Справа № 480/7858/20
Суддя: Курило Л.В.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 р. Справа № 480/7858/20
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Курило Л.В.,

Суддів: Рєзнікової С.С. , Бегунца А.О. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Управління Держпраці у Сумській області на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2021, головуючий суддя І інстанції: Л.М. Опімах, вул. Герасима Кондратьєва, 159, м. Суми, 40021, повний текст складено 15.09.21 по справі № 480/7858/20

за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1

до Управління Держпраці у Сумській області

про визнання протиправними та скасування наказів та постанови,

ВСТАНОВИВ:

11 листопада 2020 року позивач, фізична особа-підприємець ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління Держпраці у Сумській області, в якій просить:

- визнати протиправним та скасувати наказ "Про проведення інспекційного відвідування" № 1081 від 15.10.2020;

- визнати протиправним та скасувати наказ "Про проведення інспекційного відвідування" № 1134 від 20.10.2020;

- визнати протиправним та скасувати постанову Управління Держпраці у Сумській області №СМ18090/183/АВ/П/ТД-ФС від 07.12.2020.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 адміністративний позов Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Управління Держпраці у Сумській області про визнання протиправними та скасування наказів та постанови задоволено частково.

Визнано протиправним і скасовано наказ Управління Держпраці у Сумській області №1134 від 23 жовтня 2020 року про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 .

Визнано протиправним і скасовано постанову Управління Держпраці у Сумській області №СМ18090/183/АВ/П/ТД-ФС від 07 грудня 2020 року про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 100000 ( сто тисяч) грн.

У задоволенні інших вимог - відмовлено.

Стянуто за рахунок бюджетних асигнувань Управління Держпраці у Сумській області на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 3103,00 грн, в рахунок відшкодування судового збору.

Відповідач не погодився із судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин справи, що призвело до неправомірного висновку, просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову в повному обсязі.

На обґрунтування апеляційної скарги вказує на те, що судом першої інстанції визнано правомірним наказ "Про проведення інспекційного відвідування" № 1081 від 15.10.2020, проте визнано протиправним та скасовано наказ "Про проведення інспекційного відвідування" № 1134 від 20.10.2020, який складений з тих саме підстав, що й перший. Також вважає, що суд мав взяти до уваги відеозапис фіксації інспекційного відвідування, оскільки про нього вказано у акті інспекційного відвідування.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги відповідача, а рішення суду першої інстанції просив залишити без змін.

Відповідно до ч. 1 ст. 308, п.3 ч.1 ст.311 КАС України справа розглянута в межах доводів апеляційної скарги, в порядку письмового провадження.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, апеляційну скаргу, дослідивши докази по справі, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що судом встановлено, що 15.10.2020 начальником Управління Держпраці у Сумській області виданий наказ № 1081 виданий наказ про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в тому числі з неповнолітніми (а.с. 26).

16.10.2020 інспекторами праці Міщенко К.Ю. та ОСОБА_2 проведене інспекційне відвідування позивача, в ході якого порушень не виявлено, про що складений акт №СМ 17970/183/АВ (а.с. 61-65).

23.10.2020 начальником Управління Держпраці у Сумській області виданий наказ № 1134 про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 з питань додержання законодавства про працю в частині належного оформлення трудових відносин з найманими працівниками, в тому числі з неповнолітніми (а.с.24).

З 28 по 29 жовтня 2020 року інспекторами праці Міщенко К.Ю. та Лисенко В.М. проведене інспекційне відвідування позивача, в ході якого встановлене порушення, яке полягало в тому, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 допущено до роботи ОСОБА_3 та ОСОБА_4 без оформлення трудового договору, чим порушено вимоги частин першої та третьої статті 24 КЗпП України, про що складений акт №СМ 18090/183/АВ ( а.с.66-72).

07.12.2020 Управлінням Держпраці у Сумській області прийнята постанова про накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення № СМ 18090/183/АВ/П/ТД-ФС у розмірі 100000 грн. (а.с.57-60).

Не погодившись з наказами про проведення перевірки позивача та накладення на позивача штрафу за порушення законодавства про працю та зайнятість населення, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог у частині визнання протиправним та скасування наказу "Про проведення інспекційного відвідування" № 1081 від 15.10.2020 суд першої інстанції виходив з його правомірності.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визнання протиправними та скасування наказу №1134 від 23 жовтня 2020 року про проведення інспекційного відвідування Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та постанови Управління Держпраці у Сумській області №СМ18090/183/АВ/П/ТД-ФС від 07 грудня 2020 року про накладення на Фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 штрафу у розмірі 100000 ( сто тисяч) грн, суд першої інстанції виходив з відсутності належних підстав для проведення інспекційного відвідування через 8 днів після попереднього а також з необґрунтованості висновків акту такого відвідування.

Враховуючи оскарження відповідачем судового рішення першої інстанції фактично лише в частині задоволення позовних вимог та меж перегляду, передбачені ст. 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 259 Кодексу законів про працю України державний нагляд та контроль за додержанням законодавства про працю юридичними особами незалежно від форми власності, виду діяльності, господарювання, фізичними особами - підприємцями, які використовують найману працю, здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 1 Положення про Державну службу України з питань праці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 №96 Державна служба України з питань праці (Держпраці) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, і який реалізує державну політику у сферах промислової безпеки, охорони праці, гігієни праці, поводження з вибуховими матеріалами промислового призначення, здійснення державного гірничого нагляду, а також з питань нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю, зайнятість населення, загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності, у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, на випадок безробіття (далі - загальнообов`язкове державне соціальне страхування) в частині призначення, нарахування та виплати допомоги, компенсацій, надання соціальних послуг та інших видів матеріального забезпечення з метою дотримання прав і гарантій застрахованих осіб.

Процедура здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю юридичними особами (включаючи їх структурні та відокремлені підрозділи, які не є юридичними особами) та фізичними особами, які використовують найману працю визначена Порядком здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.08.2019 № 823 "Деякі питання здійснення державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю (далі - Порядок № 823) з урахуванням особливостей, визначених Конвенцією Міжнародної організації праці N 81 1947 року про інспекцію праці у промисловості й торгівлі, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1985-IV, Конвенцією Міжнародної організації праці № 129 1969 року про інспекцію праці в сільському господарстві, ратифікованою Законом України від 8 вересня 2004 р. N 1986-IV, та Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" (далі - Закон).

Заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю, крім заходів з питань виявлення неоформлених трудових відносин, здійснюються відповідно до вимог Закону та з урахуванням пунктів 2-4 цього Порядку.

Відповідно до пунктів 2-4 Порядку №823 заходи державного контролю за додержанням законодавства про працю з питань виявлення неоформлених трудових відносин здійснюються у формі інспекційних відвідувань, що проводяться інспекторами праці Держпраці та її територіальних органів.

Інспекторами праці є посадові особи Держпраці та її територіальних органів (далі - органи контролю), посадовими обов`язками яких передбачено повноваження щодо здійснення державного контролю за додержанням законодавства про працю (далі - контрольні повноваження) та які пройшли перевірку знань у порядку, визначеному Мінекономіки.

Контрольні повноваження інспектора праці підтверджуються службовим посвідченням встановленої Мінекономіки форми, що видається Держпраці та її територіальними органами.

Уніфікована форма акта інспекційного відвідування, в якому визначається вичерпний перелік питань, що підлягають інспектуванню, припису, попередження, а також вимоги інспектора праці затверджуються в установленому порядку та оприлюднюються на офіційному веб-сайті Держпраці.

Порядок повідомної реєстрації інспекційних відвідувань та рішень інспектора праці про відвідування роботодавця, передбачене пунктом 28 цього Порядку, визначається Держпраці.

Відповідно до п.5 Порядку №823 підставами для здійснення інспекційних відвідувань, серед іншого є рішення керівника органу контролю про проведення інспекційних відвідувань, прийняте за результатами аналізу інформації, отриманої із засобів масової інформації, інших джерел, доступ до яких не обмежений законодавством, та джерел, зазначених у підпунктах 1, 2, 4 - 7 цього пункту.

Останнім абзацом п. 5 Порядку № 823 визначено, що перед реєстрацією інспекційного відвідування роботодавця, щодо якого протягом попередніх шести календарних місяців здійснювалися інспекційні відвідування, керівник органу контролю (інша уповноважена ним посадова особа) вивчає питання про доцільність його проведення.

Відповідно до преамбули Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності від 05 квітня 2007 року № 877-V (далі - Закон № 877-V) цей Закон визначає правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону № 877-V заходи контролю здійснюються, зокрема органами державного нагляду та контролю за додержанням законодавства про працю та зайнятість населення у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами.

Згідно з частиною п`ятою вказаної вище статті Закону № 877-V зазначені у частині четвертій цієї статті органи, що здійснюють державний нагляд (контроль) у встановленому цим Законом порядку з урахуванням особливостей, визначених законами у відповідних сферах та міжнародними договорами, зобов`язані забезпечити дотримання вимог статті 1, статті 3, частин першої, четвертої, шостої - восьмої, абзацу другого частини десятої, частин тринадцятої та чотирнадцятої статті 4, частин першої - четвертої статті 5, частини третьої статті 6, частин першої - четвертої та шостої статті 7, статей 9, 10, 19, 20, 21, частини третьої статті 22 цього Закону.

Статтею 3 Закону № 877-V закріплені основні принципи державного нагляду (контролю), відповідно до яких державний нагляд ( контроль) здійснюється, зокрема за принципами об`єктивності та неупередженості здійснення державного нагляду (контролю), неприпустимості проведення перевірок суб`єктів господарювання за анонімними та іншими безпідставними заявами, а також невідворотності відповідальності осіб за подання таких заяв; здійснення державного нагляду (контролю) лише за наявності підстав та в порядку, визначених законом.

Підставою для видачі 15.10.2020 наказу № 1081 стала службова записка начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Сумській області Вікторії Чортенко від 15.10.2020 № 278/04-35/2020 з посиланням на інформацію, що була зазначена в кабінеті інспектора праці на порталі електронних послуг Пенсійного фонду України, про те, що позивач не подає звіти з кількістю застрахованих осіб за останні два роки (а.с. 25).

Суд першої інстанції дійшов висновку, що отримання контролюючим органом зазначеної інформації узгоджується з вимогами п. 5 Порядку № 823 та є підставою для прийняття рішення про проведення інспекційного відвідування, тому наказ Управління Держпраці у Сумській області від 15.10.2020 № 1081 є правомірним, а позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Вказані висновки судом апеляційної інстанції не перевіряються, оскільки рішення суду першої інстанції у цій частині не оскаржується.

Надаючи оцінку правомірності наказу Управління Держпраці у Сумській області № 1134 від 23.10.2020 про проведення інспекційного відвідування фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 колегія суддів зазначає таке.

Цей наказ за своїм змістом повністю дублює попередній наказ від 15.10.2020, винесений за 8 днів до наказу Управління Держпраці у Сумській області № 1134 від 23.10.2020.

Підставою для винесення наказу Управління Держпраці у Сумській області № 1134 від 23.10.2020 стала службова записка начальника відділу Вікторії Чортенко № 278/04-35/2020 від 20.10.2020, в якій остання зазначає про хибність висновків інспекторів праці про відсутність порушень під час першого інспекційного відвідування та про відсутність звітності до ПФУ щодо кількості застрахованих осіб (а.с. 27).

Як правомірно враховано судом першої інстанції, перша службова записка, на підставі якої винесено первинний наказ про проведення перевірки, була вмотивована відсутністю звітності до ПФУ щодо кількості застрахованих осіб.

Тобто, фактичною підставою для призначення обох інспекційних відвідувань з різницею у 8 днів слугувала одна й та сама інформація про відсутність звітності до ПФУ щодо кількості застрахованих осіб, яка вже була перевірена під час першого інспекційного відвідування.

Колегія суддів, дослідивши службову записку зазначає, що вона не містить оцінки висновків інспекторів праці під час попередньої перевірки, жодних обґрунтувань та мотивів, на підставі яких посадова особа дійшла висновку про хибність висновків інспекторів праці під час попередньої перевірки, питання про відсутність звітності до ПФУ щодо кількості застрахованих осіб вже було предметом перевірки.

Одночасно, колегія суддів з досліджених посадової інструкції начальника відділу з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Сумській області та положення про відділ з питань додержання законодавства про працю, зайнятість та інших нормативно-правових актів Управління Держпраці у Сумській області встановила відсутність у начальника вказаного відділу та самого відділу як проводити перевірки висновків актів інспекційних відвідувань інспекторів праці так і право з власної ініціативи ініціювати проведення інспекційних відвідувань суб`єктів господарювання.

З огляду на вказане, колегія суддів вважає, що керівником Управління Держпраці в Сумській області прийнято два однакових рішення з приводу одних і тих же обставин за однією і тією ж інформацією, та, в порушення вимог п.5 Порядку №823 без вивчення питання про доцільність проведення повторного інспекційного відвідування впродовж дуже стислого проміжку часу (восьми календарних днів), що порушує основні принципи державного нагляду (контролю), наведені вище по тексту цієї постанови.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про невідповідність спірного наказу № 1134 від 23.10.2020 критеріям, визначеним у ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України, з огляду на що вважає його протиправним та таким, що підлягає скасуванню.

Колегія суддів зазначає, що скасування наказу на проведення інспекційного відвідування є підставою і для визнання протиправним самого інспекційного відвідування та його наслідків, зокрема, постанови про накладення на позивача штрафу.

Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про необґрунтованість висновків відповідача про вчинення позивачем порушень законодавства про працю та зайнятість населення.

Так, відповідальність за порушення законодавства про працю передбачена ст. 265 Кодексу законів про працю України, зокрема, підставою для притягнення до відповідальності відповідно до абзацу 2 частини 2 ст. 265 Кодексу є фактичний допуск працівника до роботи без оформлення трудового договору (контракту), оформлення працівника на неповний робочий час у разі фактичного виконання роботи повний робочий час, установлений на підприємстві, та виплати заробітної плати (винагороди) без нарахування та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та податків - у тридцятикратному розмірі мінімальної заробітної плати, встановленої законом на момент виявлення порушення, за кожного працівника, щодо якого скоєно порушення.

Відповідно до ч. 3 ст. 24 Кодексу працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Тобто, для притягнення позивача до відповідальності необхідно встановити дві обставини, а саме: існування між сторонами трудових відносин та відсутність передбаченого законом оформлення цих відносин.

Відповідно до статті 21 КЗпП України, трудовий договір - це угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

Працівник має право реалізувати свої здібності до продуктивної і творчої праці шляхом укладення трудового договору на одному або одночасно на декількох підприємствах, в установах, організаціях, якщо інше не передбачене законодавством, колективним договором або угодою сторін.

Особливою формою трудового договору є контракт, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (в тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть встановлюватися угодою сторін. Сфера застосування контракту визначається законами України.

Фактичний допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи з відома роботодавця.

Згідно зі статтею 24 КЗпП України трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов`язковим: 1) при організованому наборі працівників; 2) при укладенні трудового договору про роботу в районах з особливими природними географічними і геологічними умовами та умовами підвищеного ризику для здоров`я; 3) при укладенні контракту; 4) у випадках, коли працівник наполягає на укладенні трудового договору у письмовій формі; 5) при укладенні трудового договору з неповнолітнім (стаття 187 цього Кодексу); 6) при укладенні трудового договору з фізичною особою; 7) в інших випадках, передбачених законодавством України.

При укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Надаючи оцінку висновкам контролюючого органу про допуск позивачем працівника до роботи без оформлення трудового договору, викладеним в акті перевірки, колегія суддів дійшла висновку, що вони не відповідають фактичним обставинам справи та не доведені відповідачем належними і допустимими доказами.

Так, з матеріалів справи судами встановлено, що між позивачем та ФОП ОСОБА_4 укладений договір про спільну діяльність ( а.с.127) відповідно до якого ФОП ОСОБА_4 також має доступ до обладнання, здійснює постачання компонентів для приготування кави, здійснює продаж готової продукції, розподіл прибутку, отриманого від спільної діяльності відбувався в рівних частинах. При цьому, пояснення, надані ОСОБА_4 в ході інспекційного відвідування, не суперечать цим обставинам та не вказують існування трудових відносин між ФОП ОСОБА_4 та позивачем.

Більш того, колегія суддів зауважує що при проведенні попереднього інспекційного відвідування інспектори праці вже надали оцінку вказаному договору про спільну діяльність та встановили відсутність жодних порушень з боку позивача.

Так само відповідачем, всупереч вимог ч. 2 ст. 77 КАС України, не надано беззаперечних доказів фактичного існування трудових відносин між позивачем та ОСОБА_3 .

Разом з тим, позивач надав укладений між ним та ОСОБА_3 цивільно-правовий договір про надання послуг з технічного обслуговування майна від 10 жовтня 2020 року (а.с. 74), відповідно до умов якого виконавець зобов`язується надати послуги щодо технічного обслуговування спеціалізованого причіпу та обладнання, яке розміщене у ньому, оскільки технічне обслуговування майна, в залежності від інтенсивності його використання потребує чищення фільтрів, мийку внутрішніх змінних складових кавової машини.

При цьому, при повторному інспекційному відвідуванні інспектори праці проігнорували пояснення ОСОБА_3 від 28 жовтня 2020 року, надані під час інспекційного відвідування, щодо відсутності у неї графіку роботи та неотримання нею заробітної плати (а.с. 101).

При цьому, колегія суддів погоджується з висновком суду про неможливість врахування наданого відповідачем електронного диску, на якому зафіксований хід інспекційного відвідування з огляду на таке.

У розумінні ч. 1 ст. 99 КАСУ України електронний диск з відеозаписом, наданий відповідачем є електронним доказом.

Відповідно до частин 2-5 ст. 99 КАСУ України електронні докази подаються в оригіналі або в електронній копії, засвідченій електронним цифровим підписом, прирівняним до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис". Учасник справи, який подає копію електронного доказу, повинен зазначити про наявність у нього або іншої особи оригіналу електронного доказу. Якщо подано копію (паперову копію) електронного доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал електронного доказу. Якщо оригінал електронного доказу не поданий, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність копії (паперової копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги.

Суд першої інстанції цілком правильно критично оцінив посилання відповідача на дані відеозапису як доказ, яким зафіксовано події інспекційного відвідування щодо працевлаштування названих вище осіб у позивача оскільки оригінал електронного доказу у відповідача відсутній, а на дослідженій в судовому засіданні копії некоректно відображений час запису, а також надане відео не є цілим.

Враховуючи наведене, наданий представником відповідача диск із відеозаписом подій, пов`язаних із проведенням інспекційного відвідування, суд правомірно не прийняв до уваги як доказ.

Інших доказів допущення до роботи без укладання трудового договору осіб, зазначених у акті, відповідачем не надано.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб, інших суб`єктів при здійсненні ними владних управлінських функцій на основі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, шляхом справедливого, неупередженого та своєчасного розгляду адміністративних справ.

Згідно з ч. 1 ст. 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Колегія суддів вважає, що рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 по справі № 480/7858/20 відповідає вимогам ст. 242 КАС України, а тому відсутні підстави для його скасування та задоволення апеляційних вимог відповідача.

Частиною 1 ст. 315 КАС України визначено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно з ч. 1 ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин сторін норми матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись ст. ст. 311, 315, 316, 321, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Управління Держпраці у Сумській області - залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 10.09.2021 по справі № 480/7858/20 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Л.В. Курило
Судді С.С. Рєзнікова А.О. Бегунц