Справа № 420/18293/22
Суддя: Радчук А.А.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Радчука А.А.

розглянувши в порядку письмового провадження в приміщенні Одеського окружного адміністративного суду справу за позовом Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ), про визнання протиправною та скасування постанови,-

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), в якому позивач просить суд:

визнати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 ВП №69475040 незаконною;

скасувати постанову Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 ВП №69475040.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі №522/5282/19 було змінено запобіжний захід у вигляді застави на особисте зобов`язання та зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області повернути заставодавцю ОСОБА_1 заставу у розмірі 451 072,00 грн., що внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області згідно квитанції від 13.08.2018 №0.0..1 та від 13.08.2022 №0.0..1.

Ha підставі вищевказаної ухвали старшим Державним виконавцем Пхіденком О.С. Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрито виконавче провадження №69475040 та винесено постанову про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022.

18.11.2022 року на адресу Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області надійшли постанови старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко О.С.:

від 21.07.2022 ВП №69475040 про відкриття виконавчого провадження;

від 21.07.2022 ВП №69475040 про стягнення з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області виконавчого збору у розмірі 26 000,00 грн. в якій постановою 19.09.2022 ВП №69475040 змінено сторону виконавчого провадження з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області;

від 19.09.2022 ВП №69475040 про зміну (доповнення) реєстраційних даних.

Позивач вважає постанову про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 ВП №69475040 незаконною і такою, що порушує права та законні інтереси Головного управління, зазначивши, що ухвала Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 винесена по справі №522/5282/19 є виконавчим документом відповідно до ст. 3 Закону України «Про виконавче провадження» та підлягає негайному виконанню. При цьому, відповідно до ч. 5 ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню.

Крім того, позивач зазначив, що абзацом 6 п. 8 Порядку внесення коштів на спеціальний рахунок у разі застосування застави як запобіжного заходу, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.01.2012 №15 зі змінами та доповненнями зазначено, що Територіальне управління ДСА або апеляційний суд, Вищий антикорупційний суд, який обрав запобіжний захід у вигляді застави, розглядає зазначені документи та протягом п`яти робочих днів з дня їх надходження за умови зарахування коштів на депозитний рахунок готує та подає до органу Казначейства платіжне доручення про повернення коштів. Так, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області було подано до Головного управління платіжне доручення від 26.04.2022 №848 (#261144975), тобто покладений Приморським районним судом м. Одеси, на Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, обов`язок подати платіжне доручення до Головного управління було виконано в повному обсязі.

Позивач звернув увагу, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні було запроваджено режим воєнного стану. Відповідно до п. 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 09.06.2021 № 590 (зі змінами), Казначейство та органи Казначейства здійснюють платежі за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка в порядку черговості за визначеними напрямами. Так як, у період дії воєнного стану наявні фінансові ресурси держави у першочерговому порядку спрямовуються на виконання завдань щодо відсічі збройної агресії, забезпечення недоторканності державного кордону, захисту держави та безпеки населення.

Тому, беручи до уваги зазначені обставини, Головним управлінням вживались заходи щодо виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі №522/5282/19 та 19.08.2022 платіжним дорученням від 26.04.2022 №848 (#261144975) було повернуто заставу згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі №522/5282/19.

Позивач додатково повідомив, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2022, не зважаючи на те, що ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі №522/5282/19 було виконано в повному обсязі, про що старшого державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Пхіденка О.С. було повідомлено листом Головного управління від 01.09.2022 №16-06-06/5838 за заявою державного виконавця ВПВР УЗПВР в Одеській області ПМУ МЮ (м. Одеса) Пхіденка О.С., було замінено боржника у виконавчому провадженні №69475040, з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області на Головне управління.

Вважаючи постанову ВП № 69475040 від 21.07.2022 про стягнення виконавчого збору незаконною та протиправною, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Ухвалою судді від 20.12.2022 року поновлено строк звернення до суду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з урахуванням особливостей встановлених ст.ст.268-272, 287 КАС України. Справу призначено до судового розгляду на 27.12.2022 року 15.30 год.

Також ухвалою від 20.12.2022 року судом витребувано з Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) належним чином засвідчені копії матеріалів виконавчого провадження №69475040.

Копія адміністративного позову в електронному вигляді доставлена до електронного кабінету відповідача 15.12.2022 року, про що складено довідку 22.12.2022 року.

Електронний примірник ухвали судді від 20.12.2022 доставлено до електронного кабінету відповідача 20.12.2022 року, про що складено довідку 22.12.2022 року.

27.12.2022 року до суду засобами електронної пошти від відповідача надійшли пояснення, в яких представник повідомив, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження ВП № 69475040 з виконання виконавчого листа № 522/5282/19, виданого Приморським районним судом м. Одеси 15.06.2022, про зобов`язання територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, заставу, що внесена у розмірі 451 072,00 грн., що внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області , p/p 5435 Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172 згідно квитанції № 0.0..1 від 13.08.2018 на суму 160000 грн. та згідно квитанції № 0.0..1 від 13.08.2018 на суму 291 072 грн., а всього на загальну суму 451 072 грн повернути заставодавцю ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , внесені у якості застави на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2018 у кримінальному провадженні № 0000184.

Рішення суду відповідно до якого було видано вищезазначений виконавчий лист набрало законної сили 15.04.2022 року. Враховуючи вищезазначене, на думку відповідача, виконавчий документ не є таким, що підлягає негайному виконанню, відповідно до пункту шостого частини першої ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідач зазначив, що 21.07.2022 року керуючись вимогами статей 3, 4, 24, 25, 26, 27 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем відділу винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої були направлені сторонам виконавчого.

Згідно до частини третьої ст. 27 Закону України «Про виконавче провадження» за примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника юридичної особи, що станом на 21.07.2022 становило 26000,00 грн. Постанова про стягнення виконавчого збору винесена 21.07.2022.

Станом на 02.08.2022 року інформація щодо виконання рішення суду на адресу відділу не надходила.

Тому, з метою неупередженого, своєчасного i в повному обсязі виконання рішення та керуючись положеннями Закону України Про виконавче провадження, державним виконавцем відділу на адресу боржника 02.08.2021 направлено вимогу з метою отримання інформації щодо стану виконання вимог виконавчого листа у виконавчому провадження BП №69475040.

05 серпня 2022 року на адресу відділу надійшов лист Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, № 3-1421/22 від 01.08.2022 та додатки до нього. Зазначеним листом повідомлено, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області 26.04.2022 на виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі № 522/5282/19 здійснено формування та подання документів в електронній формі до системи дистанційного обслуговування «Клієнт казначейства-Казначейство» до Головного управління ДКСУ в Одеській області згідно з договору від 11.01.2016 року « 2 «Про дистанційне розрахункове обслуговування з використанням програмно-технічного комплексу «Клієнт казначейства- Казначейство», а саме: платіжне доручення від 26.04.2022 року № 848 у сумі 451 072,00 грн. для подальшого переказу зазначених грошових коштів на банківський рахунок заставодавця ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), які обліковуються на депозитному рахунку територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області як обраний запобіжний захід у вигляді застави.

Однак станом на 02.08.2022 вищезазначене платіжне доручення Головним управлінням ДКСУ в Одеській області не опрацьовано. У зв`язку з чим, 02.08.2022 за вих. № 9860 та 19.08.2022 за вих. № 12275 на поштову та електронну адресу Головного управління ДКСУ в Одеській області направлялись вимоги, якими зобов`язано в триденний строк з моменту отримання вимоги, надати на адресу відділу примусового виконання відомості про причини не опрацювання Головним управлінням ДКСУ в Одеській області платіжного доручення від 26.04.2022 року № 848 у сумі 451 072,00 грн. Однак, станом на 22.08.2022 року жодної інформації від Головного управління ДКСУ в Одеській області не надходило.

З огляду на зазначене, державним виконавцем була встановлена наявність таких обставин, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його виконання неможливим.

Постановою державного виконавця відділу від 19.09.2022 ВП 69475040 замінено сторону у виконавчому провадженні ВП № 69475040. Постановою державного виконавця відділу від 19.09.2022 внесено зміни в автоматизованій системі виконавчих проваджень до резолютивної частини виконавчого листа № 522/5282/19, виданого 15.06.2022.

При цьому відповідач звернув увагу, що відповідно до частини п`ятої ст.15 Закону України «Про виконавче провадження» для правонаступника у виконавчому провадженні, після заміни сторони у виконавчому провадження, усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

На підставі викладеного, відповідач вважає, що винесена постанова про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 у ВП № 69475040 у повній мірі відповідає вимогам Закону України «Про виконавче провадження, а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.

Разом з поясненнями відповідачем до суду подано витребувані ухвалою суду від 20.12.2022 року копії матеріалів виконавчого провадження.

Інших заяв, клопотань та додаткових доказів станом на момент розгляду справи до суду не надходило.

Судове засідання, призначене на 27.12.2022 року на 15:30 год., було перенесено на 28.12.2022 року 11.00 год. у зв`язку з довготривалою повітряною тривогою, оголошеною у м. Одесі.

У судове засідання, призначене на 28.12.2022 року, сторони не з`явились, про дату час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та своєчасно, згідно приписів ст.268 КАС України.

Частиною 9 статті 205 КАС України передбачено, що, якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні, визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283, 285-289 цього Кодексу, неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

З урахуванням вищенаведеного, а також того, що дана справа відноситься до окремої категорії термінових адміністративних справ, суд дійшов до висновку про можливість розгляду справи за відсутності осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, у порядку письмового провадження без фіксування судового засідання технічними засобами, що передбачено ч.4 ст.229 КАС України.

Дослідивши в письмовому провадженні наявні в матеріалах справи докази, суд встановив наступні обставини.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі №522/5282/19 змінено обвинуваченій запобіжний захід у вигляді застави, що був обраний згідний згідно ухвали слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2018 року (у зв`язку із внесенням застави щодо особи, відносно якої був обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою) у кримінальному провадженні, вненсеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000184 на особисте зобов`язання та зобов`язано Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області заставу у розмірі 451 072,00 грн. повернути заставодавцю ОСОБА_1 , що внесена на депозитний рахунок Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області згідно квитанції від 13.08.2018 №0.0..1 на суму 160 000 грн. та від 13.08.2022 №0.0..1 на суму 291 072 грн.

Ухвала суду набрала законної сили 15.04.2022 року.

За заявою стягувача про примусове виконання рішення суду, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко О.С. постановою від 21.07.2022 року відкрито виконавче провадження №69475040 з примусового виконання виконавчого листа Приморського районного суду м. Одеси №522/5282/19, виданого 15.06.2022 року.

Відповідно вказаної постанови зобов`язано територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області, заставу у розмірі 451 072 гривень, що внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області , р/р 5435 Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172 згідно квитанції №0.0..1 від 13.08.2018 на суму 160 000 грн. та згідно квитанції №0.0..1 від 13.08.2018 на суму 291 072 грн., а всього на загальну суму 451 072 гривень, повернути заставодавцю ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , внесені у якості застави на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2018 у кримінальному провадженні № 0000184.

Боржника зобов`язано виконати рішення суду протягом 10 робочих днів.

21.07.2022 року старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко О.С. постановлено стягнути з боржника - Територіальне управління Державної судової адміністрації України в Одеській області виконавчий збір/основну винагороду приватного виконавця у розмірі 26000 грн., про що прийнято постанову від 21.07.2022 ВП 69475040.

Разом з цим, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області було подано до позивача платіжне доручення від 26.04.2022 №848 (#261144975) на суму 451 072,00 грн., платник - ТУ ДСА України в Одеській області, отримувач - ОСОБА_1 , призначення платежу - повернення застави згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 р. по справі №522/5282/19.

В матеріалах справи наявна також квитанція, що підтверджує проведення ГУ ДКСУ в Одеській області 19.08.2022 року транзакції для документа №261144975. Тобто, Територіальним управлінням Державної судової адміністрації України в Одеській області було виконано ухвалу Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі №522/5282/19 та повернуто заставу.

Листом №16-06-06/5838 від 01.09.2022 року ГУ ДКСУ в Одеській області повідомило старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), що 19.09.2022 платіжним дорученням від 26.04.2022 №848 (#261144975) було повернуто заставу згідно ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 по справі №522/5282/19.

У вказаному листі, серед іншого, наголошено, що з 24.02.2022 року в Україні запроваджено режим воєнного стану, відповідно до п. 19 Порядку виконання повноважень Державною казначейською службою в особливому режимі в умовах воєнного стану, затвердженого постановою КМУ від 09.06.2021 №590, Казначейство та органи Казначейства здійснюють платежі за дорученнями клієнтів з урахуванням ресурсної забезпеченості єдиного казначейського рахунка в порядку черговості за визначеними напрямами.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 16.09.2022 по справі №522/5282/19 змінено сторону (боржника) у виконавчому провадженню № 69475040 на належну сторону (боржника), а саме: Головне Управління Державної казначейської Служби України в Одеській області (, адреса: Одеська область, м. Одеса вул. Садова 1-a).

На підставі зазначеного, старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) Пхіденко О.С. прийнято постанову від 19.09.2022 року ВП69475040 про зміну (доповнення) реєстраційних даних та постанову від 19.09.2022 року ВП69475040 про заміну сторони виконавчого провадження, якою змінено сторону (боржника) у виконавчому провадженні № 69475040 з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області () на Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області ().

Як вбачається із супровідного листа за вих. №5-08-06/15844 від 09.11.2022 року Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області отримало заяви Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) від 13.10.2022 № 16623, № 16624 з постановою про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 ВП № 69475040, постановою про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 21.07.2022 ВП № 69475040 та іншими доданими документами 18.11.2022 (вх.№08-23379).

Не погоджуючись із з постановою про стягнення виконавчого збору від 21.07.2022 ВП № 69475040, позивач звернувся до суду з даним позовом

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 129-1 Конституції України, судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно ч. 1 ст. 287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 74 Закону України «Про виконавче провадження» № 1404-VIII від 02.06.2016, рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом. Рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання рішень інших органів (посадових осіб), у тому числі постанов державного виконавця про стягнення виконавчого збору, постанов приватного виконавця про стягнення основної винагороди, витрат виконавчого провадження та штрафів, можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

Відповідно до ч. 2 та ч. 4 ст. 372 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання. Примусове виконання судових рішень в адміністративних справах здійснюється в порядку, встановленому законом.

Питання примусового виконання судових рішень регулюються Законом України "Про виконавче провадження" від 02.06.2016 р. №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII).

Статтею 1 Закону України Про виконавче провадження від 02.06.2016 № 1404-VIII визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України (п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України Про виконавче провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 5 Закону України Про виконавче провадження, примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Примусове виконання рішень, за якими стягувачами є держава, державні органи, здійснюється органами державної виконавчої служби.

Статтею 18 Закону України Про виконавче провадження, встановлені обов`язки і права виконавців. Виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Частиною 1 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" передбачено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Відповідно до частини 5 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

У постанові про відкриття виконавчого провадження за рішенням, примусове виконання якого передбачає справляння виконавчого збору, державний виконавець зазначає про стягнення з боржника виконавчого збору в розмірі, встановленому статтею 27 цього Закону.

Згідно з частиною 6 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню).

Порядок виконання рішень немайнового характеру унормований Розділом VIII Закону України "Про виконавче провадження".

Відповідно статті 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір - це збір, що справляється на всій території України за примусове виконання рішення органами державної виконавчої служби. Виконавчий збір стягується з боржника до Державного бюджету України.

Частинами другою-третьою цієї ж статті визначено, що виконавчий збір стягується державним виконавцем у розмірі 10 відсотків суми, що підлягає примусовому стягненню, поверненню, або вартості майна боржника, що підлягає передачі стягувачу за виконавчим документом, заборгованості із сплати аліментів. За примусове виконання рішення немайнового характеру виконавчий збір стягується в розмірі двох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - фізичної особи і в розмірі чотирьох мінімальних розмірів заробітної плати з боржника - юридичної особи.

Державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження постанову про стягнення виконавчого збору (крім виконавчих документів про стягнення аліментів).

Стягнутий виконавчий збір перераховується до Державного бюджету України протягом трьох робочих днів з дня надходження на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби.

Як встановлено ч.3 ст. 27 Закону України "Про виконавче провадження" виконавчий збір не стягується:

1) за виконавчими документами про конфіскацію майна, стягнення періодичних платежів (крім виконавчих документів про стягнення аліментів, за наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за дванадцять місяців), накладення арешту на майно для забезпечення позовних вимог, за виконавчими документами, що підлягають негайному виконанню;

2) у разі виконання рішень Європейського суду з прав людини;

3) якщо виконання рішення здійснюється за рахунок коштів, передбачених бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду в порядку, встановленому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень";

4) за виконавчими документами про стягнення виконавчого збору, стягнення витрат виконавчого провадження, штрафів, накладених виконавцем відповідно до вимог цього Закону;

5) у разі виконання рішення приватним виконавцем;

6) за виконавчими документами про стягнення заборгованості, що підлягає врегулюванню відповідно до Закону України "Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії", а також згідно з постановами державних виконавців, винесеними до набрання чинності цим Законом

У разі наступних пред`явлень державному виконавцю до виконання виконавчого документа виконавчий збір стягується в частині, що не була стягнута під час попереднього виконання.

У разі закінчення виконавчого провадження у зв`язку із скасуванням рішення, що підлягало виконанню, або визнання судом виконавчого документа таким, що не підлягає виконанню, виконавчий збір не стягується, а стягнутий виконавчий збір підлягає поверненню.

Під час передачі виконавчого документа від органу державної виконавчої служби приватному виконавцю виконавчий збір не стягується, якщо він не був стягнутий на момент передачі. У разі стягнення частини виконавчого збору на момент передачі виконавчого документа приватному виконавцю стягнута частина виконавчого збору поверненню не підлягає.

Виконавчий збір не стягується у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 9 частини першої статті 39 цього Закону, якщо рішення було виконано до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження, та у разі закінчення виконавчого провадження на підставі пункту 17 частини першої статті 39 цього Закону. Виконавчий збір не стягується із сум податкового боргу (у тому числі штрафних санкцій та пені) та недоїмки зі сплати єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі їх списання згідно з пунктами 2-3, 2-4 підрозділу 10 розділу XX Податкового кодексу України" та пунктом 9-15 розділу VIII Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування".

Згідно з пунктом 8 розділу ІІІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 року за №1302/29432, стягнення виконавчого збору здійснюється у порядку, визначеному статтею 27 Закону.

Про стягнення з боржника виконавчого збору та його розмір державний виконавець зазначає у постанові про відкриття виконавчого провадження.

Виконавчий збір стягується з боржника на підставі постанови про стягнення виконавчого збору, у якій зазначаються розмір та порядок стягнення нарахованого виконавчого збору.

Постанову про стягнення виконавчого збору державний виконавець виносить одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження (крім виконавчих документів про стягнення аліментів) та не пізніше наступного робочого дня після її винесення надсилає сторонам виконавчого провадження.

Суд зазначає, що аналіз статей 26, 27 Закону України "Про виконавче провадження" свідчить, що стягнення виконавчого збору (крім визначених законом випадків, коли виконавчий збір не стягується) пов`язується з початком примусового виконання. Примусове виконання розпочинається з прийняттям постанови про відкриття виконавчого провадження, у якій, з-поміж іншого, державний виконавець зобов`язаний зазначити суму виконавчого збору, яка підлягає стягненню. Виконавчий збір стягується незалежно від вчинення державним виконавцем заходів примусового виконання, передбачених цим Законом.

У Законі України "Про виконавче провадження" передбачені випадки, коли виконавчий збір не стягується (частина 5 статті 27), а також умову, за якої виконавчий збір не підлягає стягненню (якщо відсутні визначені законом підстави для звільнення від його сплати). В останньому випадку йдеться про частину 9 статті 29 Закону України "Про виконавче провадження", за якою виконавчий збір не стягується, якщо рішення виконано до того, як відкрито виконавче провадження (відтак розпочато примусове виконання рішення).

Судом встановлено, що старшим державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), керуючись вимогами частини 4 статті 27 Закону України "Про виконавче провадження", одночасно з постановою про відкриття виконавчого провадження №69475040 винесла постанову від 21.07.2022 року про стягнення виконавчого збору у розмірі, установленому частиною 3 статті 27 цього Закону.

Разом з цим постановою від 19.09.2022 року ВП69475040 замінено сторону (боржника) у виконавчому провадженні № 69475040 з Територіального управління Державної судової адміністрації України в Одеській області () на Головне управління Державної казначейської служби України в Одеській області ().

Крім того, постановою від 19.09.2022 року ВП69475040 внесено зміни в автоматизованій системі виконавчого провадження, змінивши резолютивну частину, зазначивши: зобов`язати Головне Управління Державної Казначейської Служби України в Одеській області (, адреса: Одеська область, м. Одеса, вул. Садова, 1-а), заставу у розмірі 451 072 гривень, що внесена на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Одеській області , р/р 5435 Державна казначейська служба України м. Київ, МФО 820172 згідно квитанції №0.0..1 від 13.08.2018 на суму 160 000 грн. та згідно квитанції № 0.0..1 від 13.08.2018 на суму 291 072 грн., а всього на загальну суму 451 072 гривень повернути заставодавцю ОСОБА_1 , ІПН НОМЕР_1 , зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , внесені у якості застави на підставі ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 11.08.2018 у кримінальному провадженні № 0000184.

Таким чином, цією постановою боржником у виконавчому провадженні 69475040 визнано позивача по даній справі - Головне Управління Державної Казначейської Служби України в Одеській області.

Частиною 5 статті 15 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Разом з цим, з Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 20.12.2022 року у справі № 522/5282/19 задоволено заяву представника ГУ ДКСУ в Одеській області про зміну боржника у виконавчому провадженні №69475040 з ГУ ДКСУ в Одеській області на належного ТУ Державної судової адміністрації України в Одеській області, у кримінальному провадженні №0000184 від 11.05.2018 р. Змінено спосіб виконання ухвали Приморського районного суду м. Одеси від 15.04.2022 року щодо повернення застави по виконавчому провадженню №69475040 з примусового виконання виконавчого листа у справі №522/5282/19, виданого Приморським районним судом м. Одеси від 25 червня 2022 року, шляхом заміни сторони (боржника) у зазначеному виконавчому провадженні. Змінено сторону (боржника) у даному виконавчому провадженні №69475040 Головне Управління Державної Казначейської Служби України в Одеській області (, Одеська область,м. Одеса вул. Садова,1-а) на належну сторону (боржника)виконавчого провадження - Територіальне управління Державної судової адміністрації України ().

Надаючи правову оцінку будь-якому рішенню (дії чи бездіяльності) суб`єкта владних повноважень, у першу чергу встановленню підлягає факт наявності чи відсутності порушених "прав", "свобод" чи "інтересів" осіб, які звернулися до суду за їх захистом.

За змістом частини 1 статті 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Особа звертається до суду з метою захистити у судовому порядку своє порушене право або інтерес, які охороняються законом, при цьому вона повинна використовувати адекватний засіб захисту своїх прав, тобто такий засіб, який призведе до відновлення (захисту) порушеного права або інтересу.

За змістом статті 55 Конституції України №254к/96-ВР від 28.06.1996, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України відповідно до статті 9 Конституції України як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Ратифікація Конвенції відбулася на підставі Закону України №475/97-ВР від 17.07.1997; Конвенція набула чинності для України 11.09.1997.

За приписами статті 8 КАС України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" №3477-IV від 23.02.2006, суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Згідно статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За правилами частини 1 статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

За змістом пункту 9 частини 5 статті 160 КАС України зазначається, що у позовній заяві повинно бути обґрунтовано порушення оскаржуваним рішенням, прав, свобод або інтересів позивача.

Отже, адміністративне судочинство спрямоване на справедливе вирішення судом спорів з метою захисту саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин. Обов`язковою умовою визнання протиправними рішення (дії чи бездіяльності) суб`єкта владних повноважень є доведеність позивачем порушених його прав та інтересів цим рішенням (дією чи бездіяльністю) суб`єкта владних повноважень, тобто, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення його прав та інтересів з боку відповідача.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави (частина друга статті 3 Конституції України). Для здійснення такої діяльності органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові і службові особи наділені публічною владою, тобто мають реальну можливість на підставі повноважень, встановлених Конституцією і законами України, приймати рішення чи вчиняти певні дії. Особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

При цьому, обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення має бути реальним, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражені права чи інтереси особи, яка стверджує про їх порушення.

Неодмінним елементом правовідносин є їх зміст, тобто суб`єктивне право особи та її юридичний обов`язок. Відтак, судовому захисту підлягає суб`єктивне право особи, яке порушується у конкретних правовідносинах.

У постанові Верховного Суду України від 24.02.2015 у справі №21-34а15 зазначено, що за змістом статті 6 КАС України (в редакції чинній на момент виникнення правовідносин) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси. Водночас суб`єктивна оцінка порушення права не є абсолютною. В деяких випадках сам законодавець визначає коло осіб, права яких можуть бути порушені внаслідок бездіяльності, вчинення суб`єктом владних повноважень певних дій чи прийняття актів, правомірно обмежуючи право інших осіб на звернення до суду за захистом порушених прав, свобод або інтересів.

При цьому, позивач на власний розсуд визначає чи порушені його права, свободи чи інтереси рішеннями, дією або бездіяльністю суб`єкта владних повноважень. Водночас, задоволення відповідних вимог особи можливе лише в разі об`єктивної наявності порушення, тобто встановлення, що рішення, дія або бездіяльність протиправно породжують, змінюють або припиняють права та обов`язки у сфері публічно-правових відносин.

Суд наголошує, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 року).

Таким чином, адміністративне судочинство спрямоване на захист саме порушених прав осіб у сфері публічно-правових відносин, тобто для відновлення порушеного права у зв`язку із прийняттям рішення суб`єктом владних повноважень особа повинна довести, яким чином відбулось порушення її прав. у

При цьому, обов`язковою умовою задоволення позову є доведеність позивачем порушення саме його прав та охоронюваних законом інтересів з боку відповідача, зокрема наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або законного інтересу, на захист якого подано позов.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

З цього слідує, що під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів позивача, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо позивач не довів факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

Звернення до суду є способом захисту порушених суб`єктивних прав, а не способом відновлення законності та правопорядку у публічних правовідносинах.

Відсутність порушеного права та неправильний спосіб захисту встановлюються при розгляді справи по суті і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Правова позиція щодо обов`язкової умови надання правового захисту судом, як то наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду, висловлена Верховним Судом України у постановах від 15.12.2015 у справі №21-5361а15 та від 01.12.2015 у справі №21-3222а15.

Відсутність у заявника прав чи обов`язків у зв`язку із вчиненням оскаржуваних дій не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом. Вищевказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27.10.2015 № 2138а15.

У ході судового розгляду встановлено, що станом на момент розгляду справи боржником у виконавчому провадженні №69475040 виступає Територіальне управління Державної судової адміністрації України.

Отже, суд констатує, що між позивачем та Відділом примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) станом на момент розгляду справи відсутні спірні правовідносини в межах виконавчого провадження №69475040, які призвели б до порушення прав позивача та потребували б судового захисту.

Підсумовуючи все вищевикладене, суд доходить висновку, що в задоволенні позову слід відмовити.

Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

В пункті 42 рішення Європейського суду з прав людини у справі Бендерський проти України від 15 листопада 2007 року, заява № 22750/02, зазначено, що відповідно до практики, яка відображає принцип належного здійснення правосуддя, судові рішення мають у достатній мірі висвітлювати мотиви, на яких вони базуються. Межі такого обов`язку можуть різнитися залежно від природи рішення та мають оцінюватися в світлі обставин кожної справи.

Згідно з статтею 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У процесі розгляду справи не встановлено інших фактичних обставин, що мають суттєве значення для правильного вирішення спору, і доказів на підтвердження цих обставин.

Згідно зі ст. 249 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про те, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, ч.1 ст.139, ч.9 ст.205, ч.4 ст.229, ст.ст. 241-246, 268, 269, 287, п.15.5 ч.1 розділу VII КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволенні адміністративного позову Головного управління Державної казначейської служби України в Одеській області (вул. Садова, 1-А, м. Одеса, 65023, ) до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень в Одеській області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) (вул. Розумовська, 37, м. Одеса, 65091, ), про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, передбаченому ст.272 КАС України.

Рішення може бути оскаржене до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя А.А. Радчук

.