Справа № 120/3817/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа № 120/3817/22
Головуючий суддя 1-ої інстанції - Маслоід Олена Степанівна
Суддя-доповідач - Сторчак В. Ю.
28 грудня 2022 року
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді: Сторчака В. Ю.
суддів: Граб Л.С. Полотнянка Ю.П. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про скасування наказу, зобов`язання вчинити дії,
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Вінницького окружного адміністративного суду з позовною заявою до Військової частини НОМЕР_1 про визнання незаконним та скасування рішення відповідача, оформлене протоколом № 43 від 12.11.2021 року в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача з 12.08.1997 року на дату реєстрації (прописки) у м. Вінниця 11.01.2000 року; визнання незаконним та скасування наказу відповідача від 12.11.2021 року № 576 в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача на дату реєстрації (прописки) у м. Вінниця 11.01.2000 року; зобов`язання відповідача поновити позивача зі складом сім`ї на квартирному обліку при військовій частині НОМЕР_2 в загальній черзі з 12.08.1997 року.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправним та скасовано рішення Військової частини НОМЕР_1 , оформлене протоколом № 43 від 12.11.2021 року в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 з 12.08.1997 року на 11.01.2000 року.
Визнано протиправним та скасовано наказ Військової частини НОМЕР_1 від 12.11.2021 № 576 в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік ОСОБА_1 з 12.08.1997 року на11.01.2000 року.
Зобов`язано житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 12.08.1997 року.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив його скасувати та прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
Поміж іншого зазначає, що факт наявності прописки у відповідному населеному пункті при перебуванні на вищевказаному обліку передбачено і п. 1 р. 4 «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями», відповідно до якого житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до ст. 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку. З огляду на викладене, відповідач вважає, що діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, відтак підстави для задоволення позову відсутні.
Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
У відповідності до вимог ст. 311 КАС України, апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження.
Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, судова колегія вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з огляду на таке.
Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, з серпня 1997 року позивач проходив службу у військовій частині НОМЕР_3 .
12.08.1997 року позивач звернувся до командира вказаної військової частини із рапортом про розгляд питання щодо постановлення його на квартирний облік.
Засіданням житлової комісії військової частини НОМЕР_3 прийнято рішення про прийняття позивача в чергу на отримання житла з 12.08.1997 року.
В подальшому військову частину НОМЕР_3 розформовано, а правонаступником визначено військову частину НОМЕР_4 .
Рішенням комісії від 26.05.2017 року, оформленим протоколом №66, позивача зараховано в першочергову чергу на отримання жилих приміщень як учасника бойових дій з 26.05.2017 року.
За період проходження служби позивач був постійно зареєстрований у населеному пункті за місцем проходження військової служби, крім періоду з 11.05.1999 року по 11.01.2000 року. У зазначений період позивач був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 .
Внаслідок проведення інвентаризації облікових справ військовослужбовців, житловою комісією відповідача 12.11.2021 року відповідно до «Інструкції з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями» від 31.07.2018 № 380 переглянуто житлову справу позивача щодо дати його перебування на квартирному обліку у відповідача та перенесено дату перебування з 12.08.1997 року на 11.01.2000 року на підставі ст. 15 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР».
Рішення житлової комісії оголошене наказом командира відповідача від 12.11.2021 року №576.
Не погоджуючись з рішенням про перенесення дати перебування на квартирному обліку, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що такої підстави як порушення вимог п. 15 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР», для перенесення дати зарахування позивача на квартирний облік, законодавцем не передбачено.
Виходячи з викладеного, суд констатував, що рішення житлової комісії відповідача, оформлене протоколом № 43 від 12.11.2021 року та наказ відповідача №576 від 12.11.2021 року в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача слід визнати протиправними (а не незаконним, як просить позивач). Саме такий спосіб захисту відповідає положенням п. 2 ч. 1 ст. 5 та п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.
Вирішуючи питання про зобов`язання відповідача поновити позивача зі складом сім`ї на квартирному обліку в загальній черзі з 12.08.1997 року, суд, з врахуванням статті 245 КАС України, зобов`язав житлову комісію Військової частини НОМЕР_1 поновити ОСОБА_1 зі складом сім`ї на квартирному обліку при Військовій частині НОМЕР_1 в загальній черзі з 12.08.1997 року.
Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до ст. 37 Житлового кодексу УРСР (далі - ЖК УРСР), в редакції на момент виникнення спірних правовідносин, облік потребуючих поліпшення житлових умов громадян, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, що мають житловий фонд і ведуть житлове будівництво або беруть пайову участь у житловому будівництві, здійснюється за місцем роботи, а за їх бажанням - також і за місцем проживання. Нарівні з ними беруться на облік громадяни, які залишили роботу на цих підприємствах, в установах, організаціях у зв`язку з виходом на пенсію
Постановою Кабінету Міністрів України від 3 серпня 2006 року №1081 затверджено Порядок забезпечення військовослужбовців та членів їх сімей житловими приміщеннями, яким визначено алгоритм обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, надання житлових приміщень для постійного проживання. Облік військовослужбовців, які потребують поліпшення житлових умов, ведеться у військових частинах та квартирно-експлуатаційних органах.
П. 24 Порядку №1081 встановлено, що військовослужбовці зараховуються на облік згідно з рішенням житлової комісії військової частини, яке затверджується командиром військової частини.
У рішенні зазначаються дата зарахування на облік, склад сім`ї, підстави для зарахування на облік, вид черговості (загальна черга, в першу чергу, поза чергою), а також підстави включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлових приміщень, а в разі відмови в зарахуванні на облік - підстави відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.
Датою зарахування на облік вважається день, коли житловою комісією військової частини винесено рішення про зарахування військовослужбовця на облік.
Військовослужбовці, зараховані на облік, заносяться до книги обліку осіб, що перебувають в черзі на одержання житла.
Військовослужбовці зараховуються на облік незалежно від тривалості проживання у даному населеному пункті.
П. 32 Порядку № 1081 передбачено, що черговість надання житла визначається за часом зарахування на облік (включення до списків осіб, що користуються правом першочергового або позачергового одержання житлового приміщення).
Наказом Міністерства оборони України № 380 від 31.07.2018 року затверджено Інструкцію з організації забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України та членів їх сімей жилими приміщеннями, яка визначає зміст та методику забезпечення жилими приміщеннями військовослужбовців Збройних Сил України (крім військовослужбовців строкової служби), а також осіб, звільнених в запас або відставку, що залишилися перебувати після звільнення з військової служби на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання, та членів їх сімей, у тому числі членів сімей військовослужбовців, які загинули (померли), зникли безвісти під час проходження військової служби, що перебувають на обліку осіб, які потребують поліпшення житлових умов.
Відповідно до п.1 р. VІ Інструкції № 380 житловими приміщеннями для постійного проживання забезпечуються військовослужбовці та члени їх сімей, які відповідно до вимог статті 12 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» набули права та не забезпечувалися постійним житлом протягом усього часу проходження військової служби і мають календарну вислугу на військовій службі 20 років і більше, зареєстровані в населеному пункті дислокації військової частини, в якій військовослужбовець проходить службу та перебуває на відповідному обліку.
П. 6 р. І Інструкції № 380 передбачено, що військовослужбовці та члени їх сімей до одержання ними жилого приміщення для постійного проживання мають право зареєструватися у військовій частині за її місцезнаходженням.
Відповідно до п. 7,8 р. ІІ Інструкції № 380 житлова комісія військової частини (об`єднана житлова комісія) має право приймати рішення, серед іншого, щодо зміни дати зарахування (перебування) на обліку військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.
З матеріалів справи вбачається, що відповідно до рапорту позивача його з 12.08.1997 року взято на облік військовослужбовців та членів їх сімей, які потребують поліпшення житлових умов, шляхом надання жилих приміщень для постійного проживання.
Внаслідок проведення інвентаризації облікових справ військовослужбовців, житловою комісією відповідача 12.11.2021 року відповідно до Інструкції № 380 переглянуто житлову справу позивача щодо дати його перебування на квартирному обліку у відповідача та пересено дату перебування з 12.08.1997 року на 11.01.2000 року на підставі ст. 15 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР», оскільки в період з 11.05.1999 року по 11.01.2000 року позивач був зареєстрованим за адресою АДРЕСА_1 . Рішення житлової комісії оголошене наказом командира відповідача від 12.11.2021 року № 576.
Так, п. 15 "Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР» визначено, що на квартирний облік беруться потребуючі поліпшення житлових умов громадяни, які постійно проживають, а також мають реєстрацію місця проживання у даному населеному пункті.
Водночас, п. 43 зазначених Правил передбачено можливість перенесення на рік черговості на одержання жилого приміщення громадянинові, який перебуває на квартирному обліку за місцем роботі, якщо протягом попереднього року за систематичне порушення трудової дисципліни, пияцтво, хуліганство, розкрадання державного або громадського майна до нього застосовувалися заходи дисциплінарного чи громадського впливу, або заходи адміністративного стягнення чи кримінального покарання, за винятком випадку, передбаченого підпунктом 4 пункту 26 цих Правил.
Перенесення черговості на одержання жилого приміщення на рік може бути застосоване також до громадянина, який безпідставно відмовився від наданого жилого приміщення, що відповідає встановленим вимогам і розміру. Черговість може бути перенесено і в інших випадках, передбачених законодавством Союзу РСР і Української РСР.
Рішення про перенесення черговості приймається органами, які винесли рішення про взяття громадянина на квартирний облік.
Колегія суддів не приймає до уваги доводи апелянта, як підставу прийняття рішення про перенесення дати зарахування позивача на квартирний облік з 12.08.1997 року на 11.01.2000 року, відсутність реєстрації позивача за місцем проходження ним військової служби в період з 11.05.1999 року по 11.01.2000 року, оскільки з матеріалів справи вбачається, що позивач перебуває на квартирному обліку (обліку осіб та членів їх сімей, які набули право та потребують поліпшення житлових умов шляхом надання житлових приміщень для постійного проживання (загальна черга) з 12.08.1997 року. За цей період житлом за рахунок Міністерства оборони він не забезпечувався.
На момент звернення до суд з даним позовом рішення житлової комісії військової частини НОМЕР_1 що оформлене протоколом від 06.11.1997 № 37, відповідно до якого позивача було зараховано на квартирний облік з 12.08.1997 року, не скасовано. Отже, враховуючи положення п. 22 Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов, і надання їм жилих приміщень в Українській РСР, вбачається, що датою постановки позивача на квартирний облік є дата винесення рішення житловою комісією військової частини.
Колегія суддів погоджується з позицією суду першої інстанції, що в даному випадку жодних сумнівів у тому, що позивач ще станом на 12.08.1997 року вважався таким, що потребує надання житла та у зв`язку з цим постановлення на облік для його отримання, матеріали справи не надають. Окрім того, таке перебування позивача на квартирному обліку не заперечувалося протягом всього часу перебування на обліку, законність постановки на квартирний облік не оскаржувалась відповідачем.
Водночас, реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не може бути умовою реалізації прав і свобод або підставою для їх обмеження. Таким чином, наявність чи відсутність прописки не може бути визнана законною підставою для переміщення особи у черзі квартирного обліку.
Отже, з огляду на вищевикладене, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що такої підстави як порушення вимог п. 15 «Правил обліку громадян, які потребують поліпшення житлових умов і надання їм житлових приміщень в Українській РСР», для перенесення дати зарахування позивача на квартирний облік, законодавцем не передбачено.
Виходячи з викладеного, колегія суддів вважає рішення житлової комісії відповідача, оформлене протоколом № 43 від 12.11.2021 року та наказ відповідача №576 від 12.11.2021 року в частині перенесення дати зарахування на квартирний облік позивача протиправним. Відповідно і вимога про зобов`язання відповідача поновити позивача зі складом сім`ї на квартирному обліку в загальній черзі з 12.08.1997 року, є такою, що підлягає задоволенню.
Таким чином, враховуючи встановлені у справі обставини, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку і, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Відповідно до частин першої, другої, третьої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Зазначеним вимогам закону рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року, відповідає.
Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Апеляційний суд вважає, що Вінницький окружний адміністративний суд не допустив неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права при ухваленні судового рішення, внаслідок чого апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а судове рішення без змін.
Одночасно слід зазначити, що в контексті положень п.6 ч.6 ст.12 КАС України дана справа відноситься до категорій справ незначної складності, а тому відповідно до п.2 ч.5 ст.328 цього Кодексу судове рішення за результатами її розгляду судом апеляційної інстанції в касаційному порядку оскарженню не підлягає.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 09 серпня 2022 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Граб Л.С. Полотнянко Ю.П.