Справа № 140/6886/22
Суддя: Димарчук Тетяна Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6886/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Димарчук Т.М.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ у Волинській області, відповідач) про:

- визнання протиправними дій щодо обмеження пенсії за вислугу років після її індексації з 01.03.2022 максимальним розміром та зобов`язання провести перерахунок та виплату пенсії за вислугу років після її індексації з 01.03.2022 без обмеження максимальним розміром, з урахуванням фактично виплачених сум та проводити її щорічно, згідно з п. 2 ст. 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;

- визнання протиправними дій щодо виплати з 01.04.2019 підвищення до пенсії в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та зобов`язання виплатити з 01.04.2019 недоплачену суму підвищення до пенсії у розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік," відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням проведених виплат та проводити перерахунок та виплату підвищення до пенсії в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" при кожній наступній зміні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на відповідний рік";

- визнання протиправними дій щодо виплати з 01.04.2019 надбавки до пенсії за особливі заслуги в розмірі 35% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 5 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною та зобов`язання виплатити з 01.04.2019 недоплачену суму надбавки до пенсії за особливі заслуги в розмірі 35% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік," відповідно до ст. 5 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною, з урахуванням проведених виплат та проводити перерахунок та виплату надбавки до пенсії за особливі заслуги при кожній наступній зміні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на відповідний рік".

В обґрунтування позову ОСОБА_1 вказав, що перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону України від 09.04.1992 №2262-ХІІ Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (далі Закон №2262-ХІІ).

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі №140/5867/21 зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром.

На виконання рішення суду, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача без обмеження її максимальним розміром, внаслідок чого з 01.10.2021 позивач отримував пенсію у розмірі 26174, 08 грн.

16.02.2022 Кабінет Міністрів України прийняв постанову №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році (далі Постанова №118).

На виконання Постанови №118 відповідач з 01.03.2022 здійснив нарахування індексації пенсії позивача, проте, з урахуванням обмеження пенсії максимальним розміром, до виплати розмір пенсії не змінився.

На звернення позивача щодо виплати пенсії з 01.03.2022 з урахуванням індексації без обмеження її максимальним розміром відповідач повідомив про відсутність правових підстав для виплати індексації, передбаченої Постановою №118.

Позивач не погоджується із такими діями відповідача та вважає, що має право на отримання пенсії з урахуванням індексації, передбаченої Постановою №118 без обмеження її максимальним розміром, натомість ГУ ПФУ у Волинській області, недоплачуючи індексацію, діє протиправно.

Крім того, відповідач при перерахунку пенсії з 01.04.2019 та при послідуючих перерахунках до розрахунку розміру підвищення, як інваліду війни II групи (40%) та надбавки до пенсії за особливі заслуги перед Україною (35%), розмір яких визначено з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на дату проведення перерахунку пенсії, застосував прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність станом на 01.01.2019, що становить 1497,00 грн, протиправно не застосувучи при кожному перерахунку пенсії розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України "Про Державний бюджет України на відповідний рік" станом на момент такого перерахунку.

З урахуванням наведеного позивач просив позов задовольнити та встановити судовий контроль за виконанням рішення суду шляхом зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області подати звіт про його виконання.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами відповідно до статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

У відзиві на позовну заяву від 16.11.2022 №03000902-8/3773 (а.с.48-49) відповідач позовні вимоги заперечив та просив відмовити в задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції вказав, що частиною сьомою статті 43 Закону №2262-ХІІ встановлений максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною), який не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Як передбачено пунктом 2 Постанови №118, з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених згідно із Законом №2262-ХІІ (без урахування вказаних надбавок, підвищень, доплат …) підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. Розмір пенсійної виплати позивача перевищує максимальний розмір, встановлений статтею 43 Закону №2262-ХІІ, тому відсутні підстави для виплати позивачу пенсії з підвищенням понад максимальний розмір.

При цьому, підвищення, як інваліду війни II групи та надбавка до пенсії за особливі заслуги перед Україною визначені з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на дату проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, а саме на 01.04.2019 у розмірі 1497,00 грн. Таким чином, підвищення, як інваліду війни II групи визначено в розмірі 598,80 грн (1497,00 х 40%), а надбавка до пенсії за особливі заслуги перед Україною в розмірі 523,95 (1497,00 х 35%).

Вважає позовні вимоги безпідставними та необгрунтованими, у зв`язку з чим просить відмовити у задоволенні позову.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію відповідно до Закону №2262-ХІІ, що підтверджується матеріалами справи.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 у справі №140/5867/21, яке набрало законної сили 05.08.2021 визнано протиправними дії ГУ ПФУ у Волинській області щодо зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 з 90 до 70 процентів відповідних сум грошового забезпечення при здійсненні її перерахунку з 01 квітня 2019 року та обмеження її максимальним розміром. Зобов`язано ГУ ПФУ у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року перерахунок та виплату пенсії (з урахуванням виплачених сум) у розмірі 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення без обмеження її максимальним розміром.

На виконання рішення суду, відповідачем проведено перерахунок пенсії позивача, внаслідок чого її розмір з жовтня 2021 року становить 26174,08 грн (а.с.23).

19.05.2022 позивач звернувся до відповідача з заявою про проведення індексації його пенсії з 01.03.2022 на підставі Постанови №118 (а.с.24).

Листом від 01.06.2022 №5392-4417/Л-02/8-0300/22 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що згідно з Постановою №118, з 01.03.2022 розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом. З грудня 2021 року максимальний розмір пенсії - 19340,00 грн. Оскільки, розмір пенсії позивача без обмеження складає 26234,08 грн, для встановлення підвищення до пенсії відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 16.02.2022 №118 немає підстав (а.с.25).

09.07.2022 ОСОБА_1 звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою, у якій просив надати розрахунок його пенсії станом на 01.03.2022 та станом на 01.07.2022 (а.с.26).

07.08.2022 позивач звернувся до відповідача з запитом на інформацію, у якому також просив перерахувати його пенсію за особливі заслуги перед Україною у зв`язку із зміною прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність з 01.07.2022 (а.с.29).

Листом від 11.08.2022 №6954-5649/П-02/8-0300/22 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило, що на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі №140/5867/21 проведено перерахунок пенсії з 01 квітня 2019 року без обмеження її максимальним розміром. В ході розгляду звернення спеціалістами управління фонду в області переглянуто обчислення розміру складових пенсійної виплати ОСОБА_1 на виконання згаданого рішення суду, розмір якої з 01 вересня 2022 року складає 25906,33 грн, в тому числі: 19786,86 грн - основний розмір пенсії; 4946,72 грн - збільшення основного розміру пенсії відповідно до постанови КМУ від 28.12.2011 №1381 Про підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення; 598,80 грн - підвищення, як інваліду війни II групи відповідно до Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту; 50 грн - цільова грошова допомога відповідно до Закону України Про поліпшення матеріального становища інвалідів війни від 16.03.2004 №1603-ІУ; 523,95 грн - пенсія за особливі заслуги перед Україною.

Серед складових пенсійної виплати є підвищення, як інваліду війни II групи та пенсія за особливі заслуги перед Україною, розмір яких визначено з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на дату проведення перерахунку пенсії на виконання рішення суду, а саме на 01.04.2019 1497,00 грн. Таким чином, підвищення, як інваліду війни II групи визначено в розмірі 598,80 грн (1497 х 40%), а пенсія за особливі заслуги перед Україною в розмірі 523,95 (1497 х 35%). Враховуючи викладене, для перегляду встановленого розміру пенсії за особливі заслуги перед Україною на даний час, немає підстав (а.с.30).

Листом від 17.08.2022 №7148-6473/Л-02/8-0300/22 ГУ ПФУ у Волинській області повідомило про доопрацювання пенсійної справи позивача в частині виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 05.08.2021 по справі 140/5867/21 із зазначенням складових пенсійної виплати (а.с.31). З дододаного перерахунку пенсії вбачається, що станом на 01.09.2022 розмір пенсії ОСОБА_1 складає 25906,33 грн (а.с.32).

Вважаючи дії відповідача щодо обмеження пенсії за вислугу років після її індексації з 01.03.2022 максимальним розміром, а також щодо застосування для розрахунку підвищення до пенсії за інвалідність та надбавки до пенсії за особливі заслуги прожиткового мінімуму для осіб, що втратили працездатність станом на 01.01.2019 протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам суд зазначає наступне.

Відповідно до частини п`ятої статті 43 Закону №2262-XII (в редакції Закону України від 08.07.2011 №3668-VI Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи, який набрав чинності з 01.10.2011) максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

Законом України від 24.12.2015 №911-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України частину п`яту статті 43 Закону №2262-XII доповнено реченням такого змісту Тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Згідно із змінами, внесеними Законом України від 12.04.2016 №1080-VІІІ Про внесення змін до деяких законів України щодо соціального захисту резервістів, які постраждали внаслідок участі в антитерористичній операції, та членів їх сімей частина п`ята статті 43 Закону №2262-ХІІ стала вважатись частиною сьомою.

Рішенням Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), положення Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб зі змінами, а саме частини сьомої статті 43, згідно з якими максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність; тимчасово, у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740,00 грн.

Відповідно до пункту 2 резолютивної частини рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-XII, які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього рішення.

Правовим наслідком прийняття Конституційним Судом України рішення від 20.12.2016 №7-рп/2016 є втрата чинності із 20.12.2016 частиною сьомою статті 43 Закону №2262-XII.

Приписами частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ (у редакції Закону України від 06.12.2016 №1774-VIII Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, який набрав чинності з 01.01.2017) знову ж таки передбачено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Тимчасово, по 31 грудня 2017 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Проте частина сьома статті 43 Закону №2262-ХІІ, якою було передбачено обмеження пенсій максимальним розміром, втратила чинність з часу проголошення рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016.

Буквальне розуміння змін, внесених Законом №1774-VIII, з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 дозволяє стверджувати, що у Законі №2262-ХІІ є відсутньою частина сьома статті 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Отже, починаючи із 2017 року стаття 43 вказаного Закону не містить норм про обмеження пенсії десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, а внесені Законом №1774-VIII до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії) є нереалізованими та самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Такий висновок узгоджується з позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 30.10.2020 у справі №522/16881/17, від 09.11.2020 у справі №813/678/18, від 31.03.2021 у справі №815/3000/17 та інших.

Конституційний Суд України у рішенні від 20.12.2016 №7-рп/2016, яким визнав такими, що не відповідають статті 17 Конституції України, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, виходив із того, що норми-принципи частини п`ятої статті 17 Конституції України щодо забезпечення державою соціального захисту громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей є пріоритетними та мають безумовний характер. Тобто заходи, спрямовані на забезпечення державою соціального захисту вказаної категорії осіб, зокрема у зв`язку з економічною доцільністю, соціально-економічними обставинами не можуть бути скасовані чи звужені. При цьому Конституційний Суд України дійшов висновку, що обмеження максимального розміру пенсії, призначеної особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-ХІІ, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України.

Обмеження граничного розміру пенсії, призначеної на підставі Закону №2262-ХІІ, десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність, введено в дію Законом №3668-VI, яким внесено зміни у статтю 43 Закону №2262-ХІІ, шляхом викладення її в редакції Закону №3668-VI.

Тобто, положення частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ та положення частини першої статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон № 2262-ХІІ), прийняті одночасно для регулювання одних і тих самих правовідносин (обмеження максимальним розміром пенсій, призначених відповідно до Закону № 2262-ХІІ) та є однаковими за змістом.

При цьому положення статті 2 Закону №3668-VI (у частині поширення її дії на Закон №2262-ХІІ), які дублюють зміст частини сьомої статті 43 Закону №2262-ХІІ, тобто є однопредметними правовими нормами, які прийняті одночасно для регулювання спірних правовідносин - змін не зазнали та передбачали обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців. Таким чином, наявна колізія між Законом №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016 та Законом №3668-VI - у частині обмеження максимальним розміром пенсії військовослужбовців.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 у справі №520/15025/16-а сформувала правовий висновок, згідно з яким у разі існування неоднозначного або множинного тлумачення прав та обов`язків особи в національному законодавстві органи державної влади зобов`язані застосувати підхід, який був би найбільш сприятливим для особи.

У постанові від 16.12.2021 у справі №400/2085/19 Верховний Суд наголосив на протиправності обмеження органом Пенсійного фонду максимальним розміром пенсії та зазначив, що у такому разі підлягають застосуванню норми Закону №2262-XII з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Ці висновки надалі застосовані Верховним Судом у постановах від 27.01.2022 у справі № 240/7087/20, від 17.02.2022 року у справі №640/11168/20, від 18.05.2022 у справі №380/12337/20, від 29.06.2022 у справі №640/19118/18, від 11.07.2022 у справі №620/613/21.

У свою чергу пунктом 1 Постанови №118 установлено, що з 1 березня 2022 року перерахунок пенсій згідно з Порядком проведення перерахунку пенсій відповідно до частини другої статті 42 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 20.02.2019 №124 Питання проведення індексації пенсій у 2019 році (Офіційний вісник України, 2019 р., № 19, ст. 663), проводиться із застосуванням коефіцієнта збільшення показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, та який враховується для обчислення пенсії (далі - коефіцієнт збільшення), у розмірі 1,14.

Згідно з пунктом 2 Постанови №118 з 1 березня 2022 р. розміри пенсій, призначених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону України Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб (без урахування надбавок, підвищень, додаткових пенсій, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації пенсії, доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, щомісячної доплати до пенсії, адресної допомоги до пенсійної виплати та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за зазначеним Законом (крім військовослужбовців строкової служби), та членам їх сімей і строк призначення яких до 31 грудня 2021 р. включно, підвищуються на коефіцієнт збільшення, установлений абзацом другим пункту 1 цієї постанови, у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом.

Матеріалами справи підтверджується, що на виконання судового рішення від 05.08.2021 у справі №140/5867/21 пенсійним органом проведено перерахунок пенсії позивача без обмеження максимальним розміром та її основний розмір становив з жовтня по грудень 2021 року - 26174,08 грн, з грудня 2021 року по березень 2022 року - 26234,08 грн. На виконання Постанови №118 органом Пенсійного фонду з 01.03.2022 проведено індексацію перерахованої пенсії позивача. При цьому обчислений у такий спосіб розмір індексації становить 2770,15 грн. Проте, з урахуванням обмеження максимальним розміром виплату пенсії проведено у тому ж розмірі - 26234,08 грн (а.с.33).

Відповідно до частини третьої статті 7 КАС України у разі невідповідності правового акта Конституції України, закону України, міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, або іншому правовому акту суд застосовує правовий акт, який має вищу юридичну силу, або положення відповідного міжнародного договору України.

На думку суду, незважаючи на наявність у Постанові №118 застереження про підвищення розміру пенсії у межах максимального розміру пенсії, визначеного законом, станом на час здійснення відповідачем перерахунку пенсії позивача відповідно до Постанови №118 законодавча норма, яка б визначала максимальний розмір пенсії, призначеної відповідно до Закону №2262-ХІІ, фактично відсутня, адже, як зазначалося вище, застосуванню підлягають норми Закону №2262-ХІІ з урахуванням рішення Конституційного Суду України від 20.12.2016 №7-рп/2016, а не норми Закону №3668-VI.

Тому є помилковими доводи пенсійного органу щодо наявності правових підстав для встановлення доплати до пенсії позивача згідно із Постановою №118 у межах максимального розміру пенсії.

Суд також зауважує, що право позивача на обрахунок його пенсії без застосування обмеження максимальним розміром було встановлено рішенням суду у справі №140/5867/21, після ухвалення якого не відбулося змін у чинному законодавстві України, які б створювали підстави для обмеження розміру пенсії.

З урахуванням встановлених у справі обставин та наведених норм чинного законодавства України, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в цій частині шляхом визнання протиправними дій відповідача щодо обмеження з 01.03.2022 розміру підвищення пенсії, визначеного Постановою №118, та зобов`язання ГУ ПФУ у Волинській області здійснити з 01.03.2022 нарахування та виплату ОСОБА_1 пенсії з підвищенням, передбаченим Постановою №118, без застосування обмеження десятьма прожитковими мінімумами, установленими для осіб, які втратили працездатність (з урахуванням виплачених сум).

Крім того, як вбачається з матеріалів пенсійної справи, ОСОБА_1 отримує надбавку до пенсії за особливі заслуги в розмірі 35% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 5 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищення до пенсії, як інваліду війни II групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту".

Встановлення громадянам, які мають значні заслуги у сфері державної, громадської або господарської діяльності, досягнення у галузі науки, культури, освіти, охорони здоров`я, фізичної культури і спорту тощо, пенсій за особливі заслуги перед Україною регулюються Законом України «Про пенсії за особливі заслуги перед Україною» від 01.06.2000 №1767-III (далі - Закон №1767-III).

Відповідно до статті 2 Закону №1767-III пенсії за особливі заслуги встановлюються територіальним органом Пенсійного фонду України.

Згідно з частинами 3, 4 статті 5 Закону №1767-III пенсія за особливі заслуги встановлюється з дня звернення за встановленням пенсії або з дня набуття права на неї, якщо звернення за її встановленням відбулося не пізніше 12 місяців з дня набуття права. Днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому заяви про встановлення пенсії за особливі заслуги з усіма необхідними документами. Якщо заява про встановлення пенсії за особливі заслуги надсилається поштою і до неї додаються всі необхідні документи, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається дата, зазначена на поштовому штемпелі місця відправлення заяви. У разі якщо до заяви додані не всі необхідні документи, територіальний орган Пенсійного фонду України повідомляє заявникові, які документи мають бути подані додатково. Якщо такі документи будуть подані не пізніше трьох місяців з дня повідомлення про необхідність подання додаткових документів, днем звернення за встановленням пенсії за особливі заслуги вважається день прийому або відправлення заяви про встановлення такої пенсії.

У разі збільшення розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України здійснює перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму.

Таким чином, вищевказаними нормами Закону №1767-III визначено, що при збільшенні розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність, територіальний орган Пенсійного фонду України зобов`язаний здійснювати перерахунок пенсії за особливі заслуги з дати, з якої встановлено новий розмір прожиткового мінімуму з врахуванням нового розміру прожиткового мінімуму, визначеного для осіб, які втратили працездатність.

Прожитковий мінімум на одну особу, а також окремо для тих, хто належить до основних соціальних і демографічних груп населення, за поданням Кабінету Міністрів України щорічно затверджується Верховною Радою України до початку розгляду Державного бюджету України і періодично переглядається відповідно до зростання індексу споживчих цін разом з уточненням показників Державного бюджету України та публікується в офіційних виданнях. Починаючи з 2006 року прожитковий мінімум затверджується Верховною Радою України в законі про Державний бюджет України на відповідний рік.

У спірних правовідносинах розмір прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначено Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2019 - 1497,00 грн, з 01.07.2019 - 1564,00 грн, з 01.12.2019 - 1638,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2020 - 1638,00 грн, з 01.07.2020 - 1712,00 грн, з 01.12.2020 - 1769,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2021 - 1769,00 грн, з 01.07.2021 - 1854,00 грн, з 01.12.2021 - 1934,00 грн.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлений прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність з 01.01.2022 - 1934,00 грн, з 01.07.2022 - 2027,00 грн, з 01.12.2022 - 2093,00 грн.

Натомість, ГУ ПФУ у Волинській області здійснюючи перерахунки пенсії позивача з 01.04.2019, таку її складову, як пенсія за особливі заслуги перед Україною (523, 95 грн) проводило з сталої величини з урахуванням 35 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 01.04.2019 (1497,00 грн) та протиправно не враховувало ту обставину, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність збільшувався згідно з Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Частиною четвертою статті 13 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (із змінами, внесеними Законом України від 05.10.2005 №2939-IV) встановлено, що особам з інвалідністю внаслідок війни пенсії або щомісячне довічне грошове утримання чи державна соціальна допомога, що виплачується замість пенсії, підвищуються: особам з інвалідністю I групи - у розмірі 50 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, II групи - 40 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, III групи - 30 процентів прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність.

Закон №3551-XII визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечує створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяє формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них.

Вказаний нормативно-правовий акт є чинним та підлягає обов`язковому застосуванню органами Пенсійного фонду України та всіма органами державної влади на території України.

Поряд з цим, суд зазначає, що згідно пояснюючої записки, яка подавалася до законопроекту, що був прийнятий у формі Закону України від 05.10.2005 № 2939-IV «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», цей Закон спрямований на здійснення поліпшення матеріального становища відповідних осіб не шляхом доведення пенсій до рівня прожиткового мінімуму, а через підвищення рівня доплат до пенсій на підставі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб.

Оскільки прожитковий мінімум встановлюється відповідно до законів України, тому розрахунки державних витрат на фінансування зазначених доплат цим законопроектом пропонувалося здійснювати на підставі прожиткового мінімуму для непрацездатних осіб, встановленого на відповідний рік, а саме Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Отже, з правового аналізу вищезазначених норм права випливає, що прожитковий мінімум для непрацездатних осіб, як основна величина, від якого нараховується підвищення пенсії у розмірі 40 % для осіб з ІІ групою інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» , не є сталою величиною, а її розмір періодично варіюється, зокрема Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Відповідно, така періодична зміна розміру прожиткового мінімуму прямо пропорційно впливає на розмір підвищення пенсії для осіб з ІІ групою інвалідності відповідно до вимог Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», 40% підвищення якої вираховується саме з розміру прожиткового мінімуму за відповідний період, що, в свою чергу є гарантією дотримання базового державного соціального стандарту для такої незахищеної групи населення, як особи з інвалідністю.

Враховуючи вищенаведене, вказана доплата не є фіксованою та повинна перераховуватися у залежності від встановленого законом прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, що не було здійснено ГУ ПФУ у Волинській області.

Натомість, відповідач, здійснюючи перерахунки пенсії позивача починаючи з 01.04.2019, таку її складову, як підвищення до пенсії позивачу, як інваліду війни II групи проводив з урахуванням сталої величини 40 % від прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність станом на 01.04.2019 (1497,00 грн) та протиправно не врахував, що прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність періодично збільшувався згідно з Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Судом враховується позиція Європейського суду з прав людини, викладена у рішенні «Великода проти України» від 03.06.2014. В зазначеному рішенні Судом вказано, що законодавчі норми можуть змінюватися, передбачені законами соціально-економічні права не є абсолютними. Зміна механізму нарахування певних видів соціальних виплат та допомоги є конституційно допустимою до тих меж, за якими ставиться під сумнів сама сутність змісту права на соціальний захист.

Згідно зі статтею 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав та свобод.

Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідачем вчинені протиправні дії щодо неврахування під час перерахунків пенсії ОСОБА_1 та виплати підвищень до пенсії за особливі заслуги перед Україною та як інваліду війни II групи зростання прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність протягом 2019-2022 років, передбаченого Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Таким чином позовні вимоги щодо зобов`язання відповідача виплатити позивачу з 01.04.2019 недоплачену суму підвищення до пенсії, як інваліду війни II групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" та недоплачену суму пенсії за особливі заслуги в розмірі 35% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність відповідно до ст. 5 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік" є обгрунтованими, та такими, що підлягають до задоволення.

Разом з тим, у задоволенні позову в частині позовних вимог про зобов`язання відповідача проводити перерахунок та виплату надбавки до пенсії за особливі заслуги в розмірі 35% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ст. 5 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною та підвищення до пенсії, як інваліду війни II групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту" при кожній наступній зміні прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законом України "Про Державний бюджет України на відповідний рік", а також індексацію пенсії без обмеження максимальним розміром, належить відмовити з огляду на те, що такі вимоги заявлені на майбутнє, тоді як судовому захисту підлягають уже порушені права.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

У порядку адміністративного судочинства підлягають захисту лише порушені права, суд позбавлений можливості задовольняти вимоги на майбутнє. Відповідно до постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України №7 від 20.05.2013 резолютивна частина рішення суду не повинна містити приписів, що прогнозують можливі порушення з боку відповідача та зобов`язання його до вчинення чи утримання від вчинення дій на майбутнє.

З урахуванням наведеного, позов належить задовольнити частково

При цьому, на думку суду, відсутні підстави для встановлення (в порядку частини першої статті 382 КАС України) судового контролю у цій справі шляхом зобов`язання відповідача подати звіт про виконання судового рішення.

Відповідно до частини першої статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Верховний Суд у постанові від 20.02.2019 у справі №806/2143/15 звертав увагу на те, що застосування статті 382 КАС України має на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою її застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи - позивача та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

З наведеного слідує, що встановлення судового контролю може мати місце на стадії виконання судового рішення за заявою сторони, на користь якої таке рішення ухвалене, за наявності обґрунтованих доводів та підстав вважати, що відповідач ухиляється від виконання рішення у справі. Окремо слід вказати, що встановлення судового контролю за виконанням рішення суб`єктом владних повноважень є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджуються належними та допустимими доказами.

Керуючись статтями 243-246, 255, 263, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо обмеження ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року розміру підвищення пенсії, установленого постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити ОСОБА_1 з 01 березня 2022 року нарахування та виплату пенсії з підвищенням, установленим постановою Кабінету Міністрів України від 16 лютого 2022 року №118 Про індексацію пенсій та заходи щодо підвищення рівня соціального захисту найбільш вразливих верств населення у 2022 році, без обмеження максимальним розміром (з урахуванням виплачених сум).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо виплати з 01 квітня 2019 року підвищення до пенсії, як інваліду війни II групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", без урахування зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність передбаченого Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року підвищення до пенсії, як інваліду війни II групи в розмірі 40% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченого ч. 4 ст. 13 Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік" (з урахуванням виплачених сум).

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області щодо виплати з 01 квітня 2019 року пенсії за особливі заслуги в розмірі 35% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченої ст. 5 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною, без урахування зміни прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність передбаченого Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік".

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 з 01 квітня 2019 року пенсії за особливі заслуги в розмірі 35% прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, передбаченої ст. 5 Закону України Про пенсії за особливі заслуги перед Україною, з урахуванням прожиткового мінімуму для осіб, які втратили працездатність, визначеного Законами України "Про Державний бюджет України на 2019 рік", Про Державний бюджет України на 2020 рік", Про Державний бюджет України на 2021 рік", Про Державний бюджет України на 2022 рік" (з урахуванням виплачених сум).

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області (43026, Волинська обл., м. Луцьк, вул. Кравчука, 22-В, ідентифікаційний номер 13358826).

Суддя Т.М. Димарчук