Справа № 500/4263/22
Суддя: Мандзій Олексій Петрович
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/4263/22

29 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Мандзія О.П., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, в якій просить:

визнати протиправною відмову щодо не зарахування до страхового стажу період проходження військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986 ОСОБА_1 ;

зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", однак до його страхового стажу відповідачем не зараховано всі періоди. Позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з проханням зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986, у зв`язку з чим подано довідку Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 07.10.2022 №69/12-6407, якою підтверджено видачу військового квитка та те, що під час оформлення вказаного документу в графі "прізвище" було допущено помилку, а саме прізвище " ОСОБА_2 " записано помилково " ОСОБА_3 ". Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.11.2022 №446 відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки в наданій заявником довідці не зазначено документ на підставі якого вважати дійсним прізвище " ОСОБА_2 ".

Беручи до уваги те, що факт проходження військової служби ОСОБА_1 у вказаний період підтверджується відомостями трудової книжки, а також військового квитка, формальні неточності у якому не можуть бути підставою для обмеження у реалізації конституційного права на соціальний захист, позивач вважає відмову в призначені пенсії за віком з урахуванням стажу з 13.11.1984 по 18.06.1986 протиправною та такою, що не відповідає вимогам чинного законодавства, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Ухвалою суду від 02.12.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (письмове провадження). Залучено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області до участі в справі як співідповідача.

На виконання вимог вказаної ухвали, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області 26.12.2022 подано до суду відзив. Заперечуючи проти позову, відповідач послався на те, що позивач перебуває на обліку у Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області та отримує пенсію за віком відповідності до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Первинно при призначенні пенсії до страхового стажу позивача не було зараховано період проходження ним строкової військової служби з 13.11.19984 по 18.06.1986. Позивач 08.11.2022 звернувся із заявою про перерахунок його пенсії на підставі новоподаних документів, надавши довідку Управління Служби Безпеки України в Тернопільській області від 07.10.2022 №69/12-6407, якою підтверджено видачу військового квитка. Розглянувши заяву позивача та доданих до неї документів, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Запорізькій області було винесене рішення від 15.11.2022 №446 про відмову у перерахунку пенсії з огляду на те, що відповідно до паспортних даних прізвище позивача зазначено " ОСОБА_2 ", а у військовому квитку - " ОСОБА_3 ". У довідці від 07.10.2022 №69/12-6407, що надана позивачем при зверненні 08.11.2022, не вказаний документ, на підставі якого слід вважати дійсним написання прізвища " ОСОБА_2 ". Просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Копію ухвали про відкриття провадження у справі від 02.12.2022 представник Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області отримав 02.12.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа (а.с.40).

Відповідач у строк встановлений судом (п`ятнадцять днів з дня вручення йому ухвали про відкриття провадження у справі) та станом на 29.12.2022 відзив на позов не подав, як і будь-які докази у спростування позовних вимог. Клопотань про продовження процесуального строку також до суду не надходило.

Відповідно до ч.6 ст.162 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши у відповідності до вимог ст.263 КАС України справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.18-20), протягом трудової діяльності працював на різних посадах, а також з 13.11.1984 по 18.06.1986 проходив військову службу, що підтверджується відомостями його трудової книжки НОМЕР_1 від 03.08.1982 (а.с.6-14).

Про проходження позивачем військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986 свідчить і військовий квиток НОМЕР_2 від 27.11.1996 (а.с.16-17).

12.09.2022 ОСОБА_1 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

14.10.2022 позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області з проханням зарахувати до страхового стажу період проходження військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986 (а.с.25), у зв`язку з чим подано довідку Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 07.10.2022 №69/12-6407, якою підтверджено видачу військового квитка та те, що під час оформлення вказаного документу в графі "прізвище" було допущено помилку, а саме прізвище " ОСОБА_2 " записано помилково " ОСОБА_3 " (а.с.23).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 26.10.2022 №3615-3789/0-02/8-1900/22 рекомендовано звернутися з оригіналом долученої до звернення довідки до відділу обслуговування громадян ( сервісного центру) територіального органу Пенсійного фонду України (а.с.25).

08.11.2022 позивачем подано оригінали документів: військовий квиток серія НОМЕР_2 від 27.11.1996, довідку Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 07.10.2022 №69/12-6407, оригінал паспорту та ідентифікаційного коду, що підтверджується розпискою-повідомленням від 08.11.2022 (а.с.26).

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.11.2022 №446 відмовлено у перерахунку пенсії, посилаючись на те, що відповідно до паспортних даних прізвище позивача зазначено " ОСОБА_2 ", а у військовому квитку - " ОСОБА_3 ". У довідці від 07.10.2022 №69/12-6407, що надана позивачем при зверненні 08.11.2022, не вказаний документ, на підставі якого слід вважати дійсним написання прізвища " ОСОБА_2 " (а.с.28).

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 17.11.2022 №1900-0214-9/34548 позивачу повідомлено про відмову в перерахунку пенсії згідно поданої ним заяви від 08.11.2022 (а.с.27).

Не погоджуючись з таким рішенням суб`єкта владних повноважень, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість дій, рішень відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Згідно з ч.3 ст.23 Загальної Декларації прав людини, п.4 ч.1 Європейської Соціальної хартії та ч.3 ст.46 Конституції України кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам регулює Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Статтею 8 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" передбачене право громадян на отримання пенсійних виплат та соціальних послуг.

Згідно із ч.3 ст.4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються види пенсійного забезпечення, умови, норми та порядок пенсійного забезпечення.

Відповідно до змісту ст.5 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" цей Закон регулює відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: види пенсійних виплат; умови набуття права та порядок визначення розмірів пенсійних виплат.

За змістом ч.1 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Згідно з ч.4 ст.24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема у Законі України "Про пенсійне забезпечення", йдеться про стаж роботи, що дає право на призначення трудових пенсій (загальний трудовий стаж).

Зміст поняття "загальний трудовий стаж" є ширшим, ніж поняття "страховий стаж", оскільки до першого включаються також періоди суспільно корисної діяльності, коли особа не підлягала загальнообов`язковому соціальному страхуванню.

Положеннями ч.1 ст.56 Закону України "Про пенсійне забезпечення" передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

При обчисленні стажу роботи в колгоспі за період після 1965 року, якщо член колгоспу не виконував без поважних причин встановленого мінімуму трудової участі в громадському господарстві, враховується час роботи за фактичною тривалістю.

Водночас, п."в" ч.3 вказаної статті передбачено, що до стажу роботи зараховується також військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.

Відповідно до ст.48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст.62 Закону України "Про пенсійне забезпечення", основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

Аналогічна норма передбачена постановою Кабінету Міністрів "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" від 12.08.1993 №637 (далі Порядок №637).

Згідно з п.3 Порядку №637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п.6 Порядку №637 для підтвердження військової служби, служби цивільного захисту, служби в органах державної безпеки, розвідувальних органах, Держспецзв`язку приймаються:

військові квитки;

довідки територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, військових частин і установ системи Міноборони, МВС, МНС, Мінінфраструктури, СБУ, Служби зовнішньої розвідки, ДПС, Управління державної охорони, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, Державної кримінально-виконавчої служби, ДСНС;

довідки архівних і військово-лікувальних установ.

Пунктом 20 Порядку №637 встановлено, що у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5). У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. Додатково в довідці наводяться такі відомості: стосовно трактористів-машиністів підприємств сільського господарства (в тому числі колгоспів) - про безпосередню зайнятість у виробництві сільськогосподарської продукції.

Отже, основним документом, який підтверджує наявність у особи трудового стажу, є трудова книжка.

При цьому, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючої довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження спеціального трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості.

З наявної в матеріалах справи копії трудової книжки позивача НОМЕР_1 від 03.08.1982 від 12.07.1987 слідує, що ОСОБА_1 з 13.11.1984 по 18.06.1986 проходив військову службу.

Про проходження позивачем військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986 свідчить і військовий квиток НОМЕР_2 від 27.11.1996 (а.с.16-17).

Водночас, довідкою Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 07.10.2022 №69/12-6407 підтверджено видачу позивачу військового квитка та те, що під час оформлення вказаного документу в графі "прізвище" було допущено помилку, а саме прізвище " ОСОБА_2 " записано помилково " ОСОБА_3 ".

Відмовляючи позивачу у зарахуванні до страхового стажу вказаного періоду, Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області в рішенні від 15.11.2022 №446 послалось на те, що відповідно до паспортних даних прізвище позивача зазначено " ОСОБА_2 ", а у військовому квитку - " ОСОБА_3 ". У довідці від 07.10.2022 №69/12-6407, що надана позивачем при зверненні 08.11.2022, не вказаний документ, на підставі якого слід вважати дійсним написання прізвища " ОСОБА_2 "

Невідповідність прізвища у військовому квитку паспортним даним, що полягає у невірному написанні однієї букви, не може бути підставою для виключення періоду військової служби з трудового стажу позивача, що дає йому право на призначення пенсії, оскільки такий не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві (організації), та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення документації з вини адміністрації підприємства (організації) не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії.

Вказане відповідає сталій правовій позиції Верховного Суду щодо застосування норм права в аналогічних спірних правовідносинах, висловленій у постанові від 06.02.2018 по справі №677/277/17, від 21.02.2018 у справі №687/975/17, від 26.06.2019 у справі №607/4243/17, яка враховується судом в силу приписів ч.5 ст.242 КАС України.

Суд наголошує, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог.

Відповідачами не враховано, що не усі недоліки можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у військовому квитку.

При цьому, як вже було зазначено, чинним законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах, а також необхідність надання уточнюючих довідок, наказів, відомостей тощо підприємств, установ, організацій або їх правонаступників для підтвердження трудового стажу лише у випадку, коли в трудовій книжці відсутні відповідні відомості або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

Таким чином, суд приходить до переконання, що період проходження військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986 підлягає зарахуванню до страхового стажу позивача, оскільки такий відповідає записам в його трудовій книжці, а також відомостям військового квитка, недостовірності або інших ознак юридичної дефектності яких не встановлено, а тому їх належить розглядати як належний та допустимий доказ у справі, а такі формальні неточності як невідповідність прізвища у військовому квитку паспортним даним, що полягає у невірному написанні однієї букви, з огляду на те, що обов`язок належного оформлення такого документу покладається не на офіцера, а на уповноважених осіб, не може бути підставою для відмови у зарахуванні зазначеного періоду.

Оцінюючи викладені обставини у їх сукупності, суд приходить до висновку про невідповідність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.11.2022 №446 про відмову у перерахунку пенсії позивачу критеріям правомірності рішення суб`єкта владних повноважень в контексті ч.2 ст.2 КАС України, а отже таке є протиправним та підлягає скасуванню.

Як передбачено п.2 ч.2 ст.245 КАС України, у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

У разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду (ч.3 ст.245 КАС України).

З правового аналізу зазначених норм вбачається, що такі повноваження суд реалізує у разі встановленого факту порушення прав, свобод чи інтересів позивача і необхідність їх відновлення таким способом, який би гарантував повний захист прав, свобод, інтересів позивача від порушень з боку відповідача, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Суд констатує, що у спірних правовідносинах нормами чинного законодавства не передбачено альтернативних способів поведінки, дій, рішень суб`єкта владних повноважень, окрім як зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986 та, у зв`язку зі збільшенням страхового стажу, здійснення перерахунок пенсії.

З приводу дати, з якої слід провести перерахунок пенсії позивачу, то суд зауважує, що згідно з п.1 ч.1 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

З аналізу наведеної норми Закону вбачається, що пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося до спливу трьох місяців з дня виникнення права на призначення такої пенсії.

Матеріалами справи підтверджено, що пенсійного віку позивач набув 12.09.2022. Із заявою, до якої долучено військовий квиток серія НОМЕР_2 від 27.11.1996 та довідку Управління Служби безпеки України в Тернопільській області від 07.10.2022 №69/12-6407, позивач звернувся 17.11.2022, тобто не пізніше трьох місяців з дня досягнення ним пенсійного віку.

З урахуванням наведеного, з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів позивача, для реалізації ним у повній мірі гарантованого Конституцією України права на належне пенсійне забезпечення, порушеного протиправною відмовою відповідача, суд вважає за необхідне зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області здійснити перерахунок його пенсії з дня її призначення 12.09.2022.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

При цьому, ч.2 ст.77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідачі, як суб`єкти владних повноважень, не надали суду достатніх беззаперечних доказів на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються їх заперечення, і не довели правомірності оскаржуваних дій, рішень.

Таким чином, враховуючи встановлені судом обставини справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та аналізуючи наведені положення законодавства, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення частково.

Згідно з ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позов підлягає до задоволення, то до відшкодування позивачу за рахунок бюджетних асигнувань відповідача підлягає сплачена сума судового збору у розмірі 992,40 грн. згідно квитанції №37 від 24.11.2022 (а.с.5).

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 15.11.2022 №446 про відмову ОСОБА_1 в перерахунку пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 період проходження військової служби з 13.11.1984 по 18.06.1986 та здійснити перерахунок його пенсії, у зв`язку зі збільшенням страхового стажу, з 12.09.2022.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Стягнути з державного бюджету за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 (двадцять) копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 29 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач: - ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 );

відповідач: - Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження: Майдан Волі, 3, м.Тернопіль, 46001, ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження: пр. Соборний, 158 Б, м.Запоріжжя, Запорізька область, 69057, ).

Головуючий суддя Мандзій О.П.