Справа № 300/4018/22
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"28" грудня 2022 р. справа № 300/4018/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 500000,00 грн., -
ВСТАНОВИВ:
Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (надалі - позивач) звернулось до суду з позовом до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (надалі відповідач, ФОП ОСОБА_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 500 000,00 грн.
Позовні вимоги мотивовані наявністю у відповідача заборгованості по сплаті фінансових санкцій у вигляді штрафу, яка виникла внаслідок несплати узгодженої суми грошового зобов`язання згідно рішення про застосування фінансових санкцій від 13.10.2020 за № 000015/0706 на суму 500 000,00 грн.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 11.10.2022 відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження (а.с.19).
Відповідач скористався правом подання відзиву на позов, в якому вказав на передчасність стягнення боргу, оскільки він непогоджується з постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №300/3759/20, вважає, що спір щодо правомірності прийняття позивачем рішення про застосування до нього фінансових санкцій не вирішено, так як має на меті оскаржувати постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №300/3759/20 до Верховного Суду, а у разі відмови у відкритті касаційного провадження буде звертатись до Європейського суду з прав людини (а.с.23).
Разом із відзивом на позов, відповідачем подано клопотання про зупинення провадження у цій справі до вирішення спору у справі 300/3759/20 (а.с.24).
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій серед іншого зазначив, що постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №300/3759/20, яка набрала законної сили рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 300/3759/20 скасовано в частині задоволення позову та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову; в решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 300/3759/20 залишено без змін, тому грошове зобов`язання визначене рішенням про застосування фінансових санкцій від 13.10.2020 за № 000015/0706 на суму 500000,00 грн., набуло статусу податкового боргу.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 20.10.2022 у задоволенні клопотання фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про зупинення провадження у справі №300/4018/22 до вирішення спору у справі №300/3759/20 відмовлено (а.с.27).
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши і оцінивши докази, судом встановлено наступне.
Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа-підприємець та перебуває на обліку в контролюючому органі як платник податків.
31.08.2020 Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області видано наказ «Про проведення фактичної перевірки» за № 841 на проведення фактичної перевірки фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 , з 31.08.2020.
В період з 31.08.2020 до 09.09.2020 посадовими особами відповідача проведено перевірку господарської одиниці (місце отримання пального), що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , суб`єкта господарської діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , за наслідками якої складено акт (довідка) фактичної перевірки за № 060262 від 09.09.2020 (а.с.8-9).
Перевіркою встановлено, що згідно даних реєстру акцизних накладних, позивач протягом квітня липня 2020 року за адресою: вулиця Симоненка, 23, офіс 312 отримував через пересувні акцизні склади значні обсяги пального з доставкою в загальній кількості 98 508,17 л. При цьому згідно даних контролюючого органу акцизний склад не реєстрував та ліцензії на право зберігання пального не отримував.
На підставі вказаного акта фактичної перевірки відповідач прийняв рішення про застосування фінансових санкцій №000015/0706 від 13.10.2020, яким до позивача застосовано фінансові санкції у вигляді штрафу в розмірі 500 000 гривень.
Суд, у відповідності до статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, вирішуючи питання про те, яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин, виходить з положень нормативних актів в редакціях, що діяли на момент виникнення цих правовідносин та зазначає зміст норм права відповідно до них.
Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України є Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19.12.1995 за №481/95-ВР (далі - Закон № 481/95-ВР).
Частиною 1 статті 15 Закону № 481/95-ВР встановлено, що оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюються суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності за наявності ліцензії.
За визначенням, наведеним у статті 1 Закону № 481/95-ВР ліцензія (спеціальний дозвіл) - документ державного зразка, який засвідчує право суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) на провадження одного із зазначених у цьому Законі видів діяльності протягом визначеного строку; оптова торгівля пальним - діяльність із придбання та подальшої реалізації пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик суб`єктам господарювання (у тому числі іноземним суб`єктам господарювання, які діють через своє зареєстроване постійне представництво) роздрібної та/або оптової торгівлі та/або іншим особам; роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів; місце оптової торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для здійснення оптової торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування; місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування.
Згідно частина 1 статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України. Контроль за дотриманням вимог відповідності матеріально-технічної бази вимогам законодавства до малих виробництв виноробної продукції здійснює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів.
У відповідності до частини 1 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.
Частиною 2 статті 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» встановлено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі, зокрема, оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500000 гривень.
Відповідно до частини 3 статті 17 Закону № 481/95-ВР зазначені штрафи спрямовуються до бюджету згідно з чинним законодавством.
Згідно частини 4 коментованої статті рішення про стягнення штрафів, передбачених частиною другою цієї статті, приймаються податковими органами та/або органом, який видав ліцензію на право виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями і тютюновими виробами та пальним, зберігання пального, та іншими органами виконавчої влади у межах їх компетенції визначеної законами України.
Частиною 5 статті 17 Закону № 481/95-ВР передбачено, що у разі невиконання суб`єктом господарювання (у тому числі іноземним суб`єктом господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) рішення органів, зазначених у частині третій цієї статті, сума штрафу стягується на підставі рішення суду.
Пунктами 10-14 Порядку застосування фінансових санкцій, передбачених статтею 17 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.06.2003 за № 790 визначено, що у разі невиконання суб`єктом господарювання рішення про застосування фінансових санкцій протягом 30 днів після його отримання сума санкцій стягується на підставі рішення суду.
Суми фінансових санкцій, стягнені відповідно до цього Порядку, зараховуються до бюджету згідно із законодавством.
Рішення вважається виконаним і знімається з контролю після одержання відповідної інформації про зарахування суми штрафу до бюджету.

Рішення про застосування фінансових санкцій може бути оскаржено у місячний термін в установленому законодавством порядку.

У разі скасування рішення про застосування фінансових санкцій сплачені суми штрафів підлягають поверненню у строки та у порядку, визначені законодавством.

За визначенням, наведеним у підпункту 14.1.265. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України штрафна санкція (фінансова санкція, штраф) - плата у вигляді фіксованої суми та/або відсотків, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи, а також штрафні санкції за порушення у сфері зовнішньоекономічної діяльності.

Судом встановлено, що відповідач скористався правом оскарження рішення контролюючого органу в судовому порядку.

Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28.05.2021 у справі №300/3759/20, позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області задоволено частково; визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Державної податкової служби в Івано-Франківській області про застосування фінансових санкцій за № 000015/0706 від 13.10.2020; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 10.11.2021 у справі №300/3759/20, яка набрала законної сили 10.11.2021, апеляційну скаргу фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 залишено без задоволення; апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Івано-Франківській області задоволено; рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 300/3759/20 скасовано в частині задоволення позову та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову; в решті рішення Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 28 травня 2021 року у справі № 300/3759/20 залишено без змін.

Cуд зазначає, що згідно частини 4 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Таким чином, у розгляді даної справи не підлягає доказуванню правомірність застосування до відповідача фінансових санкцій у вигляді штрафу в розмірі 500000,00 грн., відповідно до рішення про застосування фінансових санкцій від 13.10.2020 за №000015/0706.

За приписами пункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України при зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання протиправним та/або скасування рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.

Таким чином, грошове зобов`язання відповідача за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) сумі 500000,00 грн., визначене рішенням про застосування фінансових санкцій від 13.10.2020 за №000015/0706, яке відповідач оскаржив в судовому порядку, є узгодженим, у відповідності до підпункту 56.18. статті 56 Податкового кодексу України.

На виконання вимог абзацу 1 пункту 59.1. статті 59 Податкового кодексу України, Головним управлінням ДПС в Івано-Франківській області надсилалася відповідачу податкова вимога форми «Ф» від 06.10.2021 за № 0-0915, яка в листопаді 2021 отримана відповідачем, що підтверджується підписом уповноваженої особи на рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (зворот а.с.7). На час розгляду справи податкова вимога є неоскаржена та невідкликана.

Згідно положень частини 1 статті 67 Конституції України кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.

Відповідно до підпункту 16.1.4. пункту 16.1. статті 16 Податкового кодексу України платники податків зобов`язані сплачувати податки та збори в строки та у розмірах встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи, що, у відповідності до статті 36 Кодексу, є податковим обов`язком. Податковий обов`язок виникає у платника за кожним податком, збором та є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом. Підстави припинення податкового обов`язку, крім його виконання, визначені пунктом 37.3. статті 37 Податкового кодексу України. Згідно пункту 38.1. статті 38 Податкового кодексу України виконанням податкового обов`язку визнається сплата в повному обсязі платником відповідних сум податкових зобов`язань у встановлений податковим законодавством строк. Пунктом 38.2. статті 38 Податкового кодексу України визначено, що сплата податку та збору здійснюється платником податку безпосередньо, а у випадках, передбачених податковим законодавством, - податковим агентом, або представником платника податку.

Згідно підпункту 20.1.19. пункту 20.1 статті 20 Податкового кодексу України контролюючі органи наділені, зокрема, правом застосовувати до платників податків передбачені законом фінансові (штрафні) санкції (штрафи) за порушення податкового чи іншого законодавства, контроль за додержанням якого покладено на контролюючі органи; стягувати до бюджетів та державних цільових фондів суми грошових зобов`язань та/або податкового боргу у випадках, порядку та розмірі, встановлених цим Кодексом та іншими законами України; стягувати суми недоїмки із сплати єдиного внеску; стягувати суми простроченої заборгованості суб`єктів господарювання перед державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) за кредитами (позиками), залученими державою (Автономною Республікою Крим чи територіальною громадою міста) або під державні (місцеві) гарантії, а також за кредитами із бюджету в порядку, визначеному цим Кодексом та іншими законами України.

Підпунктом 14.1.156. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України визначено, що податкове зобов`язання це сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк), та/або сума коштів, сформована за рахунок податкових пільг, що були використані платником податків не за цільовим призначенням чи з порушенням порядку їх надання, встановленим цим Кодексом та/або Митним кодексом України.

Згідно підпункту 14.1.39. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.

Відповідно до підпункту 14.1.175. пункту 14.1. статті 14 Податкового кодексу України податковий борг це сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.

Враховуючи вищевикладене, суд зазначає, що сума узгодженого грошового зобов`язання відповідача за штрафними (фінансовими) санкціями (штрафами) за платежем адміністративні штрафи та інші санкції (надходження коштів, контроль за справлянням яких закріплений за ГУ ДПС в області) в розмірі 500000,00 грн., є податковим боргом відповідача, який ним не сплачено.

Податковий борг відповідача підтверджується рішенням про застосування фінансових санкцій від 13.10.2020 за № 000015/0706 (а.с.16), податковою вимогою форми «Ф» від 06.10.2021 за №0-0915 (а.с.7), довідкою про борг від 09.09.2022 (а.с.6), інтегрованою карткою платника податків (а.с.16).

Доказів, які б свідчили про погашення заборгованості, що є предметом стягнення або спростування її наявності, відповідачем суду не надано.

За таких обставин суд приходить до висновку, що відповідач зобов`язаний погасити податковий борг в загальній сумі 500000,00 грн. Наявність такого обов`язку у відповідача є визначальною для вирішення вказаного спору, крім того, даний обов`язок забезпечується статтею 67 Конституції України.

Відповідно до пункту 95.1. статті 95 Податкового кодексу України контролюючий орган здійснює за платника податків і на користь держави заходи щодо погашення податкового боргу такого платника податків шляхом стягнення коштів, які перебувають у його власності, а в разі їх недостатності - шляхом продажу майна такого платника податків, яке перебуває у податковій заставі.

Згідно пункту 95.3. статті 95 Податкового кодексу України стягнення коштів з рахунків платника податків у банках, обслуговуючих такого платника податків, та з рахунків платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, відкритих в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, здійснюється за рішенням суду, яке направляється до виконання контролюючим органам, у розмірі суми податкового боргу або його частини.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління ДПС в Івано-Франківській області про стягнення з фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 податкового боргу в розмірі 500000,00 грн. є обґрунтованими, а позов таким що підлягає до задоволення.

На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління ДПС в Івано-Франківській області до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про стягнення податкового боргу в сумі 500000,00 грн., - задовольнити повністю.

Стягнути з розрахункових рахунків у банках, що обслуговують фізичну особу-підприємця ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) та за рахунок готівки, що належить платнику в дохід бюджету податковий борг в сумі 500 000 (п`ятсот тисяч) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження рішення суду, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Учасники справи:

позивач: Головне управління ДПС в Івано-Франківській області (), адреса: вул. Незалежності, 20, м. Івано-Франківськ,76018;

відповідач: фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ), адреса: АДРЕСА_2 .

Суддя /підпис/ Скільський І.І.