Справа № 120/9039/22
Суддя: Дончик Віталій Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

28 грудня 2022 р. Справа № 120/9039/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дончика Віталія Володимировича, розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича про визнання протиправною та скасування постанови

в с т а н о в и в :

03.11.2022 року ОСОБА_1 звернувся в суд зі скаргою на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначив, що 12.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66476443 з примусового виконання виконавчого напису №11669 від 07.12.2009 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, згідно якого іпотекодержателем є АТ "ОТП Банк".

10.10.2021 року на адресу приватного виконавця надійшла заява представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна", у якій останній повідомив, що описане майно боржника перебуває в іпотеці. В цій же заяві, ТОВ "Факторинг Україна" надано дозвіл на його реалізацію.

Також вказали, що 29.06.2010 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Факторинг Україна" укладено Договір купівлі-подажу кредитного портфелю №б/н та Договір відступлення права вимоги, згідно яких "ТОВ Факторинг Україна" прийняв право кредитора за кредитним договором №ML В00/074/2008 від 10.04.2008 року та договором іпотеки №PML-В00/074/2008 від 10.04.2008 року.

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №ЗВ/120/41/21, за заявою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні №66476443, а саме АТ "ОТП Банк" на його правонаступника - ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

На підставі ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року, приватним виконавцем Собчуком В.В. винесено постанову від 02.02.2022 року про заміну сторони у виконавчому провадженні.

На думку позивача, оскільки АТ "ОТП Банк" втратив права стягувача та іпотекодержателя 08.07.2010 року (згідно державної реєстрації договору відступлення), приватний виконавець не мав жодних правових підстав для відкриття виконавчого провадження за заявою АТ "ОТП Банк", а тому постанова про відкриття виконавчого провадження та всі подальші дії вчинені у виконавчому провадженні №66476443 є протиправними, у зв`язку із чим звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Ухвалою суду від 08.11.2022 року скаргу ОСОБА_1 на дії та бездіяльність приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. залишено без руху. Цією ж ухвалою надано ОСОБА_1 . 5-денний строк, з дня вручення копії ухвали, для усунення недоліків позовної заяви, шляхом:

- надання суду нової редакції позовної заяви, сформованої у відповідності до положень ст.ст. 160, 161 КАС України та прохальною частиною, сформованою відповідно до вимог, встановлених статтею 5 КАС України;

- надання до суду копій позовної заяви та засвідчених належним чином копій документів, що долучені до матеріалів позовної заяви відповідно до кількості учасників справи;

- надання суду доказів сплати судового збору у розмірі 2977,2 грн. або документи, які підтверджують підстави звільнення його від сплати судового збору відповідно до закону;

- надання суду власного письмового підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

14.11.2022 року на виконання вимог ухвали суду позивач подав заяву на усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання суду нової редакції позовної заяви.

Ухвалою від 22.11.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у адміністративній справі, розгляд справи вирішено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Цією ж ухвалою витребувано у відповідача та зобов`язано надати суду належним чином завірені копії матеріалів виконавчого провадження №66476443.

29.11.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, оскільки враховуючи відсутність підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття до виконання, ним правомірно та обґрунтовано, а також в межах наділених повноважень та покладених обов`язків, винесено оскаржувану постанову, а тому підстави для визнання її протиправною та скасування відсутні.

Разом з тим, зазначив, що копії постанов та інші документи виконавчого провадження доводились виконавцем до відома позивача, відповідно до ст.28 ЗУ "Про виконавче провадження".

30.11.2022 року та 01.12.2022 року відповідачем подано заяви на виконання вимог ухвали суду. Разом з тим, надав суду оригінали матеріалів виконавчого провадження №66476443.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступні фактичні обставини.

11.08.2021 року на адресу приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області надійшла заява представника АТ "ОТП Банк" про примусове виконання виконавчого напису №11669 від 07.12.2009 року, виданого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 44,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

12.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №66476443. Стягувачем в якому є АТ "ОТП Банк", боржник - ОСОБА_1

12.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про стягнення з боржника основної винагороди у сумі 62645,52 грн.

12.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження у сумі 300 грн.

20.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника, а саме: однокімнатної квартири, загальною площею 44,0 кв.м, за адресою: АДРЕСА_1 .

25.08.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. надіслано запит на адресу Вінницької міської ради встановлення вичерпної інформації про реєстрацію осіб за адресою АДРЕСА_1 .

09.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні.

Згідно звіту про оцінку майна від 29.09.2021 року вартість оцінюваного майна становить 933363 грн.

10.10.2021 року на адресу приватного виконавця надійшла заява представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна", у якій останній повідомив, що описане майно боржника перебуває в іпотеці. В цій же заяві, ТОВ "Факторинг Україна" надано дозвіл на його реалізацію.

Вказали, що 29.06.2010 року між АТ "ОТП Банк" та ТОВ "Факторинг Україна" укладено Договір купівлі-продажу кредитного портфелю №б/н та Договір відступлення права вимоги, згідно яких "ТОВ Факторинг Україна" прийняв право кредитора за кредитним договором №ML В00/074/2008 від 10.04.2008 року та договором іпотеки №PML-В00/074/2008 від 10.04.2008 року.

Згідно з витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта від 11.10.2021 року, вказане нерухоме майно, а саме: однокімнатна квартира, загальною площею 44,0 кв.м, за адресою: Вінницька область, м. Вінниця, вул. Магістратська , 29/5, перебуває в іпотеці ТОВ «ОТП Факторинг Україна» згідно договору про відступлення права вимоги № 5822 від 29.06.2010.

12.10.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. на адресу Вінницького окружного адміністративного суду направлено заяву про заміну стягувача у виконавчому провадженні №66476443, на підставі заяви представника ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

Ухвалою Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №ЗВ/120/41/21, за заявою приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука В.В. здійснено заміну стягувача у виконавчому провадженні №66476443, а саме АТ "ОТП Банк" на його правонаступника - ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

02.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про поновлення вчинення виконавчих дій.

На підставі ухвали Вінницького окружного адміністративного суду від 14.12.2021 року у справі №ЗВ/120/41/21, приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову від 02.02.2022 року про заміну сторони у виконавчому провадженні, а саме: первинного стягувача АП "ОТП Банк" на його правонаступника ТОВ "ОТП Факторинг Україна".

В подальшому, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. звернувся до ТОВ "ОТП Факторинг Україна" з листом №264 від 08.02.2022 року про надання/ненадання згоди на можливість зниження початкової ціни, але не нижче 60% його вартості на третьому електронному аукціоні на арештоване майно.

08.02.2022 року ТОВ "ОТП Факторинг Україна" відмовлено у зниженні початкової ціни предмета іпотеки.

08.02.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. на адресу ДП "СЕТАМ" направлено заявку на реалізацію арештованого майна у виконавчому провадженні №66476443.

17.02.2022 року представником ДП "СЕТАМ" повідомлено, що проведення електронного аукціону відбудеться 11.03.2022 року.

02.06.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Собчуком В.В. винесено постанову про відкладення проведення виконавчих дій до закінчення воєнного стану.

На переконання позивача, приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук В.В. не мав жодних правових підстав для відкриття виконавчого провадження №66476443 за заявою АТ "ОТП Банк", оскільки АТ "ОТП Банк" втратив права стягувача та іпотекодержателя 08.07.2010 року (згідно державної реєстрації договору відступлення), а тому постанова про відкриття виконавчого провадження та всі подальші дії вчинені у виконавчому провадженні №66476443 є протиправними, у зв`язку із чим звернувся з цим адміністративним позовом до суду.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 1 Закон України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 №1404-VIII (далі - Закон №1404-VIII) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу положень ч. 1 ст. 5 Закону №1404-VIII примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів".

Згідно ч. 1 ст. 3 Закону № 1403-VIII завданням органів державної виконавчої служби та приватних виконавців є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом.

Частиною першою статті 26 Закону №1404-VIII визначено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Положення частини першої статті 3 Закону №1404-VIII говорять, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, виконавчих написів нотаріусів.

Разом з тим, надаючи правову оцінку посиланням позивача на те, що оскаржувані постанови є протиправними, оскільки приватний виконавець не перевірив всіх обставин щодо наявності права у АТ "ОТП Банк" на таке звернення та наявності достатніх підстав для відкриття виконавчого провадження за їхньою заявою, суд зазначає наступне.

За приписами до частин 1 та 3 ст.33 Закону України "Про іпотеку", у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом.

Стаття 4 Закону України № 1404-VIII визначає вимоги до виконавчого документа.

Частина 1 цієї статті говорить, що у виконавчому документі зазначаються:

1) назва і дата видачі документа, найменування органу, прізвище, ім`я, по батькові та посада посадової особи, яка його видала;

2) дата прийняття і номер рішення, згідно з яким видано документ;

3) повне найменування (для юридичних осіб) або прізвище, ім`я та, за наявності, по батькові (для фізичних осіб) стягувача та боржника, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або адреса місця проживання чи перебування (для фізичних осіб), дата народження боржника - фізичної особи;

4) ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань стягувача та боржника (для юридичних осіб - за наявності);

реєстраційний номер облікової картки платника податків або серія та номер паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомили про це відповідний контролюючий орган і мають відмітку в паспорті) боржника (для фізичних осіб - платників податків);

5) резолютивна частина рішення, що передбачає заходи примусового виконання рішень;

6) дата набрання рішенням законної сили (крім рішень, що підлягають негайному виконанню);

7) строк пред`явлення рішення до виконання.

У виконавчому документі можуть зазначатися інші дані (якщо вони відомі суду чи іншому органу (посадовій особі), що видав виконавчий документ), які ідентифікують стягувача та боржника чи можуть сприяти примусовому виконанню рішення, зокрема місце роботи боржника - фізичної особи, місцезнаходження майна боржника, реквізити рахунків стягувача і боржника, номери їх засобів зв`язку та адреси електронної пошти.

В той же час, частиною 4 статті 4 Закону України № 1404-VIII передбачено, що виконавчий документ повертається стягувачу органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем без прийняття до виконання протягом трьох робочих днів з дня його пред`явлення, якщо:

1) рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної сили (крім випадків, коли рішення у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання);

2) пропущено встановлений законом строк пред`явлення виконавчого документа до виконання;

3) боржника визнано банкрутом;

4) Національним банком України прийнято рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку-боржника;

5) юридичну особу - боржника припинено;

6) виконавчий документ не відповідає вимогам, передбаченим цією статтею, або якщо стягувач не подав заяву про примусове виконання рішення відповідно до статті 26 цього Закону;

7) виконання рішення не передбачає застосування заходів примусового виконання рішень;

8) стягувач не надав підтвердження сплати авансового внеску, якщо авансування є обов`язковим;

9) виконавчий документ не підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем;

10) виконавчий документ пред`явлено не за місцем виконання або не за підвідомчістю;

11) Фондом гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення про початок процедури тимчасової адміністрації або ліквідації банку.

Суд зауважує, що Закон №1404-VIIІ є спеціальним законом, що регулює порядок вчинення виконавчих дій. Натомість детально дії виконавців під час вчинення виконавчих дій регламентуються Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року № 512/5 (далі - Інструкція), розробленою відповідно до законів № 1403 і № 1404, яка визначає окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб), що відповідно до Закону № 1404 підлягають примусовому виконанню.

Положення цієї Інструкції слід розглядати як такі, що прийняті відповідно до вимог вказаних законів, та такі, що не можуть їм суперечити, у тому числі встановлювати нові вимоги, які прямо не передбачені законами, на виконання яких ця Інструкція затверджена.

Відповідно до п.3 Розділу ІІІ Інструкції, заява про примусове виконання рішення подається до органу державної виконавчої служби або приватного виконавця у письмовій формі разом із оригіналом (дублікатом) виконавчого документа.

Згідно п. 4 Розділу ІІІ цієї Інструкції, виконавчий документ повертається без прийняття до виконання у випадках, передбачених частиною четвертою статті 4 Закону, про що орган державної виконавчої служби або приватний виконавець надсилає стягувачу повідомлення протягом трьох робочих днів з дня пред`явлення виконавчого документа.

В той же час, судом не встановлено підстав, визначених частиною 4 статті 4 Закону №1404-VIIІ, за наявності яких виконавчий документ міг бути повернутий без прийняття до виконання.

Разом з тим, п. 5 Розділу ІІІ Інструкції говорить, що у разі відсутності підстав для повернення виконавчого документа стягувачу без прийняття його до виконання виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Таким чином, враховуючи, що підстави для повернення виконавчого документу стягувачу без прийняття його до виконання відповідачем не встановлено, останнім правомірно винесено постанову від 12.08.2021 року про відкриття виконавчого провадження № 66476443.

Що стосується посилань позивача на порушення приватним виконавцем ч.7 ст.51 ЗУ "Про виконавче провадження", то суд вважає їх безпідставними, оскільки положення цієї частини регулюють примусове звернення стягнення на предмет іпотеки, а не дії приватного виконавця під час відкриття провадження.

Також, доводи позивача про те, що стягувачем пропущено строк звернення до приватного виконавця з виконавчим документом є безпідставними, зважаючи на наступне.

Відповідно до статті 12 Закону України "Про виконавче провадження", виконавчі документи можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох років, крім посвідчень комісій по трудовим спорам та виконавчих документів, за якими стягувачем є держава або державний орган, які можуть бути пред`явлені до примусового виконання протягом трьох місяців.

Строки, зазначені в частині першій цієї статті, встановлюються для виконання рішення з наступного дня після набрання ним законної сили чи закінчення строку, встановленого в разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а якщо рішення підлягає негайному виконанню - з наступного дня після його прийняття.

Строки пред`явлення виконавчого документа до виконання перериваються у разі: 1) пред`явлення виконавчого документа до виконання; 2) надання судом, який розглядав справу як суд першої інстанції, відстрочки або розстрочки виконання рішення.

У разі повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з неможливістю в повному обсязі або частково виконати рішення строк пред`явлення такого документа до виконання після переривання встановлюється з дня його повернення, а в разі повернення виконавчого документа у зв`язку із встановленою законом забороною щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, а також проведення інших виконавчих дій стосовно боржника - з дня закінчення строку дії відповідної заборони.

Судом встановлено, що виконавчий документ №11669 від 07.12.2009 року повертався стягувачу 24.02.2012 року на підставі п.3. ст.47 ЗУ "Про виконавче провадження", 27.11.2014 року на підставі п.9 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", 24.11.2019 року на підставі п.9 ст. 47 ЗУ "Про виконавче провадження", 06.04.2021 року на підставі п.1 ч.1 ст. 37 ЗУ "Про виконавче провадження".

Таким чином, доводи позивача про те, що виконавчий документ пред`явлений до примусового виконання з пропущенням встановленого законом строку пред`явлення виконавчого документу до виконання не знайшли свого підтвердження і спростовуються вищенаведеними фактичними обставинами та положеннями чинного законодавства.

З огляду на зазначене та беручи до уваги положення ст.12 ЗУ "Про виконавче провадження", суд доходить висновку, що приватний виконавець виносячи постанову про відкриття виконавчого провадження від 12.08.2021 року №666476443 діяв в межах повноважень та спосіб, передбачений законом.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправною та скасування постанови про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №66476443 від 20.08.2021 року, а також протиправності дій приватного виконавця щодо передачі на реалізацію предмету іпотеки, суд зазначає наступне.

Згідно ст.18 Закону України "Про виконавче провадження", виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.

Відповідно до пункту 6 частини 3 статті 18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку.

Положеннями статті 13 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що арешт на майно (кошти) накладається не пізніше наступного робочого дня після його виявлення, крім випадку, передбаченого частиною сьомою статті 26 цього Закону.

Опис та арешт майна здійснюються не пізніш як на п`ятий робочий день з дня отримання інформації про його місцезнаходження. У разі виявлення майна виконавцем під час проведення перевірки майнового стану боржника за місцем проживання (перебування) фізичної особи та місцезнаходженням юридичної особи здійснюються опис та арешт цього майна.

Частиною 7 статті 26 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що у разі якщо в заяві стягувача зазначено конкретне майно боржника, виконавець негайно після відкриття виконавчого провадження перевіряє в електронних державних базах даних та реєстрах наявність права власності або іншого майнового права боржника на таке майно та накладає на нього арешт. На інше майно боржника виконавець накладає арешт в порядку, визначеному статтею 56 цього Закону.

Положеннями ч. 1 ст. 48 Закону № 1404-VIII закріплено, що звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні (списанні коштів з рахунків) та примусовій реалізації.

Про звернення стягнення на майно боржника виконавець виносить постанову.

Статтею 50 Закону № 1404-VIII встановлено, що звернення стягнення на об`єкти нерухомого майна здійснюється у разі відсутності в боржника достатніх коштів чи рухомого майна. При цьому в першу чергу звертається стягнення на окрему від будинку земельну ділянку, інше приміщення, що належать боржнику. В останню чергу звертається стягнення на житловий будинок чи квартиру, в якому фактично проживає боржник.

Разом із житловим будинком стягнення звертається також на прилеглу земельну ділянку, що належить боржнику.

У разі звернення стягнення на об`єкт нерухомого майна виконавець здійснює в установленому законом порядку заходи щодо з`ясування належності майна боржнику на праві власності, а також перевірки, чи перебуває це майно під арештом.

Після документального підтвердження належності боржнику на праві власності об`єкта нерухомого майна виконавець накладає на нього арешт та вносить відомості про такий арешт до відповідного реєстру у встановленому законодавством порядку. Про накладення арешту на об`єкт нерухомого майна, заставлене третім особам, виконавець невідкладно повідомляє таким особам.

Статтею 56 Закону № 1404-VIII визначено, що арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення.

Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Арешт на рухоме майно, що не підлягає державній реєстрації, накладається виконавцем лише після проведення його опису.

Постанова про арешт майна (коштів) боржника виноситься виконавцем під час відкриття виконавчого провадження та не пізніше наступного робочого дня після виявлення майна.

Виконавець за потреби може обмежити право користування майном, здійснити опечатування або вилучення його у боржника та передати на зберігання іншим особам, про що він виносить постанову або зазначає обмеження в постанові про арешт. Вид, обсяг і строк обмеження встановлюються виконавцем у кожному конкретному випадку з урахуванням властивостей майна, його значення для власника чи володільця, необхідності використання та інших обставин.

Арешт накладається у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат виконавчого провадження, штрафів та основної винагороди приватного виконавця на все майно боржника або на окремі речі.

Копії постанов, якими накладено арешт на майно (кошти) боржника, виконавець надсилає банкам чи іншим фінансовим установам, органам, що здійснюють реєстрацію майна, реєстрацію обтяжень рухомого майна, в день їх винесення.

Про проведення опису майна (коштів) боржника виконавець виносить постанову про опис та арешт майна (коштів) боржника.

Згідно з статтею 41 Закону України "Про іпотеку" Реалізація предмета іпотеки, на який звертається стягнення за рішенням суду або за виконавчим написом нотаріуса, проводиться, якщо інше не передбачено рішенням суду, шляхом продажу на електронних аукціонах у межах процедури виконавчого провадження, передбаченої Законом України "Про виконавче провадження", з дотриманням вимог цього Закону.

В силу вимог статті 61 Закону № 1404-VIII реалізація арештованого майна (крім майна, вилученого з цивільного обороту, обмежено оборотоздатного майна та майна, зазначеного у частині восьмій статті 56 цього Закону) здійснюється шляхом електронних торгів або за фіксованою ціною.

Відповідно до ч.2 ст. 61 ЗУ № 1404-VIII порядок проведення електронних торгів визначається Міністерством юстиції України.

На виконання частин 2, 4 статті 61 Закону № 1404-VIII наказом Міністерства юстиції України від 29.09.2016 №2831/5 затверджено Порядок реалізації арештованого майна, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 30.09.2016 за № 1301/29431 (далі - Порядок №2831/5).

Приписами пункту 1 розділу ІІ Порядку №2831/5 визначено, що реалізація майна здійснюється після визначення його вартості (оцінки) відповідно до статті 57 Закону України «Про виконавче провадження».

Пунктом 2 розділу ІІ Порядку №2831/5 закріплено, що організатор здійснює внесення до Системи інформації про арештоване майно (формування лота) за заявкою відділу державної виконавчої служби або приватного виконавця.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку №2831/5 виконавець у строк не пізніше п`яти робочих днів після ознайомлення із результатами визначення вартості чи оцінки арештованого майна готує проект заявки на реалізацію арештованого майна, який містить інформацію, передбачену абзацами третім - шістнадцятим пункту 2 цього розділу.

Виконавець направляє заявку на реалізацію арештованого майна начальнику відділу державної виконавчої служби, якому він безпосередньо підпорядкований, для підписання та передачі Організатору.

Пунктом 3 розділу III Порядку №2831/5 встановлено, що організатор вносить до Системи інформацію про майно та формує лот торгів (інформаційне повідомлення про електронні торги (торги за фіксованою ціною)) на підставі отриманої ним заявки не пізніше ніж на третій робочий день з дати її отримання. Лот вноситься за типом, найменуванням, категорією відповідно до класифікації, яка підтримується Системою, що забезпечує вільний та прямий пошук за відповідними пошуковими критеріями (вид майна, назва, модель, регіон зберігання, стартова ціна, номер виконавчого провадження згідно з автоматизованою системою виконавчого провадження тощо).

Поряд з цим, слід вказати, що позивач жодним чином не обґрунтував протиправність постанови про опис та арешт майна (коштів) у виконавчому провадженні №66476443 від 20.08.2021 року, а також подальших дій приватного виконавця щодо передачі на реалізацію предмету іпотеки.

Суд вважає за необхідне зазначити, що певні дефекти адміністративного акта можуть не пов`язуватись з його змістом, а стосуватися процедури його ухвалення. У такому разі можливі дві ситуації: внаслідок процедурного порушення такий акт суперечитиме закону (тоді акт є нікчемним), або допущене порушення не вплинуло на зміст акта (тоді наслідків для його дійсності не повинно наставати взагалі).

Отже, саме по собі порушення процедури прийняття акта не повинно породжувати правових наслідків для його дійсності, крім випадків, прямо передбачених законом.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття.

Так, дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків (ultra- invalid). Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Суд наголошує, що у відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, скасування акта адміністративного органу з одних лише формальних мотивів не буде забезпечувати дотримання балансу принципу правової стабільності та справедливості.

Таким чином, ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: "протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків" і, на противагу йому, принцип "формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення".

Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.

Виходячи із міркувань розумності та доцільності, деякі вимоги до процедури прийняття акта необхідно розуміти не як вимоги до самого акта, а як вимоги до суб`єктів владних повноважень, уповноважених на їх прийняття. Дефектні процедури прийняття адміністративного акта, як правило, тягнуть настання дефектних наслідків. Разом із тим, не кожен дефект акта робить його неправомірним.

Фундаментальне порушення - це таке порушення суб`єктом владних повноважень норм права, допущення суттєвої, істотної помилки при прийнятті певного рішення, яке мало наслідком прийняття незаконного рішення.

Стосовно ж процедурних порушень, то в залежності від їх характеру такі можуть мати наслідком нікчемність або оспорюваність акта, а в певних випадках, коли йдеться про порушення суто формальні, взагалі не впливають на його дійсність.

Отже, суд, не применшуючи значення необхідності дотримання встановленої законодавством процедури ухвалення того чи іншого рішення, вважає, що порушення такої процедури може бути підставою до скасування рішення лише за тієї умови, що воно вплинуло або могло вплинути на правильність рішення.

Дослідивши матеріали виконавчого провадження, судом не встановлено процедурних порушень, що могли вплинути на правомірність дій та постанов приватного виконавця, після відкриття виконавчого провадження, а тому постанова про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №66476443 від 20.08.2021 року, а також подальші дій приватного виконавця щодо передачі на реалізацію предмету іпотеки є правомірними та такими, що спрямовані на примусове виконання виконавчого напису і проведені на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, Законом України "Про виконавче провадження", іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Законом України "Про виконавче провадження".

Щодо дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.1 ст. 287 КАС України учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутись до суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 287 КАС України позовну заяву може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналась або повинна була дізнатись про порушення її прав, свобод чи інтересів.

Як вбачається із прохальної частини позовної заяви, позивач просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича про відкриття виконавчого провадження №66476443 від 12.08.2021 року;

- визнати протиправною та скасувати постанову приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича від 20.08.2021 року про опис та арешт майна (коштів) боржника у виконавчому провадженні №66476443;

- визнати протиправними дії приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Собчука Валентина Васильовича з приводу передачі на реалізацію предмета іпотеки: однокімнатної квартири, загальною площею 44 кв.м., за адресою: АДРЕСА_1 , шляхом проведення електронного аукціону ДП "СЕТАМ".

Вирішуючи питання про дотримання позивачем строку звернення до суду, суд зазначає, що строк звернення до суду обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Разом з тим, з матеріалів виконавчого провадження вбачається, що позивачу стало відомо про відкрите виконавче провадження №66476443 після ознайомлення з його матеріалами 21.10.2022 року, а тому строк звернення, визначений ч. 1 ст. 287 КАС України слід вважати таким, що ним не пропущено.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, про відсутність підстав для задоволення даного адміністративного позову.

Частиною 1 статті 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з частиною першою статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у справі, суд враховує, що у разі відмови у задоволені позову судові витрати не відшкодовуються.

На підставі викладеного та керуючись ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

в и р і ш и в :

В задоволенні адміністративного позову відмовити.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 287 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Приватний виконавець виконавчого округу Вінницької області Собчук Валентин Васильович (вул. Хмельницьке шосе, 23-А, к.411, м.Вінниця).

Суддя Дончик Віталій Володимирович