Справа № 260/1433/22
Суддя: Мартинюк Н.М.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

28 грудня 2022 року

м. Київ

справа №260/1433/22

адміністративне провадження №К/990/34901/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Мартинюк Н.М.,

суддів: Жука А.В., Мельник-Томенко Ж.М.,

перевіривши матеріали касаційної скарги Департаменту патрульної поліції на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі №260/1433/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України, в якому просив суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Управління патрульної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції від 4 березня 2022 року №573 о/с про звільнення зі служби в поліції ОСОБА_1 та поновити на попередньому місці служби в поліції та допустити в цій частині негайне виконання судового рішення у випадку його задоволення.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2022 року, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року, адміністративний позов задоволено:

- визнано протиправним та скасовано наказ Управління Національної поліції в Закарпатській області Департаменту патрульної поліції Національної поліції України по особовому складу №573 о/с від 4 березня 2022 року про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновлено старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на займаній під час звільнення посаді інспектора взводу №2 роти №2 (з обслуговування м. Ужгорода) батальйону з 6 березня 2022 року.

Рішення в частині поновлення старшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 на посаді інспектора взводу №2 роти №2 батальйону (з обслуговування м. Ужгорода) підлягає до негайного виконання.

Не погоджуючись з рішенням апеляційної інстанції, Департамент патрульної поліції звернувся з касаційною скаргою до Верховного Суду як суду касаційної інстанції в адміністративних справах відповідно до статті 327 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - "КАС України"), надіславши її 12 грудня 2022 року безпосередньо до суду касаційної інстанції.

У своїй касаційній скарзі Департамент патрульної поліції просить скасувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі №260/1433/22, а справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. Також, скаржник просить поновити строк касаційного оскарження.

Під час перевірки зазначених матеріалів встановлено, що подана касаційна скарга не відповідає вимогам статті 330 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), а тому підлягає залишенню без руху, з огляду на наступне.

Так, згідно статті 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення.

Строк на подання касаційної скарги також може бути поновлений у разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною п`ятою статті 333 цього Кодексу.

Постанова Восьмого апеляційного адміністративного суду у справі №260/1433/22 ухвалена 27 жовтня 2022 року. Повний текст складено того ж дня. Однак, скаржник подав касаційну скаргу 12 грудня 2022 року, тобто з пропуском строку на касаційне оскарження.

У касаційній скарзі вказує, що повний текст постанови суду апеляційної інстанції отримано Департаментом патрульної поліції 14 листопада 2022 року, в підтвердження чого надає копію постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року з проставленим на ньому внутрішнім штампом Департаменту патрульної поліції Вх.№8836 про його отримання 14 листопада 2022 року.

Однак цей доказ не є достатнім для поновлення процесуального строку, оскільки свідчить лише про реєстрацію отриманої постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду Департаментом патрульної поліції і аж ніяк не свідчить про дату фактичного її отримання.

Жодних інших належних і допустимих доказів на підтвердження отримання оскаржуваного судового рішення апеляційного суду саме 14 листопада 2022 року скаржник не надав.

Поважними причинами визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що оскаржує судове рішення та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій, що підтверджені належними доказами.

Отже, тільки наявність об`єктивних перешкод для своєчасної реалізації прав щодо оскарження судових рішень у касаційному порядку в строк, встановлений процесуальним законом, може бути підставою для висновку про пропуск строку касаційного оскарження з поважних причин. Тобто, скаржник повинен надати Верховному Суду докази направлення судом апеляційної інстанції оскаржуваної постанови (копію конверту суду апеляційної інстанції із штрих-кодовим ідентифікатором тощо).

За таких обставин, Верховний Суд вважає неповажними наведені скаржником підстави пропуску строку на касаційне оскарження та пропонує надати відповідні докази, які б підтверджували зазначені у клопотанні підстави для його поновлення.

Крім того, відповідно до пунктів 3 та 5 частини 2 статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються судові рішення, що оскаржуються, та вимоги особи, що подає касаційну скаргу, до суду касаційної інстанції.

Як убачається з матеріалів касаційної скарги, заявник оскаржує до суду касаційної інстанції постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року, якою було залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2022 року у справі № 260/1433/22.

Водночас у вступній та прохальній частинах касаційної скарги заявник просить суд скасувати тільки постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року і не зазначає жодних вимог щодо рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 3 серпня 2022 року у справі № 260/1433/22.

Таким чином, скаржнику необхідно уточнити вимоги до суду касаційної інстанції, виходячи з його повноважень, встановлених статтею 349 КАС України, та зазначити які саме рішення судів попередніх інстанцій ним оскаржується у справі №260/1433/22 шляхом подання касаційної скарги у новій редакції, де зазначити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції та додати копії уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

Крім того, під час перевірки зазначеної касаційної скарги встановлено, що в матеріалах касаційної скарги відсутній документ в підтвердження сплати судового збору. Натомість, скаржник просить відстрочити його сплату.

В обґрунтування заяви відповідач посилається на об`єктивну неможливість здійснення сплати судового збору, що зумовлено, як вказує скаржник, введеним на всій території України воєнним станом, нестабільною ситуацією в країні.

Надаючи оцінку доводам викладеним у заяві скаржника, Верховний Суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Відповідно до статті 8 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі за таких умов: 1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або 2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена; або 3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті.

Наведені положення закону дають підстави для висновку, що звільнення від сплати судового збору, його відстрочення чи розстрочення є правом, а не обов`язком суду, при цьому суд, вирішуючи це питання, враховує майновий стан сторони.

Особа, яка заявляє відповідне клопотання, згідно із частиною першою статті 77 КАС України повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Разом з тим, із заявленого скаржником клопотання убачається, що воно не відповідає вимогам встановлених статтею 8 Закону України від 08.07.2011 №3674-VI «Про судовий збір» та свідчить про відсутність підстав для його задоволення.

При цьому, Суд зауважує, що указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 введено в Україні воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до частини другої статті 9 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах воєнного стану Кабінет Міністрів України, інші органи державної влади, військове командування, військові адміністрації, Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування здійснюють повноваження, надані їм Конституцією України, цим та іншими законами України.

Отже, лише факт введення воєнного стану на території України не може бути визнаний поважною причиною для невиконання вимог ухвали про залишення касаційної скарги без руху щодо сплати судового збору для органу державної влади, за відсутності відповідних обґрунтувань та доказів того, як саме введення воєнного стану, вплинуло на роботу цього державного органу.

Верховний Суд вважає за необхідне звернути увагу на практику Європейського суду з прав людини, за якою вимога сплатити судовий збір не порушує право заявників на доступ до правосуддя. У справі "Шишков проти Росії" ("Shishkov v. Russia", заява № 26746/05, п.108-112) Європейський суд з прав людини нагадує, що право на доступ до суду не є абсолютним та може бути обмеженим; це допускається, оскільки право доступу за своєю природою вимагає державного регулювання, що може змінюватися в часі та на місці відповідно до потреб та ресурсів громади та окремих осіб ("Ashingdane v. the United Kingdom", Заява № 8225/78, п. 57).

Враховуючи вищевикладене, клопотання скаржника про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги у цій справі задоволенню не підлягає.

Згідно з частиною другою статті 169 КАС України якщо ухвала про залишення позовної заяви без руху постановляється з підстави несплати судового збору у встановленому законом розмірі, суд в такій ухвалі повинен зазначити точну суму судового збору, яку необхідно сплатити (доплатити).

Так, згідно з частиною четвертою статті 330 КАС України до касаційної скарги додається документ про сплату судового збору.

Відповідно до статей 1, 2 Закону України "Про судовий збір", судовий збір - збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом; судовий збір включається до складу судових витрат; платники судового збору - це громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення.

Підпунктом 3 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України "Про судовий збір" встановлено, що за подання касаційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 200 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви, але не більше 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до підпункту 1 пункту 3 частини другої статті 4 цього Закону ставка судового збору за подання адміністративного позову немайнового характеру, зокрема, фізичною особою встановлена на рівні 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 4 Закону України "Про судовий збір" визначено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" станом на 1 січня 2022 року розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб становив: 2 481 грн.

Відповідно до частини 4 статті 6 Закону України "Про судовий збір", якщо скаргу (заяву) подано про перегляд судового рішення в частині позовних вимог (сум, що підлягають стягненню за судовим рішенням), судовий збір за подання скарги (заяви) вираховується та сплачується лише щодо перегляду судового рішення в частині таких позовних вимог (оспорюваних сум).

Як вбачається зі змісту оскаржуваного судового рішення, позов у цій справі заявлено у 2022 році фізичною особою вимоги якої були задоволені судами попередніх інстанцій щодо двох вимог немайнового характеру.

Відтак, скаржнику необхідно сплатити судовий збір за дві вимоги немайнового характеру у розмірі: 3969,60 грн (2481*0,4*200%*2).

Реквізити для сплати судового збору:

ГУК у м.Києві/Печерський район/22030102;

код отримувача ;

банк отримувача - Казначейство України (ЕАП)

номер рахунку отримувача (стандарт IBAN) - UA0026007;

код класифікації доходів бюджету: 22030102 "Судовий збір (Верховний Суд, 055)";

призначення платежу: "*;101; _____ (код ЄДРПОУ/реєстраційний номер облікової картки платника податків - фізичної особи або серія та номер паспорта громадянина України в установлених законом випадках); судовий збір, за позовом _____ (ПІБ/назва), Верховний Суд (Касаційний адміністративний суд)".

Згідно з частиною другою статті 332 КАС України до касаційної скарги, яка не оформлена відповідно до вимог, встановлених статтею 330 цього Кодексу, застосовуються положення статті 169 цього кодексу.

Згідно положень частини першої та другої статті 169 КАС України, суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху. В ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Отже, касаційна скарга подана після закінчення строку на касаційне оскарження і не відповідає вимогам статті 330 КАС України, а тому відповідно до частини другої статті 332 КАС України суд дійшов висновку про залишення її без руху зі встановленням особі, яка її подала, строку для усунення недоліків, а саме надання: 1) клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, де вказати інші підстави пропуску строку з наданням відповідних доказів їх поважності; 2) документу про сплату судового збору, 3) уточнити рішення, які оскаржуються, шляхом подання касаційної скарги у новій редакції, де зазначити оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанції та додати копії уточненої касаційної скарги відповідно до кількості учасників справи.

На підставі вищенаведеного та керуючись статями 169, 330, 332 КАС України,

УХВАЛИВ:

1. Визнати неповажними підстави пропуску строку Департаментом патрульної поліції на касаційне оскарження постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі №260/1433/22.

2. У задоволенні клопотання Департаменту патрульної поліції про відстрочення сплати судового збору відмовити.

3. Касаційну скаргу Департаменту патрульної поліції на постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27 жовтня 2022 року у справі №260/1433/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Закарпатській області, Департаменту патрульної поліції Національної поліції України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на роботі -залишити без руху.

4. Надати скаржнику десятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали, для усунення недоліків касаційної скарги, які зазначені в мотивувальній частині ухвали.

5. Роз`яснити, що у разі невиконання вимог цієї ухвали в установлений судом строк у відкритті касаційного провадження буде відмовлено.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

……………………………

……………………………

……………………………

Н.М. Мартинюк

А.В. Жук

Ж.М. Мельник-Томенко,

Судді Верховного Суду