Справа № 600/2733/22-а
Суддя: Боднарюк Олег Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 р. м. Чернівці Справа № 600/2733/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Боднарюка О.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Чернівецькій області, про визнання протиправною та скасування постанови,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач), звернулась в суд з позовом до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Чернівецькій області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною та скасувати постанову Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Чернівецькій області № 307088 від 15.09.2021 року щодо стягнення з ОСОБА_1 адміністративно - господарського штрафу у розмірі 34000, 00 грн.

АРГУМЕНТИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в обґрунтування позовних вимог зазначив, що за результатами рейдової перевірки на підставі акту перевірки, посадовими особами відповідача прийнято оскаржувану постанову, на підставі якої її притягнуто до відповідальності на підставі вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", за здійснення вантажного перевезення з перевищенням вагових норм вантажу.

Вважає спірну постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню, з огляду на наступне.

Позивач звертав увагу суду на те, що на підставі договору оренди передав належний йому автомобіль у користування ФОП ОСОБА_2 , який безпосередньо здійснював вантажне перевезення. Позивач вважає, що оскільки останнім передано автомобіль в користування іншій особі, ним не здійснюється господарська діяльність, зокрема перевезення вантажів, відтак останній не є суб`єктом відповідальності за вчинене порушення.

2. Відповідач подав до суду відзив на адміністративний позов, в обґрунтування якого заперечив щодо задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Зверталась увага суду на те, що за результатами проведення габаритно - вагового контролю посадовими особами відповідача складено акт проведення перевірки в якому зазначено, що автомобілем марки КРАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалось надання послуг з перевезення вантажу (кукурудзи), з перевищенням вагових обмежень - на здвоєну вісь, а саме - 23,89 т, що на 49,31% перевищує нормативно визначені 16,00 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

Заперечуючи проти позову також зазначив, що необґрунтовані є твердженні позивача про те, що наявність договору оренди та передача транспортного засобу в користування звільняє останнього від відповідальності, оскільки під час проведення перевірки 22.07.2021 року водій транспортного засобу надав лише свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, де власником зазначений позивач, жодних договорів оренди під час перевірки водієм не надавалось.

Водночас, на думку відповідача, договір оренди лише засвідчує намір сторін, що його уклали, щодо співпраці. Разом з тим, будь - яких документів, що свідчать про реальність укладеного договору, а не лише його підписання, та жодних інших доказів того, що автомобіль на час проведення рейдової перевірки дійсно був у користуванні третьої особи позивачем на надано.

При цьому наголошував, що договір оренди не є первинним обліковим документом для цілей бухгалтерського обліку і його наявність свідчить лише про намір виконати операції в майбутньому, а не про їх фактичне виконання, відтак господарська операція пов`язана не з фактом підписання договору, а з фактом руху активів позивача.

Крім того відповідач вважає, що доданий до позовної заяви договір оренди транспортного засобу, який наданий позивачем, не є належним доказом, оскільки в силу вимог чинного законодавства договір оренди транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Заперечив також щодо доводів позивача, про те, що останній не є суб`єктом господарювання, при цьому зазначив, що відсутність у автомобільного перевізника ТТН не спростовує факт здійснення перевезення вантажу транспортом, власником якого є позивач.

ПРОЦЕСУАЛЬНІ ДІЇ В СПРАВІ.

1. Ухвалою суду за клопотання позивача визнано причини пропуску строку звернення до суду поважними та поновлено такий строк. Відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, призначено розгляд справи в судовому засіданні.

ДОВОДИ УЧАСНИКІВ СПРАВИ.

1. Позивач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, хоча належним чином повідомлений про час, місце та дату проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

2. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про причини неявки суду не повідомив хоча належним чином повідомлений про час, місце та дату проведення судового засідання, що підтверджується матеріалами справи.

3. Враховуючи приписи статті 194, 205 КАС України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи та за наявними матеріалами в порядку письмового провадження.

ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ ОБСТАВИНИ ТА ВІДПОВІДНІ ПРАВОВІДНОСИНИ.

1. Судом встановлено, що інспектором Придністровського міжрегіонального управління Укртансбезпеки в рамках проведення заходів державного контролю відповідно до Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, шляхом проведення рейдової перевірки, 22.07.2021 року на а/д: Н-10, 248 км +800м, перевірено транспортний засіб марки КРАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , що використовується в своїй діяльності автомобільним перевізником ФОП ОСОБА_1 , при наданні послуг з перевезення вантажу.

2. Під час здійснення габаритно - вагового контролю транспортного засобу марки КРАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на підставі талону (роздруківки) зважування № 21605 від 22.07.2021 року зафіксовано перевищення нормативно визначених вагових параметрів транспортного засобу із вантажем на здвоєну вісь, а саме - 23,89 т, при нормативно визначених 16 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень.

3. За результатами проведення габаритно - вагового контролю інспектором Придністровського міжрегіонального управління Укртрасбезпеки складено довідку про результати здійснення габаритно - вагового контролю № 0064763 від 22.07.2021 року та акт № 0061166 про перевищення транспортним засобом нормативно вагових параметрів від 22.07.2021 року на підставі яких проведено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних автомобілів.

4. Також судом встановлено, що за результатами проведення рейдової перевірки складено акт проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом № 266316 від 22.07.2021 року, в якому зазначено, що автомобілем марки КРАЗ, реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснювалось надання послуг з перевезенням вантажу (кукурудзи) з перевищенням вагових обмежень - на здвоєну вісь, а саме -23,89 т, що на 49,31% перевищує нормативно визначені 16,00 т та відсутність у водія позивача при здійсненні перевезення вантажу оформленого дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових обмежень, тобто без документів передбачених ст. 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме без дозволу, який дає право на рух автомобільними дорогами України з перевищенням вагових параметрів, відповідальність за яке передбачена абз.16 ч.1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

5. 15.09.2021 року Придністровським міжрегіональним управлінням Укртрансбезпеки винесено постанову № 307088 про застосування адміністративно - господарського штрафу, на підставі якої на ОСОБА_1 накладено адміністративно - господарський штраф в сумі 34000 грн, за порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", відповідальність за що передбачена абз. 16 частини 1 ст. 60 Закону України "Про автомобільний транспорт".

6. Також судом досліджена товарно - транспортна накладна № 39 від 22.07.2021 року та свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювання техніки.

7. Згідно договору оренди транспортних засобів № 17 від 01.06.2020 року, фізичною особою ОСОБА_1 передано в оренду ФОП ОСОБА_2 , в строкове оплатне користування транспортний засіб згідно додатку. Термін дії договору 21.12.2020 року.

8. Згідно акту приймання - передачі майна до договору оренди транспортних засобів № 17 від 01.06.2020 року передано в оренду ФОП ОСОБА_2 транспортний засіб (в тому числі) КРАЗ 65055-02.

9. Відповідно до умов додаткової угоди № 02 до договору оренди транспортних засобів № 17 від 01.06.2020 року, термін дії договору продовжено до 31.12.2022 року.

ДО ВКАЗАНИХ ПРАВОВІДНОСИН СУД ЗАСТОСОВУЄ НАСТУПНІ ПОЛОЖЕННЯ ЗАКОНОДАВСТВА ТА РОБИТЬ ВИСНОВКИ ПО СУТІ СПОРУ.

1.Засади організації та діяльності автомобільного транспорту визначає Закон України "Про автомобільний транспорт" від 05 квітня 2001 року № 2344-III, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин (далі - Закон № 2344-III).

Відповідно до частини 12 статті 6 Закону № 2344-III державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажів на території України.

2. Відповідно до частини 2 статті 29 Закону України "Про дорожній рух" від 30 червня 1993 року № 3353-ХІІ (далі - Закон № 3353-ХІІ) з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.

За приписами статті 33 Закону України "Про автомобільні дороги" від 08 вересня 2005 року № 2862-IV, (далі - Закон № 2862-IV) рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

3.Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту (далі - суб`єкти господарювання), вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом, норм міжнародних договорів про міжнародне автомобільне сполучення, виконанням умов перевезень, визначених дозволом на перевезення на міжобласних автобусних маршрутах, вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення, дотриманням габаритно-вагових параметрів, наявністю дозвільних документів на виконання перевезень та відповідністю виду перевезень, відповідних ліцензій, внесенням перевізниками-нерезидентами платежів за проїзд автомобільними дорогами визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08 листопада 2006 року № 1567 (далі - Порядок № 1567).

За приписами пункту 14 Порядку № 1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Відповідно до пункту 3 Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18 січня 2001 року № 30 (далі - Правила № 30), транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.

4. Згідно з пунктом 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги - 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією маршрутах - 4,35 м), за довжиною - 22 м (для маршрутних транспортних засобів - 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів - понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Державтоінспекцією для них маршрутах - до 46 т), навантаження на одиночну вісь - 11 т (для автобусів, тролейбусів - 11,5 т), здвоєні осі - 16 т, строєні - 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь - 11 т, здвоєні осі - 18 т, строєні - 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.

В силу пункту 4 Правил № 30, рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові Державтоінспекцією, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.

Допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

5. Як передбачено статтею 48 Закону № 2344-ІІІ, автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше п`яти відсотків.

6.Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 року № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування» (далі - Порядок № 879) габаритно-ваговий контроль - контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.

Згідно з пунктами 3, 4, 6 Порядку № 879 габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.

Робота пунктів габаритно-вагового контролю в частині організації та проведення робіт із зважування транспортних засобів забезпечується службами автомобільних доріг в Автономній Республіці Крим, областях та м. Севастополі і підприємствами, визначеними в установленому законодавством порядку.

Габаритно-ваговий контроль, крім документального, здійснюється виключно в пунктах габаритно-вагового контролю посадовими особами та/або працівниками відповідних органів.

За приписами пунктів 15 - 18, 20 Порядку № 879 контроль за наявністю у водіїв великовагових та великогабаритних транспортних засобів дозволу на рух здійснюють відповідні підрозділи МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху, та територіальні органи Укртрансбезпеки, які здійснюють габаритно-ваговий контроль.

Габаритно-ваговий контроль на стаціонарних пунктах включає документальний, попередній та/або точний контроль, на пересувних - документальний, точний контроль.

У разі виявлення під час здійснення попереднього габаритно-вагового контролю на стаціонарних або автоматичних зважувальних пунктах факту перевищення установлених габаритно-вагових параметрів здійснюється точний габаритно-ваговий контроль.

За результатами точного габаритно-вагового контролю на стаціонарному або пересувному пункті водієві транспортного засобу видається довідка результатів здійснення контролю із зазначенням часу і місця його проведення, а на запит водія - міжнародний сертифікат зважування вантажних транспортних засобів, якщо пункт габаритно-вагового контролю уповноважений видавати такі сертифікати.

За результатами точного та/або документального габаритно-вагового контролю посадові особи та/або працівники Укртрансбезпеки або її територіальних органів визначають належність транспортного засобу до великовагових та/або великогабаритних.

7.Статтею 49 Закону № 2344-III передбачено, що водій транспортного засобу зобов`язаний мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень.

Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону № 2344-III за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20 відсотків, але не більше 30 відсотків при перевезенні неподільного вантажу без відповідного дозволу або подільного вантажу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян..

8. З аналізу наведених норм слідує, що з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів.

При цьому допускається перевищення вагових параметрів порівняно з визначеними у пункті 22.5 Правил дорожнього руху на 2 відсотки (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.

У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.

Слід зазначити, що обов`язок отримати дозвіл на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, а також внести плату за проїзд такого великовагового та/або великогабаритного транспортного засобу автомобільними дорогами загального користування покладається на перевізника.

За порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

9. У спірних правовідносинах, які склались у цій справі підставою для накладення на позивача штрафу відповідно до оскаржуваної постанови слугувало перевищення встановлених законодавством України габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, про що складено відповідний акт.

Так, за результатами габаритно-вагового контролю 22.07.2021 року посадовими особами відповідача складено акт про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів та встановлено перевищення на здвоєну вісь - 23,89 т при нормативно допустимому 16т.

Наведене свідчить перевищення вагових параметрів на здвоєну вісь на 49,31 %, що власне і не заперечувалось учасниками справи.

Відповідно до цих результатів вагові параметри вказаного транспортного засобу перевищують нормативно допустимі вагові обмеження більш ніж на 2 %, що дає підстави вважати цей транспортний засіб великоваговим, для руху якого, за правилами частини четвертої статті 48 Закону № 2344-ІІІ, повинен бути відповідний дозвіл.

Така позиція узгоджується з висновками, викладеними у постанові Верховного Суду від 24 липня 2019 року у справі № 803/1540/16, що відповідно до вимог частини 5 статті 242 КАС України суд враховує при виборі і застосування до спірних правовідносин.

10. Аналіз вищенаведених правових норм дає підстави для висновку, що за відсутності документів, зокрема, в даному випадку дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, виданим перевізникові суб`єктом владних повноважень, або документу про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів, застосовуються адміністративно-господарські штрафи.

Непред`явлення вказаних документів під час проведення перевірки свідчить про порушення законодавства про автомобільний транспорт, що має наслідком для застосування санкцій, визначених статтею 60 Закону № 2344-ІІІ.

11. Судом встановлено, що такий дозвіл у позивача відсутній, а отже за описаних обставин суд погоджується з доводами відповідача про те, що останній мав достатні підстави для накладення штрафу відповідно до статті 60 Закону № 2344-ІІІ.

Слід зазначити, що Законом № 2344-ІІІ передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарського штрафу саме до автомобільних перевізників за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

В розумінні вимог статті 1 Закону № 2344-III автомобільний перевізник - фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами.

Звертаючись до суду позивач в обґрунтування протиправності оскаржуваної постанови зазначав те, що її складено відповідачем відносно неналежного суб`єкта господарювання.

При цьому, зверталась увага суду на те, що в матеріалах справи міститься товарно-транспортна накладна № 39 від 22.07.2021 року, зміст якої стосується того, що вантажовідправник товару, здійсненого транспортним засобом марки "КРАЗ", реєстраційний номер НОМЕР_1 (водій ОСОБА_3 ), за вказаною ТТН є ФОП ОСОБА_4 , та відсутні відомості про автомобільного перевізника.

Оцінюючи аргументи позивача суд зазначає, що відсутність відомостей про автомобільного перевізника в ТТН не спростовує факт здійснення перевезення вантажу транспортним засобом, власником якого є позивач. Відтак, відповідачем правомірно визначено позивача, як суб`єкта відповідальності на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, за порушення законодавства про автомобільний транспорт.

Крім того, позивач наголошував на тому, що згідно договору оренди зазначений вище транспортний засіб переданий в оренду ФОП ОСОБА_4 .

Водночас, з акту перевірки вбачається, що вищевказаний договір оренди не надавався водієм під час перевірки, що не виключає складення такого документа після виявленого порушення з метою ухилення від відповідальності, з урахуванням відсутності відомостей про реєстрацію такого договору.

Отже, позивачем подано до суду документи, які не було пред`явлено під час перевірки, і як наслідок посадові особи відповідача не могли передбачити наявність такого документа.

Проте, наведені документи не спростовують факт відсутності встановленого порушення, оскільки обов`язок пред`являти такі документи чітко встановлений статтею 49 Закону № 2344-ІІІ.

Слід також зазначити і те, що позивач не був позбавлений права під час розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, надати пояснення та/або додаткові докази посадовим особам щодо складення документів відносно неналежної особи.

Таким чином, в даному випадку саме позивач, який є власником транспортного засобу є перевізником і, відповідно, несе відповідальність за порушення вимог законодавства у сфері автомобільного транспорту під час перевезення вантажів, оскільки факт перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів не спростовується матеріалами справи, що насамперед, зумовлює накладення штрафу за таке порушення.

Зазначений висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного суду викладеною в постанові від 22.12.2021 року в справі № 420/3371/21.

12. Надаючи оцінку спірним правовідносинам слід зазначити також і те, що договір оренди на який посилається позивач, не є належним та допустимим доказом протиправності спірної постанови, оскільки відповідно до вимог законодавства України договір оренди транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

При цьому суд звертає увагу на те, що договір оренди лише засвідчує наміри сторін, що його уклали. Разом з тим, не підтверджує реальність виконання укладеного договору. В свою чергу інших доказів, які б підтверджували виконання такого договору, а саме платіжних документів про оплату, тимчасового реєстраційного талону, тощо, позивачем до суду не надано.

Отже, твердження позивача про те, що належний йому транспортний засіб використовувався іншою особою, не знайшли свого правового обґрунтування під час розгляду справи та не підтверджено належними та допустимими доказами.

13. Суд також критично оцінює посилання позивача на ухвали Господарського суду Чернівецької області, які на думку останнього спростовують висновки відповідача про те, що саме позивач є суб`єктом відповідальності за вчинене порушення вимог Закону України "Про автомобільний транспорт", оскільки Господарським судом Чернівецької області справи по суті не розглядались і не встановлювались обставини в справі, а винесено ухвали про повернення позовних заяв.

14. Статтею 90 КАС України передбачено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

15. Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів учасників справи, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності свого рішення та докази надані позивачем - суд дійшов висновку, що обґрунтування на які посилається позивач, не дають суду підстав для висновків, які б спростовували доводи відповідача, а тому відсутні підстави для задоволення позову.

РОЗПОДІЛ СУДДОВИХ ВИТРАТ.

1. Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

2. Враховуючи те, що в задоволенні адміністративного позову відмовлено, суд не вирішує питання про розподіл судових витрат в частині стягнення з суб`єкта владних повноважень.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до Придністровського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки у Чернівецькій області, про визнання протиправною та скасування постанови - відмовити повністю.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення (складання).

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ).

Відповідач - Придністровське міжрегіональне управління у Чернівецькій області Державної служби України з питань безпеки на транспорті (вул. Руська, 248-У, м. Чернівці, 58023, ).

Суддя О.В. Боднарюк