Справа № 359/4253/21
Суддя: Чирка С. С.
Дата ухвалення: 2022-11-18 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження №2-а/359/8/2022
Справа №359/4253/21
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 листопада 2022 року м. Бориспіль

Бориспільський міськрайонний суд Київської області в складі:

головуючого судді Чирки С.С.

при секретарі судового засідання Сем`янків Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, т.в.о. начальника ВБДР БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Пилипенка Вадима Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення

ВСТАНОВИВ:

У травні 2021 року адвокат Тихонов В.В., в інтересах ОСОБА_1 звернувся до Бориспільського міськрайонного суду Київської області з вказаним адміністративним позовом у якому просить суд скасувати постанову серії БАА №477395 від 07.12.2020 року, провадження у справі закрити та стягнути з УПП у Київській області понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу.

Свої вимоги, позивач обґрунтовує наступним, 07.05.2021 року т.в.о. начальником ВБДР БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області капітаном поліції Пилипенком Вадимом Сергійовичем, було складено постанову про адміністративне правопорушення серії БАА №477395. Зі змісту постанови, 07.05.2021 року о 10 год. 36 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Запорізька 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAN TGA 18. 480» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «FLOOR FLO 12-20 K1» д.н.з. НОМЕР_2 переобладнаним, з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме на напівпричіпі встановлено кран-маніпулятор, чим порушив п. 31.3 а) ПДР України. За вказане правопорушення притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП, та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680 грн.

Представник позивач зазначає, що протокол був складений із грубими порушенням чинних норм законодавства, зокрема ст.19 Конституції України та ст.35 ЗУ «Про Національну поліції». Так, після зупинки транспортного засобу на вимогу співробітників поліції, позивачем було пред`явлено свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу проте, така вимога інспектора була незаконною, адже правові підстави для зупинки транспортного засобу були відсутні, що вказує на протиправний характер самої оскаржуваної постанови. Також відповідачем зазначив, що напівпричіп експлуатувався у вигляді та конструкції яка була передбачена заводом виробником. Будь-яких дій, які б відповідали положенням статті 32 ЗУ «Про дорожній рух» позивачем не проводились.

Ухвалою судді від 16.06.2021 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено судове засідання.

У судове засідання позивач та його представник не з`явилися про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник подав клопотання про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити.

Представник т.в.о. начальника ВБДР БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Пилипенко Вадим Сергійович та представник Департаменту патрульної поліції в судове засідання також не з`явилися. На адресу суду надійшов відзив, у якому представник Департаменту патрульної поліції зазначає, що твердження викладені позивачем у позові є хибними, а позовній вимоги безпідставними, необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Переобладнання, що призвело до зміни облікових даних механічного транспортного засобу, повинно було відображено у його реєстраційних документах. Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу переобладнання вказаного транспортного засобу ніяк не відображено в реєстраційних документах. Звертає увагу суду, що в свідоцтві про реєстраці. Повинен бути запис «Напівпричіп бортовий крано-маніпуляторна установка Е». Таким чином у позивача було встановлено порушення п. 31.3.а) ПДР України та відповідно винесено постанову про притягнення його до відповідальності за ч.1 ст. 121 КУпАП. Позивача ознайомлено з правами особи, що притягується до адміністративної відповідальності, наміру скористатися яким останній не виявив бажання. З цих підстав представник відповідача просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку.

Пунктом 11 ч. 1ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух» від 30 червня 1993 року N 3353, встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року N 1306.

Пунктами 1.3 та 1.9.ПДРУкраїни встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України (ст.53 Закону України «Про дорожній рух»).

Статтею 222 КУпАП передбачено, що органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, зокрема, передбачені частиною першою, другою, третьою, п`ятою і шостою статті 122 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Орган (посадоваособа)оцінює доказиза своїмвнутрішнім переконанням,що ґрунтуєтьсяна всебічному,повному іоб`єктивному дослідженнівсіх обставинсправи вїх сукупності,керуючись закономі правосвідомістю(ст.252КУпАП). Розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі (ст. 283 КУпАП).

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено особою, щодо якої її винесено (ст. 287 КУпАП).

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам, як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Відповідно до ст.9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і заяку законом передбачено адміністративну відповідальність. Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.

Судом встановлено, що т.в.о. начальником ВБДР БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області капітаном поліції Пилипенком Вадимом Сергійовичем 07.05.2021 року винесена постанова про накладення адміністративного стягнення про адміністративне правопорушення в сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАА №477395 (а.с.6).

Вказаною постановою позивача ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.121 КУпАП , та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 680 гривень.

З постанови слідує, що 07.05.2021 року о 10 год. 36 хв. в м. Бориспіль Київської області по вул. Запорізька 1, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «MAN TGA 18. 480» д.н.з. НОМЕР_1 , з напівпричепом «FLOOR FLO 12-20 K1» д.н.з. НОМЕР_2 переобладнаним, з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху, а саме на напівпричіпі встановлено кран-маніпулятор, чим порушив п. 31.3 а) ПДР України та ст.32 ЗУ «Про дорожній рух».

Не погоджуючись із винесеною постановою серії БАА №477395 від 07.05.2021 року позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Пункт 31.3.(а) ПДР України передбачає заборону експлуатації транспортних засобів згідно із законодавством у разі їх виготовлення або переобладнання з порушенням вимог стандартів, правил і нормативів, що стосуються безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч.1 ст.121 КУпАП керування водієм транспортним засобом, що має несправності системи гальмового або рульового керування, тягово-зчіпного пристрою, зовнішніх світлових приладів (темної пори доби) чи інші технічні несправності, з якими відповідно до встановлених правил експлуатація його забороняється, або переобладнаний з порушенням відповідних правил, норм і стандартів - тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до вимог ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. Якщо особа, яка бере участь у справі, без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які вона посилається, суд вирішує справу на основі наявних доказів.

Суд враховує посилання позивача на те, що ним напівпричіп експлуатувався у вигляді та конструкції яка булла передбачена заводом виробником. Відповідачем ці обставини не спростовані. Відповідачем не доведено, що напівпричіп був якимось чином переобладнаний. Крім того у протоколі про адміністративне правопорушення не конкретизовано які саме вимоги стандарти, правила і нормативи було порушено.

Наданий відеозапис з бодікамери поліцейського не підтверджує факту переобладнання напівпричіпу. Інші докази відповідач суду не надав.

Враховуючи, що відповідач належним чином не довів належними і допустимими доказами факту порушення позивачем п. 31.3а) ПДР України, суд приходить до висновку, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення, передбачений ч. 1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 цього Кодексу за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у разі відсутності події і складу адміністративного правопорушення.

З урахуванням викладеного позовні вимоги позивача щодо скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення є обґрунтованими та доведеними, і підлягають задоволенню.

Враховуючи вищенаведені справу, про адміністративне правопорушення щодо позивача слід закрити.

Щодо вимоги, про стягнення з Управління патрульної поліції у Київській області на користь ОСОБА_1 витрат пов`язаних з правничою допомогою, слід зазначити наступне.

Згідно із ч.ч.1-5 ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі №826/1216/16, постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі №199/3939/18-ц та у постанові від 09 червня 2020 року у справі №466/9758/16-ц, у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18.

Позивачем до суду на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу не надано жодного доказу, в матеріалах справи відсутній договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Тому, суд приходить до висновку про відсутність підстав для стягнення з відповідача на користь ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу.

Згідно з ч. 1 ст.139 КАС України якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Звертаючись до суду з адміністративним позовом, позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 454,00 гривень, що підтверджується наявною в матеріалах справи квитанцією №56390546 від 10.06.2021 року.

Таким чином, враховуючи те, що позовні вимоги в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення підлягає задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача - Департаменту патрульної поліції за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень на користь позивача судовий збір в сумі 454 грн. 00 коп.

Керуючись, ст.ст. 7, 9, 121, 251, 278-280, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 6, 19-20, 77, 139, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, т.в.о. начальника ВБДР БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Пилипенка Вадима Сергійовича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення задовольнити частково.

Скасувати постанову БАА №477395 від 07.05.2022 року про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340,00 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КпАП України.

Справу про адміністративне правопорушення за ч.1 ст. 121 КпАП України у відношенні ОСОБА_1 - закрити, на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП за відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь ОСОБА_1 судові витрати, у вигляді спеченого судового збору у розмірі 454 гривні ( чотириста п`ятдесят чотири) 00 коп.

В іншій частині вимог залишити без задоволення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Апеляційна скарга на рішення суду відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України подається протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Шостого апеляційного адміністративного суду через Бориспільський міськрайонний суд Київської області.

Суддя Чирка С.С.