Справа № 400/4119/22
Суддя: Ярощук В.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2022 р. № 400/4119/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Ярощука В.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу

за позовом:ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВТОЦЕНТР НА БУДІВЕЛЬНИКІВ», вул. Будівельників, 5И, м. Миколаїв, 54034,

до відповідача:Головне управління ДПС у Миколаївській області, вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001,

про:визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 18.11.2021 № 702, № 702,

ВСТАНОВИВ:

09 вересня 2022 року до Миколаївського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВТОЦЕНТР НА БУДІВЕЛЬНИКІВ» (далі позивач) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (далі відповідач ) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відповідача від 18.11.2021 № 702, № 702.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що усі оскаржувані ним податкові повідомлення-рішення (далі ППР) відповідача складені на підставі Акта від 13.10.2021 № 7493/14-29-07-02/33969301 документальної планової виїзної перевірки (далі Акт від 13.10.2021) є протиправними, оскільки:

податковий орган дійшов хибних висновків щодо відсутності первинних документів, що свідчать про правомірність відображення операції з повернення автомобіля KIA SPORTAGE;

перевіряючими безпідставно визнано безнадійну кредиторську заборгованість в сумі 339396,10 грн як безповоротну фінансову допомогу, бо щодо вказаної дебіторської заборгованості минув строк позовної давності і вона списана за результатами інвентаризації на підставі керівника позивача;

надані ним відповідачу документи підтверджують факт надання послуг ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» для позивача з ремонту та мийки автомобілів, а отже спростовують висновки контролюючого органу про завищення витрат на збут.

Відповідач правом на подачу відзиву на позовну заяву у строки встановлені судом не скористався.

22.09.2022 Миколаївським окружним адміністративним судом постановлено ухвалу про залишення позовної заяви без руху та надано позивачу строк для подання до суду заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (а.с. 114-116).

У встановлений судом строк позивач подав до суду клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду (а.с. 119-128).

Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 19.10.2022 (а.с. 129-133) поновлено пропущений позивачем строк звернення до адміністративного суду, відкрито провадження у справі та вирішено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідно до пункту 1 наказу голови Миколаївського окружного адміністративного суду від 29.04.2022 № 16-о «Про тимчасове припинення відправки поштової кореспонденції Миколаївського окружного адміністративного суду в умовах воєнного стану» тимчасово припинено відправку вихідної кореспонденції суду засобами поштового зв`язку (а.с. 118).

Ухвалу суду від 19.10.2022 разом із позовною заявою з додатками надіслані відповідачу через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі, яку він отримав 19.10.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с. 135).

Відповідач правом на подання відзиву на позовну заяву у встановлений судом строк не скористався.

З огляду на вищезазначене, керуючись частиною шостою статті 162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), суд вирішив справу за наявними матеріалами.

Розглянувши матеріали справи, повно і всебічно, з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд встановив наступне.

В період з 16.09.2021 по 29.09.2021 відповідач провів документальну планову виїзну перевірку позивача за період діяльності з 01.10.2017 по 30.06.2021 з питань дотримання податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, за період з 01.10.2017 по 30.06.2021.

За результатами цієї перевірки відповідач склав Акт від 13.10.2021 (а.с. 9-42).

Як слідує з Акта від 13.10.2021:

1) в актах інвентаризації розрахунків з дебіторами та кредиторами станом на 30.09.2018 та на 30.06.2021 зазначено перелік фізичних осіб-покупців, бухгалтерський рахунок (381), суми заборгованості, однак не вказано період її виникнення, таким чином суми заборгованості в актах інвентаризації розрахунків з дебіторами та кредиторами не відповідають ознакам безнадійної заборгованості; крім цього, перевіркою встановлено завищення витрат на збут за рахунок включення до їх складу вартості документально оформлених від ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» послуг з ремонту автомобілів; як наслідок вищенаведеного, все це призвело до заниження податку на прибуток позивача на загальну суму 355 703,00 грн;

2) відповідно до ЄРПН в листопаді 2017 року встановлено реєстрацію розрахунку коригування кількісних і вартісних показників від 16.11.2017 № 91 до податкової накладної від 21.07.2017 № 143 з номенклатурою «Автомобіль куз. № 350964 Sportage KIA» на суму «-» 660840 грн, в т.ч. обсяг постачання «-» 550700 грн, ПДВ «-» 110140 грн, причина коригування «повернення товару»; при цьому, до перевірки не надано пояснення та документальне підтвердження, на підставі яких було здійснено бухгалтерські проводки щодо повернення автомобіля в автосалон через 4 місяці після його продажу; відтак всупереч вимогам підпункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188 занижено податкові зобов`язання з ПДВ у зв`язку з відображенням операцій, що не підтвердженні первинними документами, на загальну суму 110 140,00 грн, в т.ч. за листопад 2017 року на суму 110 140,00 гривні.

Так, згідно з висновками Акта від 13.10.2021 (а.с. 66) позивач порушив:

1) підпункти 44.1 і 44.2 статті 44, підпункт 134.1.1 пункту 134.1 статті 134, пункт 135.1 статті 135 ПК України, в результаті чого заниженого податок на прибуток в період, що перевірявся на загальну суму 355 703,00 грн;

2) підпункту 44.1 статті 44, пункту 185.1 статті 185, пункту 187.1 статті 187, пункту 188.1 статті 188, пунктів 200.1 і 200.2 статті 200 ПК України, в результаті чого занижено податок на додану вартість в періоді, що перевірявся, на загальну суму 110 140,00 гривень.

На підставі Акта від 13.10.2021 відповідач прийняв, зокрема, такі ППР:

від 18.11.2021 № 702 (форма «Р») (а.с. 45-46), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем на прибуток на 394 621,50 грн (за податковим зобов`язанням 355 703,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 38 918,50 гривні);

від 18.11.2021 № № 702 (форма «Р») (а.с. 43-44), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 137 675,00 грн (за податковим зобов`язанням 110 140,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 27 535,00 грн).

Не погоджуючись із прийнятими відповідачем рішеннями, позивач подав скаргу до Державної податкової служби України, яка за її результатами прийняла Рішення від 10.08.2022 № 8925/6/99-00-06-01-01-06 про результати розгляду скарги (а.с. 120-126), яким ППР від 18.11.2021 № 702 і від 18.11.2021 № 702 залишені без змін, а скарга без задоволення.

Вважаючи зазначені рішення відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Згідно з абзацами першим-сьомим підпункту 134.1.1 пункту 134.1 статті 134 Податкового кодексу України (далі ПК України) прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які визначені відповідними положеннями цього Кодексу.

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом збільшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

зменшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

збільшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Якщо відповідно до цього розділу передбачено здійснення коригування шляхом зменшення фінансового результату до оподаткування, то в цьому разі відбувається:

збільшення від`ємного значення фінансового результату до оподаткування (збитку);

зменшення позитивного значення фінансового результату до оподаткування (прибутку).

Відповідно до абзаців першого і другого пункту 44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Частиною першою статті 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що метою ведення бухгалтерського обліку і складання фінансової звітності є надання користувачам для прийняття рішень повної, правдивої та неупередженої інформації про фінансовий стан та результати діяльності підприємства.

Згідно з частиною першої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку (частина третя статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні»).

Відповідно до пунктів 5-7 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 16 «Витрати», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.12.1999 № 318, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 19.01.2000 за № 27/4248, витрати відображаються в бухгалтерському обліку одночасно зі зменшенням активів або збільшенням зобов`язань. Витрати звітного періоду визнаються або зменшення активів, або збільшення зобов`язань, що призводять до зменшення власного капіталу підприємства (за винятком зменшення капіталу внаслідок його вилучення або розподілу власниками), за умови, що ці витрати можуть бути достовірно оцінені. Витрати визнаються витратами певного періоду одночасно з визнанням доходу, для отримання якого вони здійснені. Витрати, які неможливо прямо пов`язати з доходом певного періоду, відображаються у складі витрат того звітного періоду, в якому вони були здійснені.

Згідно з підпунктом «а» підпункту 14.1.11 пункту 14.1 статті 14 ПК України безнадійна заборгованість заборгованість, що відповідає одній з таких ознак як заборгованість за зобов`язаннями, щодо яких минув строк позовної давності.

Абзацом другим пункту 4 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 08.10.1999 № 237, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 25.10.1999 за № 725/4018, встановлено, що безнадійна дебіторська заборгованість поточна дебіторська заборгованість, щодо якої існує впевненість про її неповернення боржником або за якою минув строк позовної давності.

Виключення безнадійної дебіторської заборгованості з активів здійснюється з одночасним зменшенням величини резерву сумнівних боргів. У разі недостатності суми нарахованого резерву сумнівних боргів, безнадійна дебіторська заборгованість за продукцію, товари, роботи, послуги списується з активів на інші операційні витрати. Сума відшкодування раніше списаної безнадійної дебіторської заборгованості включаються до складу інших операційних доходів (абзац перший пункту 11 Національного положення (стандарту) бухгалтерського обліку 10 «Дебіторська заборгованість»).

Таким чином, списання безнадійної дебіторської заборгованості, яке належним чином відображене у первинних документах, призводить до зменшення прибутку (збільшення збитку) платника податку.

Суд встановив, що позивач списував дебіторську заборгованість, строк позовної давності якої минув і яка безнадійна до стягнення, за результатами інвентаризації активів та зобов`язань, а саме:

відповідно до наказу від 27.09.2018 б/н (а.с. 77) позивач провів інвентаризації своїх активів і зобов`язань станом на 30.09.2018, за підсумками якої складено Акт інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами 30.09.2018 (а.с. 78) та списано з балансу дебіторську заборгованість у сумі 339 396,10 грн як безнадійну, щодо якої минув строк позовної давності (наказ від 30.09.2018 б/н (а.с. 79));

відповідно до наказу від 24.06.2021 б/н (а.с. 80) позивач провів інвентаризації своїх активів і зобов`язань станом на 30.06.2021, за підсумками якої складено Акт інвентаризації розрахунків з дебіторами і кредиторами 30.06.2021 (а.с. 81) та списано з балансу дебіторську заборгованість у сумі 598 164,00 грн як безнадійну, щодо якої минув строк позовної давності (наказ від 30.06.2021 б/н (а.с. 82)).

З огляду на вищенаведене суд прийшов до висновку, що позивач списав дебіторську заборгованість відповідно до вимог законодавства, що призвело до відповідного зменшення розміру його прибутку.

Що стосується твердження відповідача про завищення витрат позивача внаслідок включення до їх складу вартості документально оформлених ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» послуг з ремонту автомобілів на загальну суму 91080 грн, що призвело до заниження податку на прибуток на загальну суму 16394 грн, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 1 Договору про надання послуг від 02.01.2017 б/н (а.с. 83), укладеного між позивачем (Замовником) і ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» (Виконавцем), Замовник залучає працівників Виконавців для виконання робіт: ремонту автомобілів, мийка автомобілів.

Підпунктом 4.5 пункту 4 вищезазначеного Договору встановлено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання обома сторонами. Термін дії Договору до 31.12.2017. Якщо жодна із Сторін не заявить про бажання припинення співробітництва, дія Договору автоматично продовжується на кожний наступний рік.

Згідно зі звітами з виконання послуг працівниками ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» для ТОВ «АВТОЦЕНТР НА БУДІВЕЛЬНИКІВ» (а.с. 87-109) у період з 01.03.2017 по 31.07.2019 ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» регулярно надавав оплатні роботи з ремонту автомобілів.

Відтак суд не встановив факту завищення витрат на збут внаслідок включення до їх складу вартості документально оформлених від ТОВ «АВТОЗАЗ-СЕРВІС» послуг з ремонту автомобілів, що призвело до заниження податку на прибуток.

Таким чином, суд прийшов до висновку, що ППР від 18.11.2021 № 702 (форма «Р») (а.с. 45-46), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем на прибуток на 394 621,50 грн (за податковим зобов`язанням 355 703,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 38 918,50 гривні), є протиправним.

Щодо ППР від 18.11.2021 № № 702 (форма «Р») (а.с. 43-44), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 137 675,00 грн (за податковим зобов`язанням 110 140,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 27 535,00 грн), суд зазначає таке.

Відповідно до підпунктів «а» і «б» пункту 185.1 статті 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податків з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю, а також постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Згідно з абзацами першим-третім пункту 187.1 статті 187 ПК України датою виникнення податкових зобов`язань з постачання товарів/послуг вважається дата, яка припадає на податковий період, протягом якого відбувається будь-яка з подій, що сталася раніше:

а) дата зарахування коштів від покупця/замовника на банківський рахунок платника податку як оплата товарів/послуг, що підлягають постачанню, а в разі постачання товарів/послуг за готівку - дата оприбуткування коштів у касі платника податку, а в разі відсутності такої - дата інкасації готівки у банківській установі, що обслуговує платника податку;

б) дата відвантаження товарів, а в разі експорту товарів дата оформлення митної декларації, що засвідчує факт перетинання митного кордону України, оформлена відповідно до вимог митного законодавства, а для послуг дата оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку. Для документів, складених в електронній формі, датою оформлення документа, що засвідчує факт постачання послуг платником податку, вважається дата, зазначена у самому документі як дата його складення відповідно до Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», незалежно від дати накладення електронного підпису

Абзацом першим пункту 188.1 статті 188 ПК України встановлено, що база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку, який нараховується відповідно до підпунктів 213.1.9 і 213.1.14 пункту 213.1 статті 213 цього Кодексу, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів).

Суд встановив, що відповідно до Договору № 514448-Y00136 купівлі-продажу автомобіля із використанням банківського кредиту від 20.07.2017 (а.с. 48-53), укладеного між позивачем (продавцем) і ОСОБА_1 (покупцем), продавець зобов`язується передати у власність покупця, а покупець з використанням банківського кредиту оплатити і прийняти автомобіль KIA SPORTAGE 2.0 вартістю 806050 грн, у тому числі ПДВ 134341,67 гривні.

Згідно з гарантійного листа ПАТ «КБ «ГЛОБУС» від 12.07.2017 № 1127 (а.с. 47) ПАТ «КБ «ГЛОБУС» прийнято рішення про видачу кредиту ОСОБА_1 на купівлю автомобіля марки KIA SPORTAGE. Крім цього, банк гарантував перерахувати кошти на наданий продавцем автомобіля розрахунковий період протягом 5 банківських днів з моменту реєстрації автомобіля в сервісних центрах МВС України, в разі надання покупцем всіх необхідних документів.

Відповідно до Акта прийняття-передачі транспортних засобів та їх складових, що мають ідентифікаційні номери, між суб`єктами господарювання (його філією) та уповноваженим дилером (а.с. 54) ТОВ «ФАЛЬКОН-АВТО» передало, а позивач отримав автомобіль KIA SPORTAGE.

17.07.2017 ОСОБА_1 на виконання Договору № 514448-Y00136 здійснив проплату за автомобіль в сумі 145210,00 грн, що підтверджується квитанцією № СВ00218430 (а.с. 56).

Таким чином, ПАТ «КБ «ГЛОБУС» необхідно було перерахувати позивачу 660840,00 грн (806050,00 грн (вартість автомобіля) 145210,00 грн (сума коштів, сплачених покупцем) = 660840,00 грн).

21.07.2017 позивачем подано відповідачу податкову накладну № 143 щодо автомобіля KIA SPORTAGE на загальну суму 660840,00 грн, з який 110140,00 грн ПДВ.

21.07.2017 позивач передав покупцю автомобіль KIA SPORTAGE згідно з Акта №прийому-передачі автомобіля (а.с. 57).

Листом-повідомленням від 27.07.2017 № 35/4/160 (а.с. 58) ПАТ «КБ «ГЛОБУС» повідомило позивача про те, що керуючись пунктом 3.14 договору про співробітництво № 13 від 19 грудня 2016 року, Банк здійснює перерахування кредитних коштів згідно письмової заяви клієнта на поточний рахунок Автосалону тільки після оформлення відповідних договорів (кредитного та договору застави). Додатково повідомлено, що в зв`язку з підозрою клієнта в шахрайстві та ухиленні клієнта від контакту зі службою безпеки Банку, Банк вважає подальше кредитування клієнта та перерахування кредитних коштів не можливим.

Згідно за Акта прийому передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу від 27.07.2017 (а.с. 59) ПАТ «КБ «ГЛОБУС» передав, а позивач отримав оригінал свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу KIA SPORTAGE.

08.08.2017 Центральний районний суд м. Миколаєва постановив ухвалу у справі № 490/6346/17 (а.с. 60) про надання слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Миколаївській області тимчасовий доступ до документів, з можливістю вилучення оригіналів, які перебувають у володінні автомагазину по продажу автомобілів «Автоцентр на Будівельників» щодо продажу ОСОБА_1 в кредит автомобіля марки KIA SPORTAGE.

Згідно з протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 15.08.2017 (а.с. 61-63) слідчим слідчого відділу Управління СБ України в Миколаївській області вилучено у позивача відповідні оригінали документів щодо продажу ОСОБА_1 в кредит автомобіля марки KIA SPORTAGE.

Відповідно до наказу позивача від 16.11.2017 № 31 (а.с. 64) на підставі листа ПАТ «КБ «ГЛОБУС» від 27.07.2017 № 35/4/160 відмінено всі попередні дії щодо продажу ОСОБА_1 в кредит автомобіля KIA SPORTAGE.

Після цього позивач подав відповідачу розрахунок коригування кількісних і вартісних показників від 16.12.2017 № 91 до податкової накладної від 21.07.2017 № 143 (а.с. 66), згідно з яким сума коригування податкового зобов`язання та податкового кредиту за основною ставкою склала «-» 110140,00 гривень.

Отже, оскільки ПАТ «КБ «ГЛОБУС» не перерахував позивачу кошти за автомобіль KIA SPORTAGE в розмірі 660840,00 грн, у тому числі 110140,00 грн ПДВ, суд прийшов до висновку, що позивач правомірно відобразив операцію з повернення автомобіля та подав до відповідача відповідний розрахунок коригування кількісних і вартісних показників до податкової накладної на суму «-» 110140,00 гривень.

Як наслідок, ППР від 18.11.2021 № № 702 (форма «Р») (а.с. 43-44), яким збільшено суму грошового зобов`язання за платежем податок на додану вартість на 137 675,00 грн (за податковим зобов`язанням 110 140,00 грн, за штрафними (фінансовими) санкціями 27 535,00 грн), є протиправним.

Відтак, оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з абзацом першим частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Банківською квитанцією № 9280-7493-7619-3482 від 08.09.2022 (а.с. 1) підтверджується понесення позивачем судових витрат у розмірі 8 255,44 грн на сплату судового збору за подачу адміністративного позову, а тому ця сума підлягає відшкодуванню шляхом стягнення на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 22, 139, 241-246, 255, 295, 297 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Позов ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВТОЦЕНТР НА БУДІВЕЛЬНИКІВ» (вул. Будівельників, 5И, м. Миколаїв, 54034; ) до Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) задовольнити повністю.

2. Визнати протиправними і скасувати:

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 18.11.2021 № 702 (форма «Р»);

податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Миколаївській області від 18.11.2021 № № 702 (форма «Р»).

3. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Миколаївській області (вул. Лягіна, 6, м. Миколаїв, 54001; ) на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «АВТОЦЕНТР НА БУДІВЕЛЬНИКІВ» (вул. Будівельників, 5И, м. Миколаїв, 54034; ) судові витрати в розмірі грн.

4. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

5. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

6. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.Г.Ярощук

Рішення складено в повному обсязі 30 грудня 2022 року