 грн. (на виконання судового рішення про скасування пені у справі №1.380.2019.002325) та 29365,82 грн. (на виконання судового рiшення про скасування пенi у справі №380/6911/20).

Разом з тим, з матеріалів справи встановлено, долучені позивачем витяги з ІКП позивача за період з грудня 2017 року по січень 2019 року за платежем «орендна плата з юридичних осіб», скопійовані з бази веб-порталу ДПС України «персональний електронний кабінет платника податків позивача» станом на 20.09.2022 року), у ІКП позивача після проведення виконання вищенаведених судових рішень у періоді грудень 2017 - січень 2019 років відповідачем повторно нарахована аналогічна до списаної пеня у сумі 52197,12 грн. на борг минулих років по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року, а саме:

- 27.12.2017 року нараховано пені ІКП в сумі 5251,74 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 31.12.2014 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.01.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 17579,56 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 31.03.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2461,74 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 31.03.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 968,74 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 31.03.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 1432,02 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2361,18 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2361,18 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2361,18 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2361,18 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.08.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2361,18 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.09.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2421,14 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.10.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2479,53 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по... на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.11.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2539,87 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.12.2018 року нараховано пені ІКП в сумі 2598,26 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014;

- 30.01.2019 року нараховано пені ІКП в сумі 2658,62 грн. на борг минулих років (ст.129 ПКУ з урахуванням вимог Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) невизначений документ №AUTOPEN17 з 01.05.2015 по … на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014.

З матеріалів справи встановлено, що попередньо дії податкового органу щодо нарахування пені у аналогічний період 2017-2019 років, в ті ж дати та в тих же сумах на аналогічний борг минулих років (податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014) були предметом розгляду у адміністративних справах №1.380.2019.002325 та №380/6911/20. Вказані дії рішеннями суду визнано протиправними та зобов`язано відповідача відкоригувати ІКП шляхом виключення (списання) з останньої неправомірно нарахованої пені.

Судом з витягів ІКП позивача за період з грудня 2017 року по січень 2019 року за платежем «орендна плата з юридичних осіб» станом на 20.09.2022 року) встановлено, що відповідач при повторному нарахуванні пені в сумі 52197,12 грн. на податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014, нарахованої у дати 27.01.2017р., 30.01.2018р., 30.08.2018р., 30.09.2018р., 30.10.2018р., 30.11.3018р., 30.12.2018р., 30.01.2019р. посилається на ст.129 Податкового кодексу України та вимоги Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19).

Разом з тим, суд зазначає, що факт початку перебігу періоду коронавірусної хвороби (COVID-19) в Україні має місце лише з 12.03.2020 року, та підтверджується Постановою КМУ від 11.03.2020 року №211 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19», якою було установлено з 12 березня 2020 року на усій території України карантин.

Позивач звернувся до відповідача із заявою від 21.06.2022 року №42 про проведення коригування облікових показників в ІКП за платежем «орендна плата з юридичних осіб», в якій зазначав про повторно неправомірно нараховану пеню у період з 2017 по 2019 роках та просив здійснити коригування облікових показників ІКП позивача шляхом зменшення (виключення, списання, скасування, тощо) неправомірно нарахованої пені в сумі 52197,12 грн.

Також, як слідує із заяви позивача від 21.06.2022 року №42, аналогічного змісту заяви на адресу відповідача подавались позивачем 13.09.2021 та 01.11.2021 року.

Разом з тим, позивач не отримав відповіді на вищевказані заяви.

Крім того, згідно даних ІКП позивача станом на 20.09.2022 року вищевказана спірна пеня в сумі 52197,12 грн. і надалі обліковується у ІКП позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб».

На переконання позивача, відповідач самостійно або в результаті розгляду вищенаведених заяв позивача повинен був анулювати (скасувати) вищенаведену повторно протиправно нараховану пеню у ІКП позивача, однак цього не зробив, чим вчинив протиправну бездіяльність, якою порушив майнові права та інтереси позивача в частині обліку за позивачем зайвого податкового боргу.

Позивач, вважаючи протиправною таку бездіяльність відповідача, звернувся із цим позовом до суду.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами у цій справі, пов`язані із здійсненням відповідачем в ІКП позивача за платежем «орендна плата з юридичних осіб» у періоді 2017-2019 років повторного нарахування пені на податковий борг по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014р у сумі 52197,12 грн., після того як така пеня була списана (виключена з обліку) у 2020 та 2021 році на виконання судових рішень у справах №1.308.2019.002325 та №380/6911/20, а також пов`язані із не вчиненням відповідачем самостійно та/або за результатами розгляду заяв позивача у ІКП позивача дій щодо проведення анулювання (скасування) вищенаведеної повторно протиправно нарахованої пені у сумі 52197,12 гривень.

При вирішенні спору суд керується наступним.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України та Податковим кодексом України у редакції ПК України згідно із внесеними змінами Законом України Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо вдосконалення адміністрування податків, усунення технічних та логічних неузгодженостей у податковому законодавстві №466-IX від 16.01.2020 року та Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX від 17.03.2020 року (далі - ПК України), оскільки матеріалами справи підтверджено, що дії по повторному нарахуванню протиправної пені відповідач вчинив у період 2020-2021 років, а бездіяльність щодо не здійснення анулювання (скасування) даної пені з ІКП позивача відповідач допустив у 2021-2022 роках.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Згідно п.14.1.162. п.14.1 ст.14 ПК України пеня - сума коштів у вигляді відсотків, нарахована на суми податкових зобов`язань та/або на суми штрафних (фінансових) санкцій, не сплачених у встановлені законодавством строки, а також нарахована в інших випадках та порядку, передбачених цим Кодексом або іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктами 112.3 та 112.4 ст. 112 ПУ України встановлено, що особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом, а також особа не може бути притягнута двічі до відповідальності одного виду за вчинення одного і того самого податкового правопорушення.

Відповідно до п.п. 129.1.3. п.129.1 ст. 129 ПК України нарахування пені розпочинається при нарахуванні суми грошового зобов`язання, визначеного платником податків або податковим агентом, у тому числі у разі внесення змін до податкової звітності внаслідок самостійного виявлення платником податків помилок відповідно до статті 50 цього Кодексу, - після спливу 90 календарних днів, наступних за останнім днем граничного строку сплати податкового зобов`язання.

Згідно п.п.129.3. ст. 129 ПУ України, окрім іншого у випадку нарахування пені на підставі п.п.123.1.3 п.129.1 ст.129 нарахування пені закінчується: - у день зарахування коштів на відповідний рахунок органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів на відповідний рахунок платника податків та/або в інших випадках погашення податкового боргу та/або грошових зобов`язань; - у день проведення взаєморозрахунків непогашених зустрічних грошових зобов`язань відповідного бюджету перед таким платником податків; у день запровадження мораторію на задоволення вимог кредиторів (при винесенні відповідної ухвали суду у справі про банкрутство або прийнятті відповідного рішення Національним банком України); при прийнятті рішення щодо скасування або списання суми податкового боргу (його частини).

Пунктом 129.9. ст. 129 ПК України встановлено, що пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню зокрема в таких випадках: закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (п.п.129.9.1. п.129.9 ст.129 ПК України ); виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету (п.п.129.9.5. п.129.9 ст.129 ПК України ).

З матеріалів справи встановлено, що спірна пеня в сумі 52197,12 грн. відповідачем нарахована повторно у ІКП позивача після закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (п.п.129.9.1. п.129.9 ст.129 ПК України).

Разом з тим, судовими рішеннями у справах №380/6911/20 та №1.308.2019.002325 встановлено, що нарахування податковим органом пені у період грудень 2017р. - січень 2019 р. на податковий борг за податковим розрахунком земельного податку № від 17.02.2014р. здійснено в порушення вимог ст.102 Податкового кодексу України, поза межами 1095 днів, оскільки строк сплати суми податкового розрахунку земельного податку № від 17.02.2014р. сплив 31.12.2016р. Суди зазначили, що із змісту п.101.1 ст.101, пп.101.2.3 п.101.2 ст.101, ст.102, пп.129.1.1 п.129.1 ст.129, пп.129.3.1 п.129.3 ст.129, п.129.4 ст.129 Податкового кодексу України видно, що обов`язок сплати пені пов`язаний з обов`язком погашення податкового боргу, оскільки сам борг набуває статусу безнадійного, нарахування пені на безнадійний борг не здійснюється. Отже, у разі спливу 1095-денного строку з дня виникнення податкового боргу такий борг визнається безнадійним і підлягає списанню разом з нарахованими на такий податковий борг пенею та штрафними санкціями. З цього часу в податкового органу відсутнє право вживати заходи для стягнення суми боргу. Тобто, в інтегрованих картках платника податків не може обліковуватись поза межами 1095 днів з дати його виникнення. В даних справах податковий борг по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014р. виключає можливість нарахування в 2017р.,2018р., 2019р. пені за несвоєчасну сплату.

При цьому суди посилались на постанови Верховного Суду від 06.02.2018р. у справі № 807/2097/16 ( К/9901/99/17), від 04.09.2018 р. у справ № 813/4430/16 (№ К/9901/47255/18) де суд дійшов правового висновку, що у разі спливу 1095 денного строку з дня виникнення податкового боргу, такий борг визнається безнадійним та підлягає списанню, у тому числі пеня та штрафні санкції, а тому з того часу в контролюючого органу відсутнє право вживати будь-які заходи щодо стягнення такої суми боргу.

Відтак суд критично оцінює і вважає безпідставним посилання відповідача у відзиві на обставини та підстави нарахування пені у ІКП позивача з орендної плати за землю, що мали місце у 2017, 2018, 2019 роках, оскільки правомірність дій відповідача щодо нарахування пені у ІКП на податковий борг позивача по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014 року у 2017, 2018, 2019 роках була предметом розгляду у адміністративних справах №1.380.2019.002325 та №380/6911/20.

Згідно ч. 4 ст. 78 КАС України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Ба більше, суд звертає увагу, що нарахування спірної пені в сумі 52197,12 грн., після виконання судових рішень у вищенаведених справах, могло відбутись в ІКП позивача внаслідок технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою в системі (п.п.129.9.5 п.129.9. ст. 129 ПК України), оскільки у ІКП при обґрунтуванні нарахованої пені міститься посилання на ст.129 ПК України та вимоги Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19), поряд з тим, беззаперечним фактом є те, що початок перебігу періоду коронавірусної хвороби (COVID-19) в Україні має місце з 11.03.2020 року та аж ніяк не у 2017, 2018 та у 2019 роках.

При цьому суд наголошує, що якщо брати до уваги вимоги Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» № 533-IX від 17.03.2020 року із наступними внесеними змінами і доповненнями в частині нарахування пені, то вказаним Законом підрозділ 10 розділу XX "Перехідні положення" Податкового кодексу України доповнено пунктом 52-1, зокрема абзацом 11 такого змісту «Протягом періоду з 1 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), платникам податків не нараховується пеня, а нарахована, але не сплачена за цей період пеня підлягає списанню».

Відтак, з наведених положень слідує, що якщо пеня нараховується із посиланням на Закон України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) то така пеня підлягає списанню.

Суд наголошує про необхідності дотримання контролюючим органом принципу юридичної визначеності, який згідно з практикою Європейського Суду з прав людини (рішення по справі Yvonne van Duin v. Home Office) означає, що зацікавлені особи повинні мати змогу покладатися на зобов`язання, взяті державою. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (справа «Лелас проти Хорватії», від 20.05.2010 року, і справа «Тошкуце та інші проти Румунії», від 25.11.2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах («Онерїлдіз проти Туреччини» та «Беєлер проти Італії»). Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків («Левас проти Хорватії»).

З огляду на наведене, суд висновує, що відповідач в інтегрованій картці ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» повторно протиправно нарахував пеню у сумі 52197,12 грн. на податковий борг по податковому розрахунку земельного податку № від 17.02.2014р. після закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню. Такі дії податкового органу є протиправними. При цьому посилання відповідача при нарахуванні такої пені у періодах 2017-2019 років на вимоги Закону України щодо періоду поширення коронавірусної хвороби (COVID-19) може свідчити про технічну та/або методологічну помилку чи технічний збій в системі.

Відтак, з позиції суду, відповідач у відповідності до вимог п.129.9 ст. 129 ПК України самостійно або за результами розгляду заяв позивача повинен був анулювати (скасувати) вищенаведену повторно протиправно нараховану пеню у ІКП позивача, однак цього не зробив, чим допустив протиправну бездіяльність, якою порушив майнові права та інтереси позивача в частині обліку за позивачем зайвого податкового боргу.

Суд наголошує, що вказана бездіяльність відповідача допущена в порушення пункту 129.9. ст. 129 ПК України, яким встановлено, що пеня не нараховується, а нарахована пеня підлягає анулюванню зокрема в таких випадках: закінчення 1095 дня, що настає за днем, коли у контролюючого органу відповідно до цього Кодексу виникло право нарахувати пеню платнику податків (п.п.129.9.1. п.129.9 ст.129 ПК України ); виявлення в роботі електронного кабінету технічної та/або методологічної помилки чи технічного збою і визнання такої помилки/збою технічним адміністратором та/або методологом електронного кабінету або згідно з повідомленням на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, або підтвердження її існування рішенням суду, якщо порушення були зумовлені виключно технічною та/або методологічною помилкою чи технічним збоєм у роботі електронного кабінету (п.п.129.9.5. п.129.9 ст.129 ПК України.

Таким чином, бездіяльність ГУ ДПС у Львівській області щодо не здійснення в інтегрованій картці платника ПрАТ «Червоноградський завод залізобетонних виробів» за платежем «орендна плата з юридичних осіб» анулювання (скасування) протиправно нарахованої пені в сумі 52197,12 грн. на борг минулих років податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014 року слід визнати протиправною.

Щодо позовної вимоги про зобов`язання ГУ ДПС у Львівській області здійснити анулювання (скасування) в ІКП позивача протиправно нарахованої пені в сумі 52197,12 гривень, суд зазначає наступне:

Пунктом 4 частини 1 статті 5 КАС України передбачено, що захист порушених прав може здійснюватись шляхом визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Відповідно до частини 4 ст.245 КАС України, у випадку, визначеному пунктом 4 частини 2 цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Відповідно до Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Здійснюючи судочинство, Європейський суд неодноразово аналізував межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї.

Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.

Разом з тим, у рішенні Європейського суду з прав людини від 02.06.2006 у справі «Волохи проти України» при наданні оцінки повноваженням державних органів суд виходив з декількох ознак, зокрема щодо наявності дискреції. Так, суд вказав, що норма права є «передбачуваною», якщо вона сформульована з достатньою чіткістю, що дає змогу кожній особі - у разі потреби за допомогою відповідної консультації - регулювати свою поведінку. «…надання правової дискреції органам виконавчої влади у вигляді необмежених повноважень було б несумісним з принципом верховенства права. Отже, закон має з достатньою чіткістю визначати межі такої дискреції, наданої компетентним органам, і порядок її здійснення, з урахуванням законної мети даного заходу, щоб забезпечити особі належний захист від свавільного втручання».

Отже, як слідує з наведених судових рішень, під дискреційним повноваженням слід розуміти компетенцію суб`єкта владних повноважень на прийняття самостійного рішення в межах, визначених законодавством, та з у рахуванням принципу верховенства права.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі «Чахал проти Об`єднаного Королівства» Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Засіб захисту, що вимагається зазначеною статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (пункт 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005).

При цьому, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта прийняти рішення конкретного змісту чи вчинити певні дії не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Крім цього, у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 11 вересня 2019 року по справі №819/570/18, зазначено, що «…повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку».

Також, у рішенні від 16.09.2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

З урахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що оскільки пеня в сумі 52197,12 грн. є протиправно нарахована а відповідачем допущена протиправна бездіяльність в частині не здійснення анулювання (скасування) даної пені у ІКП відповідно до положень п.129.9 ст. 129 Податкового кодексу України (і як наслідок продовження її обліку в інформаційних системах ДПС), та можливість прийняття відповідачем альтернативного рішення у законодавстві відсутня, то зобов`язання відповідача здійснити анулювання (скасування) такої пені у ІКП є ефективним способом захисту в межах спірних правовідносин, який виключає подальше звернення позивача до суду за захистом порушених прав.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про задоволення позову.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та вважає їх такими, що підлягають задоволенню.

За правилами частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Враховуючи наведене, на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у сумі 2481 гривень за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС у Львівській області.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

в и р і ш и в :

позов Приватного акціонерного товариства Червоноградський завод залізобетонних виробів (80100, Львівська обл, м. Червоноград, вул. Львівська, 36, ) до Головного управління ДПС у Львівській області (79026, м. Львів, вул. Стийська, 35, ) про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії- задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління ДПС у Львівській області щодо не здійснення анулювання (скасування) в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () за платежем «орендна плата з юридичних осіб» протиправно нарахованої пені в сумі 52197,12 грн. (п`ятдесят дві тисячі сто дев`яносто сім гривень 12 коп.) на борг минулих років податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014 року.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Львівській області здійснити анулювання (скасування) в інтегрованій картці платника Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» () за платежем «орендна плата з юридичних осіб» протиправно нарахованої пені в сумі 52197,12 грн. (п`ятдесят дві тисячі сто дев`яносто сім гривень 12 коп.) на борг минулих років податковий розрахунок земельного податку № від 17.02.2014 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області на користь Приватного акціонерного товариства «Червоноградський завод залізобетонних виробів» судовий збір у розмірі 2481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) грн 00 коп.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя Грень Н.М.