Справа № 160/10140/21
Суддя: Панченко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
Третій апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:
головуючого судді Панченко О.М. (доповідач),
суддів: Іванова С.М., Чередниченка В.Є.,
перевіривши на відповідність вимогам Кодексу адміністративного судочинства України апеляційну скаргу Державної податкової служби України
за позовом Приватного акціонерного товариства "Дніпровський металургійний завод"
до Державної казначейської служби України, Державної податкової служби України
про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -
Додатковим рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 27.09.2022 р. вирішено питання щодо стягнення з Державного бюджету України на користь ПрАТ «Дніпровський металургійний завод» інфляційних витрат в розмірі - 210 788,40 грн. за знецінення узгодженої суми бюджетного відшкодування податку на додану вартість за період травень - червень 2016 року.
Не погодившись з додатковим рішенням суду першої інстанції, скаржник оскаржив його в апеляційному порядку.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10 листопада 2022 року апеляційна скарга Державної податкової служби України залишена без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам п. 1 ч. 5 ст. 296 КАС України. Надано строк десять днів з дня отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху для усунення недоліків, а саме необхідно надати документ про сплату судового збору в розмірі 4742,76 грн.
Копію ухвали суду від 10 листопада 2022 року скаржником отримано 18 листопада 2022 року, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, отже останнім днем наданого судом строку на усунення недоліків апеляційної скарги на додаткове рішення суду першої інстанції у цій справі, з урахуванням терміну на поштовий перебіг, є 05.12.2022 р.
22 листопада 2022 року до суду надійшла заява скаржника про усунення недоліків апеляційної скарги. В обґрунтування якої скаржник посилається на те, що відсутні підстави сплачувати судовий збір в суді апеляційної інстанції, оскільки судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані з вимогами позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом; відповідне положення міститься у постанові Верховного Суду від 20 грудня 2019 року в справі № 240/6150/18.
Розглянувши зазначену заяву скаржника, суд дійшов наступного висновку.
Таким чином, оскарження судового рішення щодо розподілу судових витрат може відбуватися або шляхом оскарження рішення по суті спору в частині розподілу судових витрат, або шляхом оскарження додаткового судового рішення. Додатковими судовими рішеннями є додаткове рішення, додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням, та за умови, якщо з приводу позовних вимог досліджувались докази (для рішень, постанов) або вирішені не всі клопотання (для ухвал).
Крім того, додаткові рішення можуть прийматися, якщо судом при ухваленні основного судового рішення не визначено способу його виконання або не вирішено питання про судові витрати. Додаткове судове рішення є невід`ємною складовою основного судового рішення. Додаткове судове рішення або ухвала суду про відмову в ухваленні додаткового судового рішення можуть бути оскаржені в загальному порядку.
Об`єднана палата дійшла висновку, що при апеляційному та касаційному оскарженні додаткових судових рішень, ухвалених відповідно до пунктів 2-3 частини першої статті 252 КАС України, а саме: при ухваленні рішень, в яких суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення або судом не вирішено питання про судові витрати, судовий збір не сплачується, оскільки розмір судового збору при поданні позову не залежить від того, який спосіб виконання судового рішення, у випадку задоволення позовної вимоги по суті спору, просить обрати позивач, або від вимоги щодо розміру та порядку розподілу судових витрат.
Вказані питання не є самостійними позовними вимогами в розумінні КАС України та не входять до ціни позову, тому не підлягають оплаті окремо при зверненні до суду із позовом або відповідною заявою, передбаченою процесуальним законодавством, тобто не є об`єктом справляння судового збору. Вимоги про розподіл судових витрат не відносяться до позовних та не впливають на розмір ставки судового збору, що підлягає сплаті при поданні позовної заяви.
Враховуючи, що розмір судового збору за подання скарги на рішення суду залежить від суми судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, іншої заяви і скарги (крім оскарження ухвали суду з процесуальних питань), то і підстави вимагати сплати судового збору за подання апеляційної або касаційної скарги на додаткове рішення (додаткову постанову) суду щодо розподілу судових витрат відсутні.
Таким чином, за наведеного правового регулювання та обставин справи колегія суддів дійшла висновку, що судовий збір не сплачується при оскарженні додаткового судового рішення, яким вирішено питання розподілу судових витрат або встановлено порядок виконання судового рішення, тобто вирішення тих питань, які не пов`язані із вимогами адміністративного позову, але в обов`язковому порядку мають бути вирішені судом.
Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 23 грудня 2019 року у справі № 460/458/19.
Зі змісту п. 43 постанови Верховного Суду від 20 грудня 2019 року в справі № 240/6150/18, на яку посилалася скаржник зазначено, що при апеляційному та касаційному оскарженні додаткового судового рішення, ухваленого відповідно до пункту 1 частини першої статті 252 КАС України, а саме: щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення, судовий збір підлягає сплаті з огляду на те, що він був сплачений у суді першої інстанції при поданні позовної заяви. Тобто, при розрахунку розміру судового збору, що підлягав сплаті при поданні позовної заяви, були враховані ті позовні вимоги, що не були розглянуті судом при вирішенні справи і що зумовило звернення із заявою про ухвалення додаткового судового рішення. В такому разі можна вирахувати розмір судового збору за подання апеляційної чи касаційної скарги, враховуючи розмір судового збору, що підлягав сплаті за ту частину позовних вимог, що не була розглянута судом першої інстанції при вирішенні справи.
Таким чином, посилання заявника викладені у заяві про усунення недоліків є безпідставними.
Станом на 05.12.2022 року (з урахуванням терміну на поштовий перебіг) недоліки апеляційної скарги не були усунуті.
Відповідно до ч. 2 ст. 298 КАС України до апеляційної скарги, яка оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 296 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього Кодексу.
Згідно з ч. 5 ст. 298 КАС України питання про залишення апеляційної скарги без руху суддя-доповідач вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги. Питання про повернення апеляційної скарги суд апеляційної інстанції вирішує протягом п`яти днів з дня надходження апеляційної скарги або з дня закінчення строку на усунення недоліків.
Згідно п. 1 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.
Приймаючи до уваги, що скаржник у наданий строк недоліки апеляційної скарги не усунув, апеляційну скаргу слід йому повернути.
Згідно з ч. 8 ст. 169 КАС України повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Керуючись статтями 169, 296, 298 КАС України, суд, -
Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги в порядку та строк, що визначені статтями 329, 331 Кодексу адміністративного судочинства України.
Головуючий суддя О.М. Панченко
Суддя С.М. Іванов
Суддя В.Є. Чередниченко