Справа № 240/30241/22
Суддя: Гурін Дмитро Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

про продовження строку залишення позовної заяви без руху

28 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/30241/22

категорія 112010102

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Гурін Д.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до Фонду соціального страхування України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

14.11.2022 до Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Фонду соціального страхування України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвалою судді Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2022 було залишено без руху та встановлено позивачу строк усунення недоліків позову, а саме: шляхом надання до суду: нової (уточненої) позовної заяви, у тому числі примірника уточненої позовної заяви для надіслання на адресу відповідача, із зазначенням у ній ідентифікаційного коду юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача; окремої заяви відповідно до вимог частини 6 статті 161 Кодексу адміністративного судочинства України про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням інших причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску.

20.12.2022 позивач, на виконання вимог ухвали суду про залишення позову без руху надіслав заяву разом із уточненим адміністративним позовом та заявою про поновлення строку звернення до суду з даним позовом.

Позивачем в заяві про поновлення строку звернення до суду на обґрунтування поважності причин зазначено про те, що з приводу спірних правовідносин, які на той час були визначені як цивільно-правові, позивач ще у 2017 році звертався до Подільського районного суду м.Києва, яким було відкрито провадження у справі, справа розглядалась тривалий час. 05.08.2021 представником Фонду соціального страхування України - Феклістовим О.В. було подано клопотання про закриття провадження у справі на підставі пункту 1 частини 1 статті 255 Цивільного процесуального кодексу України, обґрунтовуючи тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства 30.11.2021 провадження у справі було закрито. Позивач оскаржив ухвалу про закриття провадження у справі, але постановою суду апеляційної інстанції від 20.06.2022, яке він отримав 12.07.2022 апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення. Суд апеляційної інстанції виходив з того, що правова позиція щодо юрисдикції такого виду спору була сформована Великою Палатою Верховного Суду ще з 2018 року. З вказаної постанови позивачу стало відомо, що потрібно звертатись до адміністративного суду. Однак, оскільки він є особою з інвалідністю, малозабезпеченою особою, у зв`язку з отриманою травмою постійно хворіє, то звернувся за правничою допомогою до центру надання безоплатної допомоги. Адвокат призначений центром внаслідок збройного вторгнення РФ на територію України тривалий час знаходилась за кордоном і позивач отримав адміністративну позовну заяву лише в листопаді 2022 року, направивши її поштою до адміністративного суду.

Суд не може погодитися з такими доводами позивача, оскільки вони не відповідають статтям 122, 123 Кодексу адміністративного судочинства України.

Правовідносини, з приводу яких позивач звернувся до суду, виникли у період з 17.04.1998 до 29.12.2014, водночас із даним позовом до суду позивач звернувся до суду вперше у 2017 році, а до Житомирського окружного адміністративного суду лише 14.11.2022 (відмітка на конверті), тобто з порушенням шестимісячного строку, визначеного статтею 122 Кодексом адміністративного судочинства України.

Суд звертає увагу, що Судова палата з розгляду справ щодо захисту соціальних прав у постанові від 31.03.2021 у справі №240/12017/19 відступила від висновків, викладених, зокрема у постановах від 29.10.2020 у справі №816/197/18 (касаційне провадження №К/9901/50050/18), від 20.10.2020 у справі №640/14865/16-а (касаційне провадження №К/9901/36805/18), від 25.02.2021 у справі №822/1928/18 (касаційне провадження №К/9901/1313/18) щодо застосування строку звернення до суду у соціальних спорах. Так, зазначила, що реалізація позивачем права на звернення до суду з позовною заявою в рамках строку звернення до суду залежить виключно від нього самого, а не від дій чи бездіяльності посадових осіб відповідача. Позивач, необґрунтовано не дотримуючись такого порядку, позбавляє себе можливості реалізовувати своє право на звернення до суду в межах строків звернення до суду, нереалізація цього права зумовлена його власною пасивною поведінкою.

При цьому, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою соціальних спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними. Після їх завершення, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, винятком з цього правила є випадок, коли така особа без зайвих зволікань, в розумний строк після отримання пенсійної виплати, демонструючи свою необізнаність щодо видів та розміру складових призначеної (перерахованої) їй пенсії звернулась до пенсійного органу із заявою про надання їй відповідної інформації. В такому випадку особа вважається такою, що дізналась про порушення її прав при отриманні від пенсійного органу відповіді на подану нею заяву.

Крім того, Верховний Суд у своїх рішеннях, зокрема від 08.08.2019 у справі №127/13736/16-а, адміністративне провадження №К/9901/42788/18 зазначив, що "незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними, передбачених Кодексом адміністративного судочинства України, певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами."

Отже, позивачем пропущено шестимісячний строк звернення до суду передбачений чинним законодавством.

Відповідно до частини 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Частиною 2 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Поняття "повинен був дізнатися" необхідно розуміти як неможливість незнання, високу вірогідність, можливість дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа має можливість дізнатися про порушення своїх прав, якщо їй відомо про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і у неї відсутні перешкоди для того, щоб дізнатися про те, яке рішення прийняте або які дії вчинені (постанова Верховного Суду від 21.02.2020 №340/1019/19).

Отже, строк звернення до адміністративного суду це проміжок часу після виникнення спору у публічно-правових відносинах, протягом якого особа має право звернутися до адміністративного суду із заявою за вирішенням цього спору і захистом своїх прав, свобод чи інтересів. При цьому перебіг такого строку починається з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Частинами 1 та 2 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку. Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Суд враховує також, що позивач оскаржує не рішення суб`єкта владних, а бездіяльність щодо невиплати періодичних щомісячних платежів, та не обґрунтував, що перешкоджало йому вчасно звернутись до суду щодо кожного з них.

Враховуючи наведене суд вважає, що причини пропуску строку звернення до суду, вказані позивачем у заяві про поновлення строку звернення до суду від 20.12.2022, не є поважними, позивачем не обґрунтованого та не наведено обставин які перешкоджали позивачу звернутися до суду у період з 2014 року по 2017 рік, а тому відповідно до вимог частини 1 статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України пропонує позивачу вказати інші підстави для поновлення строку та надати докази поважності причин пропуску строку звернення до суду у період з 2014 року по 2017 рік.

За наведених обставин суд, у зв`язку із визнанням причин пропуску строку звернення до суду неповажними, у відповідності до положень статті 123 Кодексу адміністративного судочинства України, залишає позовну заяву без руху та пропонує позивачу вказати інші підстави для поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням інших причин пропуску строку на звернення до суду із даним позовом та доказами поважності причин його пропуску за період з 2014 року по 2017 рік.

На підставі наведеного та керуючись статтями 123, 160, 161, 169, 243, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України,

ухвалив:

Продовжити строк залишення без руху позовної заяви ОСОБА_1 , встановлений ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 30.11.2022.

Позивачу усунути зазначені в ухвалі недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху.

Копію ухвали про продовження строку залишення позовної заяви без руху надіслати особі, яка її подала, не пізніше наступного дня після її постановлення.

У разі якщо недоліки позовної заяви не будуть усунуті у строк встановлений судом, позовну заяву буде повернуто позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та оскарженню не підлягає.

Суддя Д.М. Гурін