Справа № 440/11100/22
Суддя: Н.І. Слободянюк
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

29 грудня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/11100/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Слободянюк Н.І., перевіривши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся через систему "Електронний суд" до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про:

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яка полягає у невнесенні відомостей до наказу по особовому складу від 29 вересня 2020 року № 427 о/с щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 10 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік та 8 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 13 років за 2019 рік;

- визнання протиправною бездіяльності Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яка полягає у ненарахуванні та невиплаті ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 10 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік та 8 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 13 років за 2019 рік;

- зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області внести відомості до наказу по особовому складу від 29 вересня 2020 року № 427о/с щодо нарахування та виплати ОСОБА_1 при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 10 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік та 8 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 13 років за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції;

- зобов`язання Головного управління Національної поліції в Полтавській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 10 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік та 8 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 13 років за 2019 рік, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції.

Відповідно до частини першої статті 171 Кодексу адміністративного судочинства України суддя після одержання позовної заяви з`ясовує, чи: 1) подана позовна заява особою, яка має адміністративну процесуальну дієздатність; 2) має представник належні повноваження (якщо позовну заяву подано представником); 3) відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу; 4) належить позовну заяву розглядати за правилами адміністративного судочинства і чи подано позовну заяву з дотриманням правил підсудності; 5) позов подано у строк, установлений законом (якщо позов подано з пропущенням встановленого законом строку звернення до суду, то чи достатньо підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними); 6) немає інших підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви або відмови у відкритті провадження в адміністративній справі, встановлених цим Кодексом.

В ході з`ясування вищенаведених питань суддею встановлено наступне.

Відповідно до частини третьої статті 3 Кодексу адміністративно судочинства України провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.

Згідно з пунктом 2 частини першої статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Відповідно до частини першої статті 122 КАС України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина п`ята статті 122 КАС України).

Частиною третьою статті 122 КАС України встановлено, що для захисту прав, свобод та інтересів особи цим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до частини другої статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції, яка діяла до 19 липня 2022 року) у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

В рішенні від 15 жовтня 2013 року №8-рп/2013 Конституційний Суд України дійшов висновку, що в аспекті конституційного звернення, положення частини другої статті 233 КЗпП України у системному зв`язку з положеннями статей 1, 12 Закону України Про оплату праці необхідно розуміти так, що у разі порушення роботодавцем законодавства про оплату праці не обмежується будь-яким строком звернення працівника до суду з позовом про стягнення заробітної плати, яка йому належить, тобто усіх виплат, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством.

При цьому в рішенні зазначено, що під заробітною платою, що належить працівникові, або, за визначенням, використаним у частині другій статті 233 Кодексу, належною працівнику заробітною платою необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем, незалежно від того, чи було здійснене нарахування таких виплат.

Також в постанові від 21 серпня 2019 року у зразковій справі №620/4218/18 (пункт 41) Великою Палатою Верховного Суду зазначено, що на час відпустки, яка хоча і непов`язана з виконанням службових обов`язків, за особою зберігається заробітна плата (грошове забезпечення), а тому компенсація включається до фонду заробітної плати і є невід`ємною його частиною.

Тобто до 19 липня 2022 року звернення до суду з позовом щодо виплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки не було обмежено строками.

Законом України від 01 липня 2022 року № 2352-ІХ "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин", який набрав чинності 19 липня 2022 року /надалі - Закон № 2352-ІХ/, назву та частини першу і другу статті 233 Кодексу законів про працю України викладено у новій редакції.

Так, частиною першою статті 233 Кодексу законів про працю України (у редакції Закону № 2352-ІХ) встановлено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Частиною другою статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116).

Враховуючи те, що стаття 233 Кодексу законів про працю України у новій редакції набрала чинності 19 липня 2022 року, то у даному випадку, з урахуванням принципу правової визначеності, трьохмісячний строк звернення до суду, встановлений законом, слід обраховувати починаючи з 19 липня 2022 року та відповідно строк звернення до суду з цим позовом закінчився 20 жовтня 2022 року.

Також наказ № 427 о/с, до якого позивач бажає внести відомості щодо нарахування при звільненні грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 рік, 2018 рік та 2019 рік, був прийнятий відповідачем 29 вересня 2020 року, а відтак про своє порушене право щодо відсутності в наказі інформації стосовно нарахування календарних днів додаткової відпустки за 2015 рік, 2018 рік та 2019 рік позивач повинен був дізнатися 29 вересня 2020 року.

Позивач звернувся до суду з позовними вимогами стосовно ненарахування та невиплати грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки лише 27 грудня 2022 року, тобто з пропуском тримісячного строку звернення до суду, встановленого законом, а з позовними вимогами стосовно невнесення відомостей до наказу по особовому складу від 29 вересня 2020 року № 427о/с щодо нарахування та виплати при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 рік, 2018 рік та 2019 рік - з пропуском місячного строку звернення до суду, встановленого кодексом.

Відповідно до частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Заяву про поновлення строку звернення з доказами поважності причин пропуску такого строку до позову позивачем не додано.

Довід позивача щодо дотримання ним строку звернення до суду суд відхиляє, виходячи з наступного.

Зі змісту позовної заяви слідує, що позивачем оскаржується бездіяльність відповідача щодо не внесення відомостей до наказу по особовому складу від 29 вересня 2020 року № 427 о/с щодо нарахування та виплати при звільненні зі служби грошової компенсації за невикористані 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 10 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік та 8 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 13 років за 2019 рік, а також щодо ненарахування та невиплати при звільненні зі служби такої грошової компенсації за невикористані календарні дні додаткової відпустки.

Отже, позивачем оскаржується бездіяльність Головного управління Національної поліції в Полтавській області, яка була ним допущена під час прийняття наказу по особовому складу від 29 вересня 2020 року № 427 о/с та у момент звільнення позивача зі служби в поліції згідно вказаного наказу.

Так, відповідно до витягу з наказу Головного управління Національної поліції в Полтавській області "По особовому складу" від 29 вересня 2020 року № 427 о/с згідно із Законом України "Про Національну поліцію" звільнено зі служби в поліції за пунктом 2 частини першої статті 77 (через хворобу) майора поліції ОСОБА_1 , старшого слідчого в особливо важливих справах відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління, 30 вересня 2020 року та при звільненні він має право на отримання грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку в кількості 29 календарних днів.

Оскільки із наказом по особовому складу від 29 вересня 2020 року № 427 о/с, в тому числі щодо наявності у нього права на отримання грошової компенсації за невикористану в році звільнення відпустку (тобто лише за 2020 рік) в кількості 29 календарних днів, тобто без врахування днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 2018 рік та 2019 рік, позивач повинен був бути ознайомлений в день звільнення зі служби, то саме в день звільнення зі служби позивач повинен був дізнатися про порушення свого права внаслідок неврахування в наказі 14 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 10 календарних днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2018 рік та 8 календарних днів щорічної додаткової оплачуваної відпустки за стаж служби 13 років за 2019 рік, та у разі необхідності повинен був дізнатися у відповідача про розрахунок кількості днів невикористаної відпустки, що були включені до такого наказу, та підстави неврахування інших днів додаткової відпустки із збереженням грошового забезпечення як учаснику бойових дій за 2015 рік, 2018 рік та 2019 рік до такого наказу, та відповідно невиплати йому грошової компенсації за такі невикористані календарні дні додаткової відпустки за 2015 рік, 2018 рік та 2019 рік.

У зв`язку з цим суд вважає, що лист Головного управління Національної поліції в Полтавській області №47зі/115/12/02-2022 від 07 грудня 2022 року, на який посилається позивач в обґрунтування дати початку перебігу строку звернення до суду, лише свідчить про виникнення у позивача зацікавленості до своїх прав щодо кількості календарних днів невикористаної відпустки 2015 рік, 2018 рік та 2019 рік та про вчинення активних дій по зверненню до відповідача за отриманням відповідної інформації - в 2022 році (через 2 роки після звільнення).

Отже, позовну заяву подано без додержання вимог статті 122 та частини шостої статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України.

Згідно з частиною першою статті 169 вказаного Кодексу суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Також відповідно до частини першої статті 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає залишенню без руху з наданням позивачу строку для усунення вказаного недоліку.

Керуючись статтями 122, 123, 161, 169, 171, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

У Х В А Л И Л А:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії залишити без руху.

Встановити позивачу строк для усунення недоліку упродовж десяти днів з дня вручення копії ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недолік необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.

Роз`яснити позивачу, що у разі неусунення недоліку позовної заяви, позовна заява буде повернута.

Копію ухвали надіслати особі, яка подала позовну заяву.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту її підписання.

Суддя Н.І. Слободянюк