Справа № 280/868/22
Суддя: Кисіль Роман Валерійович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Справа № 280/868/22 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі судді Киселя Р.В., розглянувши в порядку письмового за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦПРОМ» (вул. Академіка Амосова, буд. 109, м. Запоріжжя, 69063), в особі представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни (вул. Леоніда Жаботинського, 10а/2, м. Запоріжжя, 69001), до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135) в особі Придніпровського міжрегіонального управління (бул. Вінтера, буд. 22-а, м. Запоріжжя, 69096) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява, надіслана засобами поштового зв`язку 23.12.2021, Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦПРОМ» (далі позивач, ТОВ «УКРСПЕЦПРОМ»), в особі представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни, до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Придніпровського міжрегіонального управління Державної служби України з безпеки на транспорті (далі відповідач, Укртрансбезпека), в якій позивач просить суд:

визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308331 від 07.12.2021, винесену Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки відносно позивача про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Крім того, просить стягнути на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті судові витрати.

В обгрунтування позовни вимог позивач зазначив, що в на підставі акту перевірки №308555 від 22.10.2021 Придніпровським міжрегіональним управлінням прийнято оскарждувану постанову. В акті перевірки №308555 від 22.10.2021 вказано, що водій ОСОБА_1 відмовився від пояснень та підпису, що не відповідає дійсності. При проведенні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, тобто у день складання Акту №308555 від 22.10.2021 водій ОСОБА_1 надав уповноваженому Слюсаренко Д.М., головному спеціалісту, на огляд тахокарту, яка відповідала вимогам ЄУТР. Однак уповноваженою особою відповідача було протиправно зазначено, що водій тахокарту на перевірку не надав. Позивач вважає, що факт встановлення порушення вимог Закону України «Про автомобільний транспорт» відповідачем не доведений, тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Ухвалою від 24.01.2022 у справі було відкрите спрощене позовне провадження, судове засідання призначене без повідомлення (без виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали для подання суду відзиву на позовну заяву. Витребувано у відповідача всі документи та матеріали, якими він керувався під час прийняття оскаржуваної постанови.

Зазначену ухвалу представник відповідача Прасолов отримав 08.02.2022, про що свідчить відмітка на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення.

Станом на час розгляду справи відзив та витребувані документи (матеріали) від відповідача до суду не надходили.

Згідно з приписами ч.4 ст.159 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Відповідно до ч.6 ст.162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

З урахуванням зазначеної норми суд вважає за можливе розглядати справу на підставі наявних доказів.

Розглянувши наявні матеріали та фактичні обставини справи, дослідивши і оцінивши надані докази в їх сукупності, суд з`ясував наступне.

ТОВ «УКРСПЕЦПРОМ» є суботам господарювання, офіційно зареєстрованими видами економічної діяльності є, зокрема, Код КВЕД 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин; Код КВЕД 46.33 Оптова торгівля молочними продуктами, яйцями, харчовими оліями та жирами;Код КВЕД 46.73 Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням;Код КВЕД 46.90 Неспеціалізована оптова торгівля; Код КВЕД 49.41 Вантажний автомобільний транспорт (основний); Код КВЕД 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту.

22.10.2021 працівниками Укртрансбезпеки на автомобільній дорозі, Н-08, 440 км при внутрішньо вантажних перевезень проведено перевірку транспортного засобу спеціалізований вантажний контейнеровоз - С, МАN номерний знак НОМЕР_1 спеціалізований причіп SCHMITZ номерний знак НОМЕР_2 , які згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу належить ТОВ «УКРСПЕЦПРОМ» та на момент складання акту знаходилися під керуванням ОСОБА_2 .

Згідно Товарно-транспортної накладної від 21 жовтня 2021 року №12110021, найменування вантажу зазначено - соя, автомобільним перевізником є ТОВ «УКРСПЕЦПРОМ».

За результатами проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, складено Акт № 308555 від 22.10.2021.

Відповідно до висновку Акту перевірки автомобіля, що належить позивачу, останній здійснював перевезення з порушенням абзацу 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» - надання послуг з перевезення вантажів без оформлення документів, перелік яких визначено ст.48 цього Закону, а саме під час проведення перевірки у водія була відсутня тахокарта.

07.12.2021 Укртрансбезпекою прийнято постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308331, якою за порушення ст.48 Закону України «Про автомобільний транспорт», відповідальність за яке передбачена абз.3 ч.1 cт.60 Закону України «Про автомобільний транспорт», до позивача застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн.

13.12.2021 на адресу позивача, поштою, разом із супровідним листом №104473/3.1/24-21 від 09.12.2021, надійшла копія постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу №308331.

Вважаючи прийняту відповідачем постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу протиправною, позивач звертається до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України обумовлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначені Законом України «Про автомобільний транспорт» від 05 квітня 2001 року №2344-ІІІ (далі Закон №2344-ІІІ), який регулює відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень.

Статтею 1 Закону №2344-III визначено, що автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

В силу статті 34 Закону №2344-III, автомобільний перевізник повинен: виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів; забезпечувати водіїв відповідною документацією на перевезення пасажирів.

Відповідно до частини першої статті 39 Закону №2344-III автомобільні перевізники, водії, пасажири повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконуються пасажирські перевезення.

Частиною восьмою статті 53 Закону №2344-ІІІ, у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин передбачено, що водії транспортних засобів, що належать резидентам або нерезидентам України, зобов`язані допускати до перевірки тахографів посадових осіб центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, надавати їм реєстраційні листки режиму праці та відпочинку водіїв - тахокарти, а також, у разі якщо у транспортному засобі використовуються цифрові тахографи, роздруковувати на паперовому носії інформацію про роботу та відпочинок водіїв.

Приписами частини другої статті 48 Закону №2344-ІІІ визначені документи для здійснення внутрішніх перевезень вантажів, а саме: для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Згідно зі статтею 18 Закону № 2344-ІІІ з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані: організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України; здійснювати заходи, спрямовані на забезпечення безпеки дорожнього руху; забезпечувати виконання вимог законодавства з питань охорони праці; здійснювати організацію та контроль за своєчасним проходженням водіями медичного огляду, забезпечувати їх санітарно-побутовими приміщеннями й обладнанням.

Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Так, згідно з пунктом 1.2 Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженого наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07 червня 2010 року №340 (далі - Положення №340), це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 вимоги цього Положення поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами (далі - ТЗ).

Пунктом 6.1 Положення №340 встановлено, що автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Положеннями пункту 1.3 Інструкції з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої наказом міністерства транспорту та зв`язку України від 24 червня 2010 року №385(далі - Інструкція №385) встановлено, що ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Згідно з пунктами 3.3, 3.6 Інструкції водій транспортного засобу, обладнаного тахографом зокрема: своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами, а також, наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа.

Частиною четвертою статті 6 Закону №2344-III державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Статтею 60 Закону № 2344-III встановлена відповідальність автомобільних перевізників у вигляді адміністративно-господарських штрафів за порушення законодавства про автомобільний транспорт, зокрема, за надання послуг з перевезень пасажирів та вантажів без оформлення документів, перелік яких визначений статтями 39 та 48 цього Закону, - штраф у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Слід зазначити, що з 20 грудня 2010 року набула чинності Поправка №6 до Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, підписаної в Женеві 01 липня 1970 року, у частині надання до контролю реєстраційних листків (тахограм) за поточний день та попередні 28 календарних дні, а в разі відсутності тахокарт надання Бланку підтвердження діяльності, який заповнюється транспортним підприємством та водієм перед рейсом.

Як зазначив позивач у позовній заяві, в акті перевірки №308555 від 22.10.2021 зазначено, що водій ОСОБА_1 відмовився від пояснень та підпису, що не відповідало дійсності. '

При проведенні перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, тобто у день складання Акту №308555 від 22.10.2021 водій ОСОБА_1 надав уповноваженій особі Укртрансбезпеки Слюсаренко Д.М. на огляд тахокарту, яка відповідала вимогам ЄУТР.

Проте вказаною особою вона до уваги прийнята не була та в акті перевірки не відображена.

Суд зазначає, що відповідач відзив на позов та витребувані документи суду не надав, вказані твердження позивача жодним чином не спростував.

Частинами 1 та 2 статті 6 КАС України встановлено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Європейським Судом з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), №37801/97, п.36, від 01 липня 2003 року, яке, відповідно до ч. 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», підлягає застосуванню судами як джерело права, вказано, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

У рішенні від 10 лютого 2010 року у справі «Серявін та інші проти України» Європейський суд з прав людини вказав, що у рішеннях суддів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються

Проте відповідач правомірність своїх дій та спірного рішення (постанови) жодними допустимими доказами не довів.

Згідно з частинами першою та другою статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин першої, другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд, відповідно до статті 90 КАС України, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Відповідач належних доказів на підтвердження правомірності винесення спірної постанови суду не надав.

З урахуванням викладених обставин суд вважає заявлені вимоги законними, обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Згідно з приписами частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 2270,00 грн., який слід стягнути на його користь за рахунок бюджетних асигнувань Державної служби України з безпеки на транспорті.

Керуючись статтями 139, 241, 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦПРОМ» (вул. Академіка Амосова, буд. 109, м. Запоріжжя, 69063), в особі представника адвоката Дерев`янко Ірини Олександрівни (вул. Леоніда Жаботинського, 10а/2, м. Запоріжжя, 69001), до Державної служби України з безпеки на транспорті (пр. Перемоги, буд. 14, м. Київ, 03135) в особі Придніпровського міжрегіонального управління (бул. Вінтера, буд. 22-а, м. Запоріжжя, 69096) про визнання протиправною та скасування постанови - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №308331 від 07.12.2021, винесену Придніпровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки відносно Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦПРОМ» про застосування адміністративно-господарського штрафу у сумі 17000 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦПРОМ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКРСПЕЦПРОМ» судовий збір у сумі 2270,00 грн. (дві тисячі двісті сімдесят гривень 00 коп.).

Рішення набирає законної сили відповідно до статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено до суду апеляційної інстанції за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення у повному обсязі складено та підписано «28» грудня 2022 року.

Суддя Р.В. Кисіль