Справа № 300/1890/22
Суддя: Шавель Руслан Миронович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 300/1890/22 пров. № А/857/15643/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії суддів:

головуючого судді Шавеля Р.М.,

суддів Бруновської Н.В. та Хобор Р.Б.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Львові апеляційну скаргу представника адвоката Думич Оксани Іванівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.09.2022р. в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Івано-Франківській обл. про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання провести перерахунок пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення (суддя суду І інстанції: Микитин Н.М., час та місце ухвалення рішення суду І інстанції: 27.09.2022р., м.Івано-Франківськ; дата складання повного тексту рішення суду І інстанції: не зазначена),-

В С Т А Н О В И В:

02.05.2022р. (згідно з відомостями реєстраційної позначки суду першої інстанції) позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, в якому просила визнати протиправною бездіяльність відповідача Головного управління /ГУ/ Пенсійного фонду /ПФ/ України в Івано-Франківській обл. щодо непроведення перерахунку пенсії, призначеної ОСОБА_1 від 24.01.2022р., на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби), а саме: секретаря керівника 1 напрямку РСВ Управління Служби безпеки /СБ/ України в Івано-Франківській обл., станом на 05.03.2019р., виданою Управлінням СБ України в Івано-Франківській обл. за № 345 від 11.01.2022р.; зобов`язати пенсійний орган з 24.01.2022р. здійснити обчислення, перерахунок та виплату (із врахуванням раніше виплачених сум) основного розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 , на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби), а саме: секретаря керівника 1 напрямку РСВ Управління СБ України в Івано-Франківській обл., станом на 05.03.2019р., виданої Управлінням СБ України в Івано-Франківській обл. за № 345 від 11.01.2022р., з виплатою заборгованості однією сумою; судові витрати покласти на відповідача (а.с.2-4).

Розгляд справи здійснений судом першої інстанції за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) (а.с.17-18).

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.09.2022р. у задоволенні заявленого позову відмовлено (а.с.43-46).

Не погодившись із винесеним рішенням суду, його оскаржила представник адвокат Думич О.І., діюча на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , яка покликаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права, що призвело до помилкового вирішення спору, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нову постанову, якою заявлений позов задовольнити (а.с.101-104).

Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовує тим, що апелянт з 01.01.2007р. отримувала пенсію за вислугу років, в період з 30.06.2011р. по 24.01.2022р. їй виплачувалася пенсія за віком, а тому з 24.01.2022р. її фактично було переведено на пенсію за вислугу років. Вказані обставини свідчать не про первинне призначення пенсії, а вказують на перепризначення пенсії. Оскільки на час переходу на пенсію за вислугу років змінилося грошове забезпечення за аналогічною посадою у зв`язку із призначенням нових видів забезпечення, тому саме таке грошове забезпечення станом на 05.03.2019р. повинно враховуватися пенсійним органом під час обрахунку пенсії позивача.

Підтвердженням наведеного вважає факт видачі їй Управлінням СБ України в Івано-Франківській обл. оновленої довідки № 345 від 11.01.2022р. про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби). При цьому, розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 не зміниться незалежно від видачі такої довідки.

Відповідачем ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. скеровано до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому останній вважає її необґрунтованою і такою, що не підлягає до задоволення. Наголошує на тому, що суд першої інстанції правильно застосував норми матеріального права, дотримався вимог процесуального закону, через що ухвалив законне і справедливе судове рішення (а.с.67-71).

Розгляд справи в апеляційному порядку здійснено в порядку письмового провадження за правилами ст.311 КАС України без повідомлення учасників справи за наявними у справі матеріалами.

Заслухавши суддю-доповідача по справі, перевіривши матеріали справи та апеляційну скаргу в межах наведених у ній доводів, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, з наступних підстав.

Під час судового розгляду з`ясовано, позивач ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. та з січня 2007 року отримувала пенсію за вислугою років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», згідно заяви про призначення пенсії від 31.12.2006р. і відповідно до протоколу про призначення пенсії № 927 (а.с.33-34).

В подальшому згідно атестату про зняття з обліку № 215, сформованого ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл., позивачу з 30.06.2011р. припинено виплату цієї пенсії по причині переходу на пенсію за іншим законом, при цьому останню переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с.38).

Згідно заяви від 24.01.2022р. ОСОБА_1 призначено пенсію за вислугу років на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», при цьому врахована довідка Управління СБ України в Івано-Франківській обл. № 72 від 14.04.2008р. про розмір грошового забезпечення, визначеного станом на 01.01.2008р. та за нормами постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007р., що стверджується протоколом за пенсійною справою - (СБУ) від 26.01.2022р. (зворот а.с.38, а.с.39).

Відповідно до звернення позивача, на підставі рішення Верховного Суду від 17.12.2019р. у зразковій справі № 160/8324/19 Управління СБ України в Івано-Франківській обл. сформовано та надіслано відповідачу довідку № 345 від 11.01.2022р. про розмір грошового забезпечення ОСОБА_1 станом на 05.03.2019р. (а.с.6).

Листом № 0900-0202-8/12542 від 20.04.2022р. пенсійний орган повідомив про те, що після визнання протиправними і скасування п.п.1 та 2 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», інших рішень Уряду про умови і порядок проведення перерахунку пенсій не приймалося, у зв`язку із чим, у відповідача немає законних підстав та відповідних повноважень для проведення перерахунку пенсії позивача (а.с.7-8).

Вважаючи вищенаведену відмову відповідача протиправною та такою, що порушує право на належне пенсійне забезпечення, позивач звернулася до суду з відповідними позовними вимогами.

Приймаючи рішення по справі та відмовляючи у задоволенні заявленого позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивач не відноситься до категорії осіб, визначених у п.1 постанови КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», оскільки в спірному випадку пенсія ОСОБА_1 призначена 24.01.2022р. шляхом перепризначення (нового призначення) на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Тобто, станом на 24.02.2018р. (день набрання чинності вказаною постановою КМ України) позивачу не виплачувалася пенсія на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», а остання отримувала пенсію за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

При цьому, 24.01.2022р. мало місце не переведення позивача із одного виду пенсії на іншу в межах пенсій, визначених одним законом, а відбулося нове призначення пенсії за правилами Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб».

Окрім цього, оновлена довідка № 345 від 11.01.2022р. видана станом на 05.03.2019р., тобто, на дату, яка визначена Верховним Судом у рішенні в зразковій справі № 160/8324/19, з якої військовослужбовці, пенсія яким призначена до 01.03.2018р., отримали відновлене право на включення до складових грошового забезпечення також щомісячних додаткових видів грошового забезпечення і премії.

У свою чергу, позивач у період з 30.06.2011р. по 24.01.2022р. перебувала на пенсії за віком, через що не була учасником вказаних правовідносин, а вказана довідка не відповідає вимогам закону для призначення пенсії за вислугою років, починаючи з 24.01.2022р.

За таких обставин позивач не має права на перерахунок пенсії за вислугу років з 24.01.2022р. на підставі оновленої довідки № 345 від 11.01.2022р. станом на 05.03.2019р.

Відтак, за встановлених обставин справи, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав у ГУ ПФ України в Івано-Франківській обл. для здійснення перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 з 24.01.2022р. на підставі оновленої довідки № 345 від 11.01.2022р.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до вірних та обґрунтованих висновків про відсутність правових підстав для задоволення заявленого позову, з огляду на наступне.

Наведений спір виник з приводу здійснення перерахунку призначеної позивачу з 24.01.2022р. пенсії за вислугу років на підставі оновленої довідки № 345 від 11.01.2022р. про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби).

При цьому, важливе значення для правильного вирішення наведеного спору має правова оцінки переходу позивача з 24.01.2022р. на інший вид пенсії.

Відповідно до ст.40 Закону України № 1058-IV від 09.07.2003р. «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» пенсії обчислюються із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в середньому на одну застраховану особу в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три роки, що передують року звернення за призначенням пенсії.

Частиною третьою ст.45 цього Закону передбачено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

Отже, наведеною нормою регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший.

Законом України № 2262-ХІІ від 09.04.1992р. «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» передбачені інші умови і порядок призначення та обчислення пенсії, зокрема, пенсія за вислугу років визначається у процентному співвідношенні (залежно від вислуги) до розміру грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається уповноваженим структурним підрозділом силового відомства відповідно до постанови КМ України № 1294 від 07.11.2007р. «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», а з 01.03.2018р. - відповідно до постанови КМ України № 704 від 30.08.2017р. «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

Отже, пенсія за вислугу років і пенсія за віком передбачені різними законами і за своєю природою є різними пенсіями, а тому призначення пенсії за вислугу років особі, яка до того отримувала пенсію за віком, не відповідає передбаченому ч.3 ст.45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» поняттю переведення на інший вид пенсії.

Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 11.09.2019р. у справі 363/1493/17 .

Таким чином, правовідносини щодо переходу позивача із пенсії за віком на пенсію за вислугу років розцінюються відповідно до положень чинного законодавства та усталеної судової практики як призначення нового виду пенсії.

Питання перерахунку раніше призначених пенсій регламентовано ст.63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб», згідно із якою перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Якщо пенсіонер згодом подасть додаткові документи, які дають право на подальше підвищення пенсії, то пенсія перераховується за нормами цього Закону. При цьому перерахунок провадиться за минулий час, але не більш як за 12 місяців з дня подання додаткових документів і не раніше, ніж з дня введення в дію цього Закону.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» затв. постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 13.02.2008р.

Пунктом 1 цього Порядку передбачено, що пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених КМ України.

Постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» визначено умови та порядок проведення перерахунку вказаній категорії осіб.

Так, згідно п.1 цієї постанови підлягають перерахунку пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» до 1 березня 2018р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб».

У зв`язку з тим, що пенсія за вислугу років призначена ОСОБА_1 з 24.01.2022р., тому остання не відноситься до переліку осіб із числа військовослужбовців, визначених постановою КМ України № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсії особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб»(наведена постанова стосується перерахунку пенсій, що призначені до 01.03.2018р.).

Відтак, не підлягають застосуванню у спірних правовідносинах правові висновки, викладені Верховним Судом у рішенні в зразковій справі № 802/2196/17-а та рішеннях Окружного адміністративного суду м.Києва у справах № 826/3858/18 і № 826/12704/18 (про визнання протиправними і нечинними пунктів 1-3 постанови КМ України № 103 і додатку № 5 Порядку № 45), оскільки останні стосуються пенсій військовослужбовців і прирівняних до них осіб - працівників органів внутрішніх справ (міліції), яким пенсії вже призначені станом на 01.01.2016р. (у відношенні до міліціонерів) і 01.01.2018р. (у відношенні до військовослужбовців) відповідно.

Правові висновки у коментованих зразкових і адміністративних справах зводяться до відновлення порушеного права колишніх військовослужбовців і працівників органів внутрішніх справ на належний перерахунок (після 01.01.2016р. і 01.01.2018р.) пенсій із урахуванням щомісячних додаткових видів грошового забезпечення.

Враховуючи викладене, правові підстави для обчислення, перерахунок та виплату основного розміру пенсії, призначеної ОСОБА_1 , на підставі оновленої довідки про розмір грошового забезпечення, встановленого за відповідною (аналогічною) посадою (на день звільнення зі служби), а саме: секретаря керівника 1 напрямку РСВ Управління СБ України в Івано-Франківській обл., станом на 05.03.2019р., виданої Управлінням СБ України в Івано-Франківській обл. за № 345 від 11.01.2022р., є відсутніми.

Стосовно решти доводів апеляційної скарги колегія суддів враховує, що, оцінюючи наведені сторонами доводи, апеляційний суд виходить з того, що всі конкретні, доречні та важливі доводи позивача, наведені в позовній заяві, були перевірені та проаналізовані судом першої інстанції, та їм було надано належну правову оцінку.

Право на вмотивованість судового рішення є складовою права на справедливий суд, гарантованого ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Як неодноразово вказував Європейський суд з прав людини, право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

У рішенні «Петриченко проти України» (параграф 13) Європейський суд з прав людини вказував на те, що національні суди не надали достатнього обґрунтування своїх рішень, та не розглянули відповідні доводи заявника, навіть коли ці доводи були конкретними, доречними та важливими.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості у рамках відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

Враховуючи наведене, суд апеляційної інстанції не встановив неправильного застосування норм матеріального права, невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення і погоджується з висновками суду першої інстанції у справі, якими вимоги позивача відхилені.

Оцінюючи в сукупності обставини справи та враховуючи вищенаведені положення законодавства, колегія суддів приходить до переконання про те, що заявлений позов є безпідставним та необґрунтованим, а тому не підлягає до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до правил ст.139 КАС України понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги слід покласти на апелянта ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно та повно встановив обставини справи, ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків судового рішення, а тому підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає і вважає, що апеляційну скаргу на нього слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.139, ч.4 ст.229, ст.311, п.1 ч.1 ст.315, ст.316, ч.1 ст.321, ст.ст.322, 325, 329 КАС України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу представника адвоката Думич Оксани Іванівни, діючої на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги від імені та в інтересах ОСОБА_1 , на рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 27.09.2022р. в адміністративній справі № 300/1890/22 залишити без задоволення, а вказані рішення суду без змін.

Понесені судові витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покласти на апелянта ОСОБА_1 .

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, та може бути оскаржена у касаційному порядку у випадках, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя Р. М. Шавель
судді Н. В. Бруновська
Р. Б. Хобор
Дата складання повного тексту судового рішення: 29.12.2022р.