Справа № 420/16105/22
Суддя: Вовченко О.А.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Вовченко O.A., розглядаючи за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду 08.11.2022 надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області, в якій позивач просить суд:

1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2022 року № 94 «Про відмову у призначенні пенсії»;

2. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.10.2022 року № 94 «Про відмову у призначенні пенсії»;

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 25.02.1986 р. по 11.08.1987 р.; з 16.12.1990 р. - 14.02.1991 р.; з 16.03.1992 р. - 14.05.1992 р.: з 16.06.1992 р. - 14.08.1992 р.; з 16.12.1992 р. - 14.02.1993 р.; з 16.09.1994 р. - 14.11.1994 р.; з 16.12.1994 р. - 15.06.1995 р. та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ЗУ «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з дати звернення із заявою про призначення пенсії, тобто з 14.06.2022 року.

Ухвалою від 11.11.2022 позов ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу 5-денний строк для усунення недоліків позовної заяви з дня отримання копії ухвали.

25 липня 2022 року ухвалою прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 , відкрито провадження у справі та визначено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що рішенням ГУ ПФУ в Хмельницькій області від 20.06.2022 р. № 94 ОСОБА_1 було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу: не було зараховано наступні періоди: з 25.02.1986 р. по 11.08.1987 р., - оскільки дата звільнення з роботи - 11.08.1987 р., а наказ про звільнення - 12.12.1986 р.; з 01.10.1990 р. по 15.06.1995 р., - оскільки відсутня дата наказу про звільнення з роботи. Вказує, що період роботи ОСОБА_1 в Виробничому кооперативі «Маячок» з 01.10.1990 р. по 15.06.1995 р. додатково підтвердився і документами отриманими к Департаменті архівної справи та діловодства ОМР та що у зв`язку зі збройною агресією російської федерації на території України, він позбавлений можливості подати відповідні запити до підприємства або архіву відповідного регіону з проханням надати підтверджуючі довідки щодо працевлаштування ОСОБА_1 , а відтак у ОСОБА_1 відсутня можливість надати до ГУ ПФУ в Одеській області відповідні підтверджуючі документи. Зазначає, що рішенням ГУ ПФУ в Полтавській області від 04.10.2022 р. № 94 ОСОБА_1 знову було відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу: з 25.02.1986 р. по 11.08.1987 р., - оскільки між датою звільнення та датою наказу про звільнення більше місяця; згідно довідки про заробітну плату зараховано лише частину періодів роботи з 01.10.1990 р. по 15.06.1995 р., тобто періоди, за які сплачено страхові внески. Вказує, що до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано 1 р. 5 місяців 17 днів роботи в артілі старательського золотовидобування та 11 місяців 23 дні на роботі в Виробничому кооперативі «Маячок». Зазначає, що позивач не повинен відповідати за неналежне виконання роботодавцем-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків та подачі звітності, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам та не подання звітності не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу позивача.

15.12.2022 за вх №ЕП/37200/22 від Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що відповідно до п. 2.3 Інструкції № 162 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а у разі звільнення - в день звільнення. Вказано, що всупереч п. 2.3 Інструкції № 162 в трудовій книжці позивач запис про звільнення з посади тесляра в артілі старательського золотовидобування датується 11.08.1987, в той час як у графі 4 зазначено, що наказ про звільнення Позивача виданий 16.12.1986. Зазначено, що відповідно до архівної довідки № 2035-К-11.1-21 від 22.09.2022 про заробітну плату Позивача в Автокооперативі "Маячок" та доданих до неї документів, підприємством не сплачувались страхові внески за Позивача за періоди з 16.12.1990 по 14.02.1991, з 16.03.1992 по 14.05.1992, з 16.06.1992 по 14.08.1992, з 16.12.1992 по 14.02.1993, з 16.09.1994 по 14.11.1994, з 16.12.1994 по 15.06.1995, а тому територіальний орган Пенсійного фонду України не мав правових підстав для зарахування таких періодів до страхового стажу позивача.

19.12.2022 до суду від позивача за вх №ЕП/37446/22 надійшла відповідь на відзив.

До суду від представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за вх №ЕС/6186/22 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що період роботи в «Автокооперативі «Маячок» (1990-1994р.р.) з урахуванням п. 27 Порядку № 637 зараховано згідно довідки про заробітну плату від 22.09.2022 № 2035-К-11.1-21, оскільки в довідці про стаж роботи від 19.08.2022 № 1682-К-11.1-21 та копії наказу на прийняття не розшифровано ініціали та по батькові не відповідає паспортним даним. Інших документів на підтвердження спірного періоду роботи, що передбачено Порядком 637, позивачем надано не було.

Враховуючи викладене, відповідач просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог.

21.12.2022 до суду від Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за вх №ЕП/37743/22 надійшов відзив на позов, в якому зазначено, що 27.09.2022 ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області з заявою про призначення пенсії за віком, надавши: трудову книжку, диплом про навчання, архівні довідки, паспорт, код. За принципом екстериторіальності, Головними управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області розглянуто заяву ОСОБА_1 за результатами документів доданих до заяви до страхового стажу не зараховано: період роботи з 25.02.1986 по 11.08.1987 оскільки між датою наказу на звільнення та датою звільнення різниця більше місяця. Даний період роботи необхідно підтвердити уточнюючою довідкою. Період роботи в Автокооперативне Маячок (1990/1994), зараховано згідно довідки про заробітну плату від 22.09.2022 №2035-К-11.1-21, оскільки в довідці про стаж робот від 19.08.2022 №1682-К-11.1-21 та копії наказу на прийняття не розшифровано ініціали та по батькові не відповідає паспортним даним. Вказано, що аналіз наданих документів показує, що страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 04 місяців 26 днів, якого недостатньо для призначення пенсії за віком. З огляду на вищевикладене, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято вмотивоване рішення від 04.10.2022 №94 про відмову ОСОБА_1 у призначені пенсії за віком.

Ухвалою суду від 29.12.2022 у задоволенні клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про розгляд справи №420/16105/22 у судовому засіданні з повідомленням сторін - відмовлено.

Вивчивши матеріали справи, ознайомившись з позовною заявою і доданими до неї доказами, відзивами на позов, дослідивши обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги, перевіривши їх наданими з боку учасників справи доказами, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою від 14.06.2022 №4109 (а.с.81-83) щодо призначення йому пенсії за віком, до якої були додані наступні документи:

- довідку про присвоєння ідентифікаційного номеру;

- паспорт серії НОМЕР_1 ;

- диплом (свідоцтво, атестат) про навчання НОМЕР_2 (а.с.96);

- трудова книжка НОМЕР_3 (а.с.84-95).

20 червня 2022 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №94 (а.с.98), з тих підстав, що: «…за доданими документами до страхового стажу не зараховано період з 01.10.1990 по 15.06.1995, оскільки відсутня дата наказу про звільнення з роботи період з 25.02.1986 по 11.08.1987, оскільки дата звільнення з роботи -11.08.1987, а наказ про звільнення - 12.12.1986.

*Для зарахування періоду з 01.10.1990 по 15.06.1995, з 25.02.1986 по 11.08.1987 необхідно надати уточнюючі довідки про періоди роботи, видані підприємствами, на яких особа працювала, згідно первинних документів за час виконання роботи».

27.09.2022 позивач повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою №7145 (а.с.104-105) щодо призначення йому пенсії за віком, до якої були додані зокрема наступні документи:

- довідку про заробітну плату за період страхового стажу до 01.07.2000;

- довідку про зміну назви організації;

- довідку про прийняття на роботу (навчання).

04.10.2022 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії №94 (а.с.114-115), з тих підстав, що: «…Гр. ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся 27.09.2022 року із заявою про призначення пенсії за віком, надавши наступні документ: трудову книжку, диплом про навчання, архівні довідки, паспорт, код.

До страхового стажу не зараховано:

- період роботи з 25.02.1986 по 11.08.1987 рр., оскільки між датою наказу на звільнення та датою звільнення різниця більше місяця. Даний період роботи необхідно підтвердили уточнюючою довідкою. Період роботи в «Автокооперативе «Маячок» (1990-1994pp.) зараховано згідно довідки про заробітну плату від 22.09.2022 № 2035-К-11.1-21, оскільки в довідці про стаж робот від 19.08.2022 № 1682-К-11.1-21 та копії накату на прийняття не розшифровано ініціали та по батькові не відповідає паспортним даним.

Аналіз наданих документів показух, що страховий стаж гр. ОСОБА_1 становить 27 років 04 місяці 26 днів, якого недостатньо дня призначення пенсії за віком. На дату звернення сплата внесків згідно довідки ОК - 5 по лютий 2022 року.

Управлінням прийнято рішення: відмовиш гр. ОСОБА_1 в призначенні пенсії та віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, підтвердженого в установленому законодавством порядку».

Позивач, не погоджуючись з вказаними рішеннями, звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Відповідно ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 визначені принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам (далі - Закон №1058).

Згідно з частиною 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» визначено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Статтею 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637:

- основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (у редакції до 28.09.2022);

- основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про стаж роботи не збереглися, підтвердження стажу роботи здійснюється органами Пенсійного фонду України на підставі показань свідків (у редакції Постанови КМ № 1058 від 27.09.2022).

Згідно з пунктом 3 Порядку №637:

- за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (у редакції до 28.09.2022);

- за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи (у редакції Постанови КМ № 1058 від 27.09.2022).

Згідно з ч.1 ст.44 Закону №1058-IV, призначення (перерахунок) пенсії здійснюється за зверненням особи або автоматично (без звернення особи) у випадках, передбачених цим Законом. Звернення за призначенням (перерахунком) пенсії здійснюється шляхом подання заяви та інших документів, необхідних для призначення (перерахунку) пенсії, до територіального органу Пенсійного фонду або до уповноваженого ним органу чи уповноваженої особи застрахованою особою особисто або через законного представника недієздатної особи, особи, дієздатність якої обмежена, малолітньої або неповнолітньої особи.

Частиною 5 ст. 45 Закону №1058-IV визначено, що документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії.

Постановою правління Пенсійного фонду України, який є центральним органом виконавчої влади, 25.11.2005 за №22-1 затверджений Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Порядок №22-1).

Пункт 1.3 Порядку № 22-1: заява про призначення, перерахунок пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший, припинення перерахування пенсії на поточний рахунок пенсіонера в банку та отримання пенсії за місцем фактичного проживання, виплату частини пенсії на непрацездатних членів сім`ї особи, яка перебуває на повному державному утриманні, переведення виплати пенсії за новим місцем проживання, працевлаштування (звільнення), початок (припинення) діяльності, пов`язаної з отриманням доходу, що є базою нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера може бути подана представником заявника, який діє на підставі виданої йому довіреності, посвідченої нотаріально.

Згідно з п.п. 1-8 - 1.9 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви.

Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Якщо заява пересилається поштою (крім випадків призначення (поновлення) пенсій), днем звернення за пенсією вважається дата, що зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви.

У разі якщо до заяви про призначення пенсії додані не всі необхідні документи, орган, що призначає пенсію, письмово повідомляє заявника про те, які документи необхідно подати додатково, про що в заяві про призначення пенсії робиться відповідний запис (у разі подання заяви через вебпортал таке повідомлення надсилається особі через електронний кабінет користувача вебпорталу). Якщо вони будуть подані не пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, то днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття заяви про призначення пенсії або дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви, або дата реєстрації заяви на вебпорталі.

Якщо поданих документів достатньо для визначення права особи на призначення пенсії, пенсія призначається на підставі таких документів. При надходженні додаткових документів у визначений строк розмір пенсії переглядається з дати призначення. У разі надходження додаткових документів пізніше трьох місяців із дня повідомлення про необхідність їх подання пенсія перераховується зі строків, передбачених частиною четвертою статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до ч.1 ст.45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків: 1) пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Відповідно до п.2-9 Порядку № 22-1, особа, яка звертається за пенсією (незалежно від виду пенсії), повинна пред`явити паспорт (або інший документ, що засвідчує цю особу, місце її проживання (реєстрації) та вік).

Пункт 2.23 Порядку № 22-1 визначає, що при поданні особою заяви в паперовій формі документи можуть бути подані як в оригіналах, так і копіях, посвідчених нотаріально або адміністрацією підприємства, установи, організації, що подає документи заявника для призначення пенсії, чи органом, що призначає пенсію. Документи про стаж, вік та заробітну плату подаються тільки в оригіналах. До заяви, поданої в електронній формі через вебпортал, додаються скановані копії оригіналів документів.

Згідно з пунктом 4.7 Порядку № 22-1, право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Як встановлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у рішенні №94 від 20.06.2022, до страхового стажу не зараховано період з 01.10.1990 по 15.06.1995, оскільки відсутня дата наказу про звільнення з роботи період з 25.02.1986 по 11.08.1987, оскільки дата звільнення з роботи -11.08.1987, а наказ про звільнення - 12.12.1986.

Як встановлено Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області у рішенні №94 від 04.10.2022, до страхового стажу не зараховано: період роботи з 25.02.1986 по 11.08.1987 рр., оскільки між датою наказу на звільнення та датою звільнення різниця більше місяця; період роботи в «Автокооперативе «Маячок» (1990-1994pp.) зараховано згідно довідки про заробітну плату від 22.09.2022 № 2035-К-11.1-21, оскільки в довідці про стаж робот від 19.08.2022 № 1682-К-11.1-21 та копії накату на прийняття не розшифровано ініціали та по батькові не відповідає паспортним даним.

Так, з трудової книжки НОМЕР_3 вбачається, що позивач:

- 25.02.1986 прийнятий теслярем в артіль старательського золотовидобування «Хатыннах-Сала» згідно наказу №34 від 11.02.1986;

- 11.08.1987 звільнений з артілі старательського золотовидобування «Хатиннах-Сала» по закінченню промсезону згідно наказу №196 від 12.12.1986;

- 01.10.1990 прийнятий водієм по перевезенню населення на особистому автотранспорті у автокооперативі «МАЯЧОК» згідно розпорядження №111 від 02.10.1990;

- 15.06.1995 звільнений по власному бажанню з автокооперативу «МАЯЧОК» на підставі розпорядження №46.

Щодо періоду роботи позивача з 25.02.1986 по 11.08.1987, суд зазначає.

Згідно з Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 №162, робітники та службовці, які надходять на роботу, зобов`язані пред`являти адміністрації підприємств трудову книжку, оформлену в установленому порядку (п.1.2). Усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Як вбачається з трудової книжки позивача, у записі 6 зазначено про звільнення позивача 11.08.1987 з артілі старательського золотовидобування «Хатиннах-Сала» по закінченню промсезону згідно наказу №196 від 12.12.1986.

При цьому, наступний рядок трудової книжки 7 містить інформацію про прийняття позивача у клінічний санаторій ім. Чкалова з 19.03.1987 водієм 3 класу.

Тобто, з таких записів вбачається, що наказ про звільнення ОСОБА_1 було прийнято за вісім місяців до фактичного вивільнення, та що у період з 19.03.1987 по 11.08.1987 він одночасно працював на двох підприємствах без вказівки, що таке здійснювалося за сумісництвом.

Така розбіжність у даті наказу про звільненні та даті звільнення позивача у трудовій книжці стала підставою для відмови відповідачів у зарахуванні періоду роботи позивача з 25.02.1986 по 11.08.1987 до страхового стажу.

Однак, суд враховує доводи позивача, що артіль старательського золотовидобування «Хатиннах-Сала» знаходилася на території російської федерації (згідно відкритих даних республіка Саха, Якутія), тобто на території країни, яка вчиняє збройну агресію щодо України, що позбавило позивача можливості отримання додаткових документів для підтвердження вказаного періоду роботи.

При цьому суд зазначає, що на час звернення позивача за призначенням пенсії діяла Угода про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення від 13.03.1992 (з якої Україна вийшла на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29.11.2022 №1328 «Про вихід з Угоди про гарантії прав громадян держав - учасниць Співдружності Незалежних Держав у галузі пенсійного забезпечення», яка набрала чинності 02.12.2022), відповідно до ч.2 ст.6 якої для встановлення права на пенсію, в тому числі пенсію на пільгових умовах і за вислугу років, громадянам держав - учасниць Угоди враховується трудовий стаж, набутий на території будь-якої з цих держав, а також на території колишнього СРСР за час до набуття чинності цією Угодою.

Відтак, враховуючи дату прийняття наказу про звільнення позивача з артілі старательського золотовидобування «Хатиннах-Сала» №196, а саме 12.12.1986, суд доходить висновку про наявність підстав для врахування при призначенні пенсії ОСОБА_1 періоду його роботи з 25.02.1986 по дату наказу про звільнення позивача - 12.12.1986.

Суд зазначає, що на підтвердження стажу роботи в автокооперативі «МАЯЧОК» позивачем до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області надано:

- архівну довідку Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №2035-К-11.1-21 від 22.09.2022 (а.с.99), видану в тому, що ОСОБА_1 працював в автокооперативі «МАЯЧОК» і вказано його заробітну плату з 01.1990 по 12.1994;

- архівну довідку Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №1682-К-11.1-21 від 19.08.2022 (а.с.106), відповідно до якої ОСОБА_1 працював в автокооперативі «МАЯЧОК» (виробничий кооператив «МАЯЧОК»), та: «Принять: с 01.10.1990 г. 1/495 ОСОБА_2 (так в документі) водителем. Распоряжение №111 от 02.10.1990 г.

Уволить: с 15.06.1995 г. 1/495 ОСОБА_3 по собственному желанию. Распоряжение №46 от 19.06.1995 г.»;

- розпорядження №111 від 02.10.1990 (а.с.107-108);

- лист Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №2033-К-11.1-21 від 22.09.2022 про те, що у виробничому кооперативі «МАЯЧОК» інших працівників з прізвищем « ОСОБА_4 » у вказані роки не виявлено (а.с.109).

При цьому, як вбачається з розрахунку пенсійного органу стажу роботи позивача, страховий стаж ОСОБА_1 становить 27 років 4 місяці 26 днів.

При цьому, позивачу враховано лише 2 роки 4 місяці 20 днів роботи у автокооперативі «МАЯЧОК», а саме періоди:

- з 01.10.1990 по 15.12.1990;

- з 15.02.1991 по 15.03.1992;

- з 15.05.1992 по 15.06.1992;

- з 15.08.1992 по 15.12.1992;

- з 15.02.1993 по 15.09.1994;

- з 15.11.1994 по 15.12.1994.

Таким чином, враховуючи те, що згідно положень ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п 1 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка, враховуючи надані позивачем архівні довідки №2035-К-11.1-21 від 22.09.2022 та №1682-К-11.1-21 від 19.08.2022 а також лист Департаменту архівної справи та діловодства Одеської міської ради №2033-К-11.1-21 від 22.09.2022 суд вважає, що позивачем надано достатньо доказів на підтвердження періоду його роботи у автокооперативі «МАЯЧОК» з 01.10.1990 по 15.06.1995 тривалістю 4 роки 8 місяців та 15 днів.

При цьому, щодо посилань відповідача на те, що підприємством не сплачувались страхові внески за позивача за періоди з 16.12.1990 по 14.02.1991, з 16.03.1992 по 14.05.1992, з 16.06.1992 по 14.08.1992, з 16.12.1992 по 14.02.1993, з 16.09.1994 по 14.11.1994, з 16.12.1994 по 15.06.1995 суд зазначає.

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Страхувальники - це роботодавці та інші особи, які відповідно до закону сплачують єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або є платниками відповідно до цього Закону.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Частиною 2 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Згідно зі ч.1, 10, 12 ст. 20 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Страхові внески є складовою умовою існування солідарної системи і підлягають обов`язковій сплаті, перерахунок пенсії провадиться з урахуванням часу, коли особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, та за який підприємством, де працює людина, (страхувальником) сплачені щомісячні страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За змістом вищезазначених норм, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника.

Відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.

Суд зазначає, що, фактично, внаслідок невиконання автокооперативом «МАЯЧОК» обов`язку по сплаті внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.

Позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для незарахування до страхового стажу при призначенні пенсії позивачу періоду його роботи.

Отже, відсутність даних про сплату страхових внесків для нарахування пенсії не є підставою для незарахування періодів роботи в автокооперативі «МАЯЧОК» через несплату страхових внесків до Пенсійного фонду України.

В розрізі даної справи та за умови підтвердження трудового стажу, як громадянин України, позивач наділений правом на відповідний соціальний захист з боку держави, яка в особі своїх органів не може відмовляти у його наданні з формальних (надуманих) підстав.

Вказані висновки узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №423/757/17 та від 15.06.2022 у справі №383/102/14-а.

Відтак, враховуючи викладене вище, суд вважає обґрунтованими вимоги позивача щодо визнання протиправними та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2022 № 94 «Про відмову у призначенні пенсії» та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.10.2022 № 94 «Про відмову у призначенні пенсії».

Відповідно до ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути «ефективним» як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України», №40450/04, пункт 64).

Засіб юридичного захисту має бути «ефективним» в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі «Аксой проти Туреччини» (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

При оцінці ефективності необхідно враховувати не тільки формальні засоби правового захисту, а й загальний правовий і політичний контекст, в якому вони діють, й особисті обставини заявника (рішення у справі «Джорджевич проти Хорватії» (Djordjevic v Croatia), №41526/10, пункт 101; рішення у справі «Ван Остервійк проти Бельгії» (Van Oosterwijck v Belgium), №7654/76 пункти 36-40). Отже, ефективність засобу захисту оцінюється не абстрактно, а з урахуванням обставин конкретної справи та ситуації, в якій опинився позивач після порушення.

Відповідно до частини 1 статті 124 Конституції України правосуддя в Україні здійснюють виключно суди. При цьому за своєю суттю правосуддя визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003).

Рішення суду, у випадку задоволення позову, має бути таким, яке б гарантувало дотримання і захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечувало його виконання та унеможливлювало необхідність наступних звернень до суду. Спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відтак, враховуючи викладені вище висновки суду про наявність підстав для врахування періодів роботи позивача з 25.02.1986 по 12.12.1986 та з 01.10.1990 по 15.06.1995, суд вважає за доцільне задовольнити частково вимоги позивача щодо зобов`язання вчинити дії шляхом зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 25.02.1986 по 12.12.1986 та з 01.10.1990 по 15.06.1995 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 14.06.2022.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються.

Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту.

Статтею 242 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Так, ч.2 ст.2 КАС України визначено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, враховуючи вищевикладене у сукупності, позовна заява підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що, позивачем за подачу даного адміністративного позову сплачено 1984,80 грн. судового збору за дві вимоги немайнового характеру.

Відтак, враховуючи те, що оскаржувані рішення прийняті Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області та Головним управлінням Пенсійного фонду України в Полтавській області, суд вважає за доцільне стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн. та з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст.7, 9, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області від 20.06.2022 № 94 «Про відмову у призначенні пенсії» та рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області від 04.10.2022 № 94 «Про відмову у призначенні пенсії».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати ОСОБА_1 до страхового стажу період роботи з 25.02.1986 по 12.12.1986 та з 01.10.1990 по 15.06.1995 та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» починаючи з 14.06.2022.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Полтавській області на користь ОСОБА_1 992,40 грн. судового збору.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_4 ).

Відповідачі:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області (вул. Герцена, 10, м. Хмельницький, 29000, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Полтавській області (вул. Соборності, 66, м. Полтава, 36014, );

- Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області (вул.Канатна, 83, м.Одеса, 65107, ).

Суддя О.А. Вовченко