Справа № 540/7428/21
Суддя: Димерлій О.О.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 540/7428/21
Головуючий в 1 інстанції: Самойлюк Г.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Димерлія О.О.

суддів: Крусяна А.В. , Танасогло Т.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Херсонського зонального відділ Військової служби правопорядку на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 року у справі № 540/7428/21 за позовом ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку про стягнення недоплаченого грошового забезпечення

У С Т А Н О В И В :

22.11.2021 року ОСОБА_1 звернулось до Херсонського окружного адміністративного суду із позовною заявою, у якій просив суд стягнути з Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку недоплачене грошове забезпечення за час виконання військового обов`язку з 05.06.2020 року по 07.10.2020 року на нижчеоплачуваній посаді у сумі 64210,33 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказував, що йому недоплачено грошове забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 року у справі № 540/7428/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Визнано протиправною відмову Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку в нарахуванні та виплаті ОСОБА_1 різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

Зобов`язано Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку нарахувати та виплатити ОСОБА_1 різницю грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, яке він недоотримав внаслідок незаконного звільнення та подальшого призначення на нижчеоплачувану посаду.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Задовольняючи позовну заяву частково суд першої інстанції виходив із наявності в ОСОБА_1 права на отримання грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог Херсонським зональним відділом Військової служби правопорядку подано апеляційну скаргу в якій зазначено, що спірне рішення окружним адміністративним судом прийнято з порушенням норм матеріального права, у зв`язку з чим підлягає скасуванню із прийняттям нового судового рішення про відмову в задоволенні оскаржуваної частини позовних вимог.

В обґрунтування апеляційної скарги Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку зазначає, що в межах спірних правовідносин є недоречним посилання позивача на положення п.12.5 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України від 10.04.2009р. № 170, оскільки вказана норма застосовується у разі незаконного звільнення з військової служби, а не переведення на нижчеоплачувану посаду. Також, відповідач акцентує увагу на тому, що наказ начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України від 07.10.2020р. №128 не містить рішення про виплату позивачу різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді. На думку скаржника, належним відповідачем в даній справі слід вважати Головне управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України, як орган який при поновленні ОСОБА_1 на посаді не прийняв рішення про виплату спірних сум грошового забезпечення.

В силу приписів пунктів 1, 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Розглянувши доводи апеляційних скарг, перевіривши матеріали справи, у системному зв`язку з положеннями чинного законодавства, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що апеляційна скарга відповідача задоволенню не підлягає, з урахуванням наступного.

Зокрема, колегією суддів установлено, що ОСОБА_1 проходив службу в Збройних Силах України на посаді начальника відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень - заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку.

07.05.2020 р. Головнокомандувачем Збройних Сил України винесено наказ № 47, відповідно до пункту 8 параграфу 2 якого ОСОБА_1 увільнено від займаної посади і призначено старшим офіцером відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Східного територіального управління Військової служби правопорядку.

Не погодившись із призначенням на нижчу посаду ОСОБА_1 за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з позовною заявою.

Рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 11.08.2020р. у справі №540/1259/20 позовну заяву ОСОБА_1 задоволено.

Визнано протиправним та скасовано п.8 наказу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 07.05.2020 р. № 47 в частині увільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень - заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку та призначення старшим офіцером відділення запобігання і профілактики злочинів та правопорушень відділу запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень Східного територіального управління Військової служби правопорядку.

Додатковим рішенням Херсонського окружного адміністративного суду від 20.09.2020р. у справі №540/1259/20 поновлено ОСОБА_1 на посаді начальника відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень - заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку з 08.05.2020 р.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 16.12.2020р. у справі №540/1259/20 апеляційні скарги Головнокомандувача Збройних Сил України генерал-полковника ОСОБА_2 залишено без задоволення, а рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.08.2020 року та додаткове рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 29.09.2020 року без змін.

На виконання вищевказаних судових рішень начальником військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальником Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України 07.10.2020р. видано наказ (по особовому складу) №128, яким ОСОБА_1 поновлено на попередній посаді з 08.05.2020р. та призначено начальником відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень - заступником начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку Південного територіального управління Військової служби правопорядку.

Згідно із наказом начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (по стройовій частині) від 09.10.2020р. №197, ОСОБА_1 з 09.10.2020р. зараховано до списків особового складу та всіх видів забезпечення.

09.10.2020р. ОСОБА_1 до Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку подано рапорт щодо виплати різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

За наслідками розгляду вказаного звернення Херсонським зональним відділом Військової служби правопорядку на ім`я ОСОБА_3 надіслано лист від 04.11.2020р. №2754, яким адресата повідомлено, що виплата різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді повинна бути здійснена після вступу в законну силу рішення Херсонського окружного адміністративного суду у справі №540/1259/20. Крім того відповідно до пункту 9 розділу ХХХІ Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, військовослужбовцям рішення про переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на посаді виплата недоотриманого грошового забезпечення за виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді проводиться за місцем перебування на грошовому забезпеченні військовослужбовця на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

28.12.2020р. ОСОБА_1 звернувся до начальника Військової служби правопорядку у Збройних Силах України начальника Головного управління Військової служби правопорядку Збройних Сил України із заявою щодо виплати різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді внаслідок переміщення.

За результатами розгляд означеного звернення Херсонським зональним відділом Військової служби правопорядку на ім`я ОСОБА_3 надіслано лист від 27.01.2021р. №189, у якому зазначено, що на виконання судових рішень у справі №540/1259/20 ОСОБА_1 з 08.05.2020р., згідно із наказом №128 від 07.10.2020р., поновлено на посаді начальника відділення запобігання, виявлення злочинів та інших правопорушень заступника начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку. При цьому, резолютивні частини рішення Херсонського окружного адміністративного суду від 11.08.2020р. та додаткового рішення від 29.09.2020р. не містять рішення щодо виплати різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді внаслідок переміщення. З урахуванням наведеного, в Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку немає законодавчо передбачених підстав для виплати різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді внаслідок переміщення.

Не погодившись із означеною відмовою позивач за захистом прав, свобод та охоронюваних законом інтересів звернувся до суду з позовом.

Здійснюючи перегляд справи в апеляційному порядку колегія суддів виходить із такого.

Згідно із пунктом 2 частини 1 статті 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей визначено Законом України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей, який встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі.

Згідно із ч.1 ст.9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно ч.ч.2-4 ст.9 Закону України Про соціальний та правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.

Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

07.11.2001р. Президентом України видано Указ №1053/2001, яким затверджено Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України (в редакції чиинній на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до п.33 Положення про проходження військової служби особами офіцерського складу, прапорщиками (мічманами) Збройних Сил України, затвердженого Указом Президента України від 07.11.2001р. №1053/2001, осіб офіцерського складу призначають на штатні вакантні військові посади прямі командири (начальники) відповідно до Номенклатури посад для призначення осіб офіцерського складу наказами по особовому складу, що затверджується Міністром оборони України.

Згідно із ч.2 ст.8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», п.12.5 Інструкції про організацію виконання Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженої наказом Міністра оборони України №170 від 10.04.2009р., у разі незаконного звільнення з військової служби або переміщення по службі військовослужбовець, який проходить військову службу за контрактом або перебуває на кадровій військовій службі, підлягає поновленню на військовій службі на попередній або за його згодою на іншій, не нижчій, ніж попередня, посаді.

У разі поновлення на військовій службі (посаді) орган, який прийняв рішення про таке поновлення, одночасно вирішує питання про виплату військовослужбовцю матеріального і грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, які він недоотримав внаслідок незаконного звільнення (переміщення).

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначено Порядком виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, відповідно до пункту 9 розділу XXXI «Виплата грошового забезпечення у разі звільнення з військової служби» грошове забезпечення військовослужбовцям, рішення про звільнення яких з військової служби або переміщення на нижчеоплачувану посаду визнані незаконними та які у зв`язку з цим поновлені на військовій службі (посаді) на підставі рішення повноважного органу (керівника), який прийняв рішення про таке поновлення та виплату грошового забезпечення за час вимушеного прогулу або різниці за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді, недоотримане грошове забезпечення за час вимушеного прогулу або різниця за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

Системний аналіз вищенаведених законодавчих приписів, у поєднанні із встановленими апеляційним судом фактичними обставинами справи, свідчить про те, що ОСОБА_1 беззаперечно має право на отримання різниці грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді.

При цьому, колегія суддів уважає необґрунтованим посилання скаржника на те, що Херсонський зональний відділ Військової служби правопорядку не має права здійснювати ОСОБА_1 нарахування грошового забезпечення, оскільки згідно із пунктом 9 Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затвердженого наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 року № 260, різниця грошового забезпечення за час виконання військового обов`язку на нижчеоплачуваній посаді виплачується військовослужбовцю за місцем перебування на грошовому забезпеченні.

Як установлено апеляційним судом та вбачається із наявного у матеріалах справи витягу із наказу начальника Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку (по особовому складу) від 09.10.2020р. №197, після поновлення на посаді, ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку та всіх видів забезпечення.

Відтак, з урахуванням наведеного, колегія суддів вважає правильним висновок суду першої інстанції щодо наявності законодавчо передбачених підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Між тим, суд апеляційної інстанції відхиляє доводи скаржника стосовно невірно проведеного позивачем розрахунку суми грошового забезпечення, оскільки в оскаржуваному рішенні суду першої інстанції зазначено, що обрахування недоплаченого грошового забезпечення віднесено до повноважень відповідача, тобто Херсонського зонального відділу Військової служби правопорядку.

Установлені в межах розгляду даної справи фактичні обставини у повному обсязі спростовують наведені в апеляційній скарзі доводи відповідача.

Відповідно до п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, а викладені відповідачем в апеляційній скарзі доводи не свідчать про порушення судом норм матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до неправильного вирішення справи.

Отже, при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції було дотримано всіх вимог законодавства, а тому підстав для його скасування немає.

З підстав визначених статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Херсонського зонального відділ Військової служби правопорядку залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 29.08.2022 року у справі № 540/7428/21 без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її підписання суддями та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня отримання сторонами копії судового рішення.

Суддя-доповідач Димерлій О.О.
Судді Крусян А.В. Танасогло Т.М.