Справа № 320/904/22
Суддя: Шевченко А.В.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року Київ № 320/904/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Шевченко А.В., розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки),

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивачка, ОСОБА_1 ) звернулася до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Київській області (далі відповідач, ГУ ДПС у Київській області), в якому просила визнати протиправною та скасувати вимогу відповідача № Ф-71934-1008 від 15.12.2021 про стягнення з позивачки грошових коштів в сумі 3300, 00 грн., як недоїмки єдиного внеску.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що оскільки позивачка перебуває у трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням «Левицький та партнери», яке виплачує їй заробітну плату, утримує та перераховує до відповідних бюджетів усі обов`язкові платежі, у тому числі єдиний соціальний внесок, то формування спірної вимоги є безпідставним та призведе до подвійної сплати відповідного внеску, що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Ухвалою суду від 31.01.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Представник відповідача подав письмовий відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не зважаючи на те, що позивачка не займалась незалежною професійною діяльністю в якості адвоката та не отримувала жодного доходу з 01.01.2017, проте зобов`язана нараховувати і сплачувати ЄСВ, оскільки у цей період була зареєстрована як самозайнята особа, яка проводить незалежну професійну діяльність у сфері юридичної практики, тож спірна вимога є правомірною та скасуванню не підлягає. Також зазначив, що особи, які провадять незалежну професійну діяльність, які є одночасно найманими працівниками, не звільняються від сплати єдиного внеску за себе як особи, які провадять незалежну професійну діяльність.

Розглянувши подані сторонами (їх представниками) документи та матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивачка з 30.09.1999 має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 1642/10 та з 09.11.2017 зареєстрована в Реєстрі платників податків як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (індивідуально).

Відповідно до даних картки платника податків позивачки вбачається, що станом на 19.01.2021 обліковується нарахування ЄСВ ФОП, у т.ч. з незалежної професійної діяльності в сумі 3300, 00 грн. (термін сплати 19.01.2021). Вказана сума в подальшому обліковується у картці платника податків, як недоїмка (заборгованість) станом на 30.04.2021, на 31.12.2021.

У зв`язку з несплатою вказаної суми, станом на 30.04.2021 обліковується недоїмка в розмірі 3300, 00 грн. по сплаті єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.

На підставі даних інформаційної системи податкових органів, відповідачем було сформовано спірну вимогу № Ф-71934-1008 від 15.12.2021 про сплату заборгованості (недоїмки) в сумі 3300, 00 грн.

Разом із тим позивачка зазначила, що самостійну адвокатську діяльність не здійснює, інших доходів, окрім заробітної плати не отримує, оскільки перебуває у трудових відносинах з роботодавцями, що підтверджується даними трудової книжки позивачки НОМЕР_1 .

Також зазначила, що з 4 кварталу 2019 року самостійно сплачувала єдиний соціальний внесок, незважаючи на те, що в період з жовтня 2019 року по 04 серпень 2020 року в трудових відносинах не перебувала, і не здійснювала самостійної адвокатської діяльності.

Зокрема вказала, що в 2020 році нею були здійснені наступні платежі: згідно з квитанцією № 18373-1051-95486453 від 08.04.2020 сплачено ЄСВ за І квартал 2020 року в сумі 3 118, 36 грн.; згідно з квитанцією від 25.11.2020 сплачено суму ЄСВ в розмірі 1769, 27 грн. відповідно до вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 10.11.2020.

Враховуючи, що Законом України від 17.03.2020 № 533 особи, які провадять незалежну професійну діяльність (зокрема, адвокати) тимчасово були звільнені від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на період з 01.03.2020 по 31.05.2020, то сплачені суми ЄСВ за березень-травень 2020 року, відповідно, сплачено за січень, лютий, червень та липень 2020 року.

Відповідно до звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік, позивачкою визначено суми єдиного внеску, а саме: січень 1039, 06 грн., лютий - 1039, 06 грн., червень - 1039, 06 грн., липень - 1039, 06 грн.

Із 04.08.2020 позивачка перебуває у трудових відносинах з Адвокатським об`єднанням «Левицький та партнери», яке виплачує їй заробітну плату, утримує та перераховує до бюджету усі обов`язкові платежі, у тому числі ЄСВ.

Позивачка наголосила, що заборгованість по ЄСВ за 2020 рік у неї відсутня.

Уважаючи спірну вимогу протиправною, позивачка звернулася з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відповідно до частини другої статті 6 та частини другої статті 19 Конституції України органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суд зазначає, що для вирішення спору по суті, усі нижченаведені нормативно-правові акти, застосовані до спірних правовідносин у редакціях на момент прийняття спірної вимоги.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку визначає Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 № 2464-VI (далі Закон № 2464-VI).

Відповідно до пунктів 2-6, 10 частини першої статті 1 Закону № 2464-VI, єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування; 3) застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок; 4) максимальна величина бази нарахування єдиного внеску - максимальна сума доходу застрахованої особи на місяць, що дорівнює п`ятнадцяти розмірам мінімальної заробітної плати, встановленої законом, на яку нараховується єдиний внесок; 5) мінімальний страховий внесок - сума єдиного внеску, що визначається розрахунково як добуток мінімального розміру заробітної плати на розмір внеску, встановлений законом на місяць, за який нараховується заробітна плата (дохід), та підлягає сплаті щомісяця; 6) недоїмка - сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена у строки, встановлені цим Законом, обчислена податковим органом у випадках, передбачених цим Законом; страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Згідно із частиною першої статті 2 Закону, платниками єдиного внеску є, зокрема: роботодавці, окрім іншого: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності, відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами (абзац другий пункту 1); особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності (пункт 4 частини першої).

Відповідно до частини шостої статті 4 Закону № 2464-VI, особи, зазначені у пунктах 4 і 5 частини першої цієї статті, які мають основне місце роботи або уклали гіг-контракт з резидентом Дія Сіті в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні», звільняються від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Такі особи можуть бути платниками єдиного внеску за умови самостійного визначення ними бази нарахування за місяці звітного періоду, за які роботодавцем (резидентом Дія Сіті) сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі менше мінімального страхового внеску. Самостійно визначена такими особами база нарахування не може перевищувати максимальну величину бази нарахування єдиного внеску, встановлену цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 7 Закону, єдиний внесок нараховується:

для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого) частини першої статті 4 цього Закону, - на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України «Про оплату праці», та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами; для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, - на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску за місяць, у якому отримано дохід (прибуток).

У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, такий платник має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Відповідно до частини четвертої статті 8 Закону, порядок нарахування, обчислення і сплати єдиного внеску визначається цим Законом, в частині адміністрування - Податковим кодексом України, та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Згідно із частиною другою, четвертою статті 9 Закону, обчислення єдиного внеску здійснюється на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) виплат (доходу), на які відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Обчислення єдиного внеску за минулі періоди, крім випадків сплати єдиного внеску згідно з частиною п`ятою статті 10 цього Закону, здійснюється виходячи з розміру єдиного внеску, що діяв на день нарахування (обчислення, визначення) заробітної плати (доходу), на яку відповідно до цього Закону нараховується єдиний внесок.

Суми помилково сплаченого єдиного внеску зараховуються в рахунок майбутніх платежів єдиного внеску або повертаються платникам у порядку і строки, визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, за погодженням з центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування (частини тринадцята статті 9 Закону).

Згідно із частиною третьою статті 25 Закону, суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Відповідно до частини четвертої статті 25 Закону, податковий орган у порядку, за формою та у строки, встановлені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, надсилає в паперовій та/або електронній формі платникам єдиного внеску вимогу про сплату недоїмки з єдиного внеску.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена за результатами документальної перевірки, надсилається (вручається) платнику в порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Вимога про сплату недоїмки з єдиного внеску, винесена з метою стягнення недоїмки з єдиного внеску у разі його несплати платником у визначені цим Законом строки, надсилається податковим органом платнику в паперовій та/або електронній формі у порядку, визначеному статтею 42 Податкового кодексу України.

Аналіз викладених норм Закону свідчить, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, уважається самозайнятою особою і платником єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування лише при умові, що така особа не є найманим працівником в межах такої незалежної професійної діяльності і, що вона отримує дохід саме від такої незалежної професійної діяльності

При цьому, якщо особа, яка провадять незалежну професійну діяльність (юридичну практику, в тому числі адвокатську), має основне місце роботи, то така особа звільняється від сплати за себе єдиного внеску за місяці звітного періоду, за які роботодавцем сплачено страховий внесок за таких осіб у розмірі не менше мінімального страхового внеску. Також, якщо особа, яка провадять незалежну професійну діяльність (юридичну практику, в тому числі адвокатську), не отримувала дохід (прибуток) у звітному періоді або окремому місяці звітного періоду, то така особа має право самостійно визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом (абзац другий пункту 2 частини першої статті 7 Закону).

У свою чергу, відповідно до пунктів 1-4 розділ VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України 20.04. 2015 № 449 (у редакції наказу від 21.12.2020 № 790) вбачається, що до платників, які не виконали визначені Законом обов`язки щодо нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, застосовуються заходи впливу та стягнення.

У разі виявлення платником своєчасно не нарахованих сум єдиного внеску такі платники зобов`язані самостійно обчислити ці внески, відобразити їх у звітності, що подається платником до податкових органів, та сплатити їх. До такого платника застосовуються штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

У разі виявлення податковим органом своєчасно не нарахованих та/або не сплачених платником сум єдиного внеску такий податковий орган обчислює суми єдиного внеску, що зазначаються у вимозі про сплату боргу (недоїмки), та застосовує до такого платника штрафні санкції в порядку і розмірах, визначених розділом VII цієї Інструкції.

Сума єдиного внеску, своєчасно не нарахована та/або не сплачена в строки, встановлені Законом, обчислена податковими органами у випадках, передбачених Законом, є недоїмкою.

Суми недоїмки стягуються з нарахуванням пені та застосуванням штрафів.

Податкові органи надсилають (вручають) платникам вимогу про сплату боргу (недоїмки), якщо: дані документальних перевірок свідчать про донарахування сум єдиного внеску податковими органами; платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску; платник має на кінець календарного місяця борги зі сплати фінансових санкцій.

У випадку, передбаченому абзацом другим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) приймається відповідним податковим органом протягом 15 робочих днів з дня, що настає за днем вручення платнику акта перевірки, а за наявності заперечень платника єдиного внеску до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки.

Податковий орган надсилає (вручає) вимогу про сплату боргу (недоїмки) платнику єдиного внеску протягом трьох робочих днів з дня її винесення.

У випадках, передбачених абзацами третім та/або четвертим цього пункту, вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається): платникам, зазначеним у пункті 1 статті 4 Закону, протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій).

Під частковим зменшенням суми недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованості зі сплати фінансових санкцій) для цілей цього пункту вважається зменшення загальної суми боргу (недоїмки) з єдиного внеску, яка включає нараховані та несплачені суми єдиного внеску (фінансових санкцій) за останній календарний місяць, в якому відбулось таке зменшення.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ДПС (далі - ІТС) на суму боргу, що перевищує 10 гривень.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) крім загальних реквізитів має містити відомості про розмір боргу, в тому числі суми недоїмки, штрафів та пені, обов`язок погасити борг та можливі наслідки його непогашення в установлений строк.

Вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі актів документальних перевірок, звітів платника про нарахування єдиного внеску та облікових даних з ІТС за формою згідно з додатком 6 до цієї Інструкції (для платника - юридичної особи, у тому числі відокремлених підрозділів юридичної особи) або за формою згідно з додатком 7 до цієї Інструкції (для платника - фізичної особи).

Враховуючи наведене, судом із матеріалів справи встановлено, що незважаючи на те, що позивачка має свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю з 1999 року, вона індивідуальну юридичну практику не здійснювала та мала основне місце роботи, окрім періоду з листопада 2019 року по серпень 2020 року. При цьому, роботодавці сплачували за позивачку єдиний внесок, що підтверджується даними реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування (індивідуальні відомості про застраховану особу).

Також вказаними даними підтверджено, що з листопада 2017 року по лютий 2020 року та з червня 2020 року по липень 2020 року позивачка добровільно (у тому числі, додатково) сплачувала єдиний внесок за себе, хоча у трудових відносинах з роботодавцем не перебувала та не здійснювала самостійної адвокатської діяльності (доходу не отримувала).

Окрім того, як вбачається з матеріалів справи, позивачка двома платежами сплатила єдиний внесок за 2020 рік на загальну суму 4887, 63 грн. (у тому числі, за І квартал 2020 року в розмірі 3118, 36 грн.). При цьому, відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 розмір мінімальної зарплати становив 4723 грн., отже мінімальний розмір єдиного внеску на місяць становив 1039, 06 грн. (22% від мінімальної зарплати), відповідно, квартальна сума складала 3117, 18 грн.

Разом із тим, Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» від 17.03.2020 № 533, особи, зазначені у пунктах 4, 5 та 5-1 частини першої статті 4 Закону, тимчасово звільнялися від нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску, в частині сум, що підлягають нарахуванню, обчисленню та сплаті такими особами за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року за себе. При цьому положення абзацу другого пункту 2 частини першої статті 7 цього Закону щодо таких періодів для таких осіб не застосовуються. Такі особи можуть прийняти рішення про нарахування, обчислення та сплату єдиного внеску за періоди з 1 по 31 березня та з 1 по 30 квітня 2020 року в розмірах та порядку, визначених цим Законом. У такому разі інформація про сплачені суми зазначається у звітності про нарахування єдиного внеску за звітний період, визначений для таких осіб цим Законом.

Враховуючи дані звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2020 рік, позивачка скористалась наведеною пільгою.

Разом із тим, відповідачем не надано до суду належних обґрунтованих доводів або належних та допустимих доказів того, що позивачка здійснювала незалежну професійну діяльність, як самозайнята особа та отримувала дохід від такої діяльності.

Окрім того, відповідачем не надано до суду обґрунтованих доводів або належних та допустимих доказів щодо періоду, за який позивачці сформовано недоїмку по сплаті єдиного внеску, а також щодо не нарахування пені та штрафу за спірною вимогою, якщо відповідач вважав, що недоїмка була наявна, як це передбачено наведеними вимогами законодавства.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Водночас, відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам, відповідач як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності сформованої ним спірної вимоги № Ф-71934-1008 від 15.12.2021 про стягнення з позивачки грошових коштів в сумі 3300, 00 грн., як недоїмки єдиного внеску.

У підсумку, з урахування зазначеного в сукупності, суд доходить висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі.

Згідно із частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до квитанції ID 6162-4498-5261-7690 від 04.01.2022 позивачкою сплачено судовий збір в сумі 992, 40 грн., який підлягає стягненню на її користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 6, 7, 9, 14, 73-78, 90, 139, 143, 242-246, 250, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

позов ОСОБА_1 задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Київській області № Ф-71934-1008 від 15.12.2021 про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів в сумі 3300, 00 грн., як недоїмки єдиного внеску.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 ; місце проживання: АДРЕСА_1 ) сплачений судовий збір в сумі 992, 40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Київській області (ЄДРПОУ ВП: 44096797№ місцезнаходження: 03151, м. Київ, вул. Народного Ополчення, буд. 5, корпус А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Шевченко А.В.