Справа № 420/15086/22
Суддя: Свида Л.І.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді - Свиди Л.І.

розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суду звернулася ОСОБА_1 з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.07.2022 року №64 щодо відмови в призначенні та виплаті позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.07.2022 року, із зарахуванням до страхового стажу періодів з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 01.01.1991 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року в одинарному розмірі та періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 31.12.1990 року із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців.

За цією позовною заявою відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами у відповідності до ст. 262 КАС України та наданий відповідачам строк для подання до суду відзиву на цю заяву, позивачу - відповіді на відзиви.

Позов обґрунтований позивачем тим, що працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці. До стажу роботи зараховується також навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі. Позивач має достатню кількість страхового стажу для призначення пенсії за віком згідно ст. 26 Закону №1058, у зв`язку із чим оскаржуване рішення про відмову у призначенні позивачу пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

З відзиву на позовну заяву Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області вбачається, що відповідач позов не визнає, зазначає, що 21.07.2022 позивач звернувся до Головного управління із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Пунктом 4.2 Порядку №58 від 29.07.1993 року подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 визначено, що заява на призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб (сервісний центр). Після реєстрації заяви та сканування документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, та відповідно до п. 4.3. Порядку №22-1 рішення за результатами розгляду заяви та поданих документів приймається не пізніше 10 днів після надходження заяви. Відповідно до пункту 4.2 Порядку Подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону №1058, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, розгляд документів, наданих для призначення пенсії ОСОБА_1 провадився за принципом «екстериторіальності». Розглянувши звернення позивачки та надані документи, на вимогу до п. 5 ст. 45 Закону №1058 Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області ухвалено Рішення №64 від 28.07.2022, яким позивачу у призначенні пенсії за віком відмовлено з огляду на наступне. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 26 Закону №1058 01.01.2018 право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 01.01.2022 по 31.12.2022 ? не менше 29 років. Вік позивача на дату звернення 60 років. Страховий стаж позивача на дату звернення становить 6 років 10 місяців 21 день. За результатом розгляду документів позивача, доданих до заяви від 21.07.2022 до страхового стажу не зараховано: 08.10.1979-25.08.1980, 01.09.1980-26.06.1985, 04.09.1985-31.05.1986, 01.06.1986 - 25.11.1989, 08.01.1990-09.08.1991, 30.08.1991-12.12.1994, 16.12.1994-30.03.1997, 01.04.1997-01.04.2004, оскільки дані періоди зазначені в трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.12.1979 на титульній сторінці не можливо ідентифікувати печатку, також дата народження на титульній сторінці трудової книжки вказана з виправленням, що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993, оскільки виправлення здійснене всупереч правил ведення трудових книжок унеможливлює здійснити ідентифікацію особи, оскільки персональні дані власника трудової книжки зазначено не коректно; період навчання 01.09.1980-29.06.1985 згідно диплому НОМЕР_2 необхідно підтвердити документом, який став підставою про зміну прізвища, оскільки диплом видано особі « ОСОБА_2 » (зазначено мовою оригіналу); періоди догляду за дітьми відповідно до долучених свідоцтв про народження дітей НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , оскільки відсутні штампи щодо видачі їм паспортів. В зв`язку з тим, що інших документів, на даний час не долучено для зарахування до стажу заявниці періоду догляду за дітьми підстав немає. Відповідно до п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників 29.07.1993 №58 записи в трудовій книжці виконуються акуратно, ручкою кульковою і завіряються печаткою запис про звільнення. Згідно із п. 3 Порядку передбачено, що у разі відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки з наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Пунктом 18 Порядку передбачено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Пунктом 2.5 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого Наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88 передбачено, що документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Оскільки печатка може містити текст, зображення, особистий підпис (факсиміле) тощо, дія норм п. 1 Порядку №637 розповсюджується і на записи, відтворені на документи за допомогою печатки. Статтею 24 Закону №1058 визначено, що страховий стаж з 01.01.2004 обчислюється за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до 01.01.2004 до впровадження системи персоніфікованого обліку на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом. Враховуючи вищевикладене, зазначені періоди роботи до страхового стажу будуть зараховані позивачці за умови надання уточнюючих довідок копій документів дітей за якими позивач здійснював догляд до 3-х років, та документи, що підтверджують зміну прізвища. Отже, наразі підстави для зарахування до загального страхового стажу ОСОБА_1 періодів роботи зазначені у трудовій книжці НОМЕР_1 від 19.12.1979 (08.10.1979- 25.08.1980, 01.09.1980-26.06.1985, 04.09.1985-31.05.1986, 01.06.1986-25.11.1989, 08.01.1990- 09.08.1991, НОМЕР_5 , 16.12.1994-30.03.1997, 01.04.1997-01.04.2004), період навчання 01.09.1980-29.06.1985 згідно диплому НОМЕР_2 , періоди догляду за дітьми зареєстрованими свідоцтвами про народження НОМЕР_3 та НОМЕР_4 ? відсутні. Отже дії органів Пенсійного фонду України щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є законними та обґрунтованими.

Відзив на позовну заяву від Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області до суду не надійшов.

Дослідивши матеріали справи, а також обставини, якими обґрунтовуються вимоги та заперечення проти позову, докази, якими вони підтверджуються, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_1 народилася ІНФОРМАЦІЯ_1 (вік 60 років).

21 липня 2022 року позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області із заявою щодо призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Розглянувши звернення позивача за принципом «екстериторіальності» Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 28.07.2022 року №64 про відмову в призначенні пенсії (аркуш справи 11).

В рішенні Головним управлінням Пенсійного фонду України в Житомирській області прийнято рішення від 28.07.2022 року №64 зазначено про те, що за документами позивача до страхового стажу не зараховані періоди: з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року в трудовій книжці НОМЕР_1 , виданій 19.12.1979, на титульній сторінці не можливо ідентифікувати печатку, дата народження на титульній сторінці трудової книжки вказана з виправленням, що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993 року. Період навчання згідно диплому НОМЕР_6 з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року необхідно підтвердити документом про зміну прізвища. В долучених свідоцтвах про народження дітей НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відсутній штамп щодо видачі їм паспортів. В зв`язку із тим, що інших документів наданий час не долучено, для зарахування в стаж заявниці періоду догляду за дітьми підстав не має. Для зарахування до страхового стажу періодів трудової діяльності необхідно надати уточнюючу довідку. визначену Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів в ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України «Про пенсійне забезпечення» та Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 9 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати, зокрема, пенсія за віком.

Відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Згідно із ч. 1 ст. 56, ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3, 20 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 637 від 12 серпня 1993 року за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Тобто з наведеного вбачається, що уточнюючі довідки для підтвердження спеціального трудового стажу необхідно надавати лише в разі, коли відсутні відповідні відомості в трудовій книжці.

З трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що ОСОБА_1 працювала у періоди: з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року (період навчання), з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року (район Крайньої Півночі), з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року (район Крайньої Півночі), з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року (район Крайньої Півночі), з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 07.05.2005 року, з 08.05.2005 року по 28.01.2007 року, з 29.01.2007 року по 30.04.2008 року (аркуш справи 17).

При цьому, з матеріалів справи вбачається, що при розрахунку стажу для призначення пенсії позивача пенсійним органом не зараховано трудову діяльність позивача у періоди роботи з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року, оскільки в трудовій книжці НОМЕР_1 , виданій 19.12.1979, на титульній сторінці не можливо ідентифікувати печатку, дата народження на титульній сторінці трудової книжки вказана з виправленням, що суперечить вимогам «Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників» №58 від 29.07.1993 року.

Порядок ведення трудових книжок, був урегульований «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах і організаціях, затвердженою постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 року № 162 та «Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників», затвердженою наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 року № 58.

Згідно з п. 2.3 Інструкції № 162, всі записи в трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - в день звільнення мають точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

У п. 2.4 Інструкції № 58, зокрема, зазначено, що усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилами чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

При цьому, обов`язок щодо внесення записів до трудової книжки покладається на роботодавців, що виключає провину особи, яка бажає призначити пенсію, у недоліках таких записів.

Крім того, судом взято до уваги зміст положень Порядку № 637, відповідно до п. 1 якого основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 27.04.1993 № 301 «Про трудові книжки працівників» відповідальність за організацію ведення обліку, зберігання і видачу трудових книжок покладається на керівника підприємства, установи, організації. За порушення встановленого порядку ведення, обліку, зберігання і видачі трудових книжок посадові особи несуть дисциплінарну, а в передбачених законом випадках іншу відповідальність.

При цьому, неможливість ідентифікувати печатку на титульній сторінці трудової книжки, не є тим недоліком трудової книжки чи записів у них, за наявності якого трудовий стаж позивача не може вважатися підтвердженим.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 07.02.2018 року у справі №275/615/17 (К/9901/768/17).

Щодо виправлення дати народження позивача на титульній сторінці трудової книжки, суд зазначає, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини підприємства не може бути підставою для позбавлення особи конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань нарахування/призначення пенсії.

Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом в постановах від 06.02.2018 у справі №677/277/17, провадження №К/9901/1298/17, від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а, провадження № К/9901/2310/18.

Щодо посилань відповідача про неможливість підтвердити спірні періоди трудової діяльності позивача згідно уточнюючих довідок, то суд зазначає, що позивач має відповідні записи у трудовій книжці щодо спірних періодів роботи, та ці записи є належними та допустимими доказами для підтвердження його трудового стажу, а відтак необхідності їх підтвердження іншими доказами не вбачається.

При цьому, суд додатково зазначає, що на працівника не слід покладати ризик негативних наслідків (позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку) за формальні недоліки оформлення записів трудової книжки, якщо недоліки допущені із вини адміністрації підприємства.

Крім того, Верховний Суд у іншій постанові від 21.02.2018 в справі №687/975/17 вказав, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці. Працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства, відтак вказані обставини не можуть бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань з призначення пенсії за віком.

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії позивачу мають бути зараховані періоди роботи позивача з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року.

Крім того, з оскаржуваного рішення вбачається, що пенсійним органом не зараховано період навчання позивача з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року, оскільки позивачу необхідно підтвердити вказаний період документом про зміну прізвища.

Згідно із ч.1 ст. 38 Закону України «Про професійно-технічну освіту» час навчання у професійно-технічному навчальному закладі зараховується до трудового стажу учня, слухача, у тому числі в безперервний і в стаж роботи за спеціальністю, що дає право на пільги, встановлені для відповідної категорії працівників, якщо перерва між днем закінчення навчання і днем зарахування на роботу за набутою професією не перевищує трьох місяців.

Так, статтею 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлено перелік видів трудової діяльності, що зараховується до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію.

Зокрема, відповідно до п. п. «д» п. 1 ст. 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи, який дає право на трудову пенсію, зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

При цьому, згідно із п. 1 «Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 передбачає, що за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Суд звертає увагу, що трудової книжки позивача серії НОМЕР_1 вбачається, що у період з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року позивач проходив навчання у Львівському ордена Леніна політехнічному інституті.

Відповідно до пункту 2.1 Інструкції №58 (яка чинна з 17.08.1993) трудові книжки і вкладиші до них заповнюються у відповідних розділах українською і російською мовами.

Пунктом 2.11 Інструкції №58 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Згідно з пунктом 2.13 Інструкції №58 зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів.

Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.

Судом досліджено трудову книжку позивача НОМЕР_1 від 19.12.1979, копію якої надано до матеріалів справи, та встановлено, що на сторінці 1 трудової книжки прізвище позивача вказано російською мовою як « ОСОБА_3 ».

Прізвище « ОСОБА_3 » закреслено та записано нові дані « ОСОБА_4 », підстави для внесення відповідних змін вказано російською мовою, зазначено, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_7 від 23.09.1995 року.

Прізвище « ОСОБА_3 » закреслено та записано нові дані « ОСОБА_4 », підстави для внесення відповідних змін вказано російською мовою, зазначено, що прізвище змінено на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_7 від 23.09.1995 року.

Таким чином, судом встановлено, що відповідно до Інструкції №58 в трудовій книжці позивача НОМЕР_1 від 19.12.1979 було змінено прізвище позивача з ОСОБА_3 » на « ОСОБА_4 » на підставі свідоцтва про шлюб НОМЕР_7 від 23.09.1995 року, а тому підстав для витребування від позивача підтвердження вказаного періоду документом про зміну прізвища у відповідача не було, у зв`язку із чим оскаржуване рішення в цій частині є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи наявність в трудовій книжці позивача записів про навчання у період з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року у Львівському ордена Леніна політехнічному інституті, до страхового стажу позивача мають бути зараховані зазначені періоди навчання.

Крім того, в оскаржуваному рішенні відповідач зазначив про те, що в долучених свідоцтвах про народження дітей НОМЕР_3 та НОМЕР_4 відсутній штамп щодо видачі їм паспортів. В зв`язку із тим, що інших документів наданий час не долучено, для зарахування в стаж заявниці періоду догляду за дітьми підстав не має.

Так, відповідно до вимог ст.179 КЗпП України за бажанням жінки їй надається відпустка для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку з виплатою за ці періоди допомоги відповідно до законодавства.

До страхового стажу зараховуються періоди, протягом яких особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за які щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до трудового стажу для призначення пенсії до 01.01.2004 року (дата набрання чинності Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»), зараховується до страхового стажу і порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше.

Так, до 01.01.2004 року до трудового стажу включалися всі періоди перебування у трудових відносинах, в тому числі у періоди відпусток: - для догляду за дитиною до 3-х років; - у зв`язку з вагітністю та пологами; - для догляду за дитиною відповідно до медичного висновку, але не більш як до досягнення дитиною шестирічного віку.

Також до трудового стажу до 01.01.2004 року включався час догляду непрацюючої матері за малолітніми дітьми, але не довше ніж до досягнення кожною дитиною 3-річного віку.

Дослідивши долучені до матеріалів справи копії свідоцтв про народження дітей НОМЕР_3 та НОМЕР_4 вбачається, що діти досягли трирічного віку до 01.01.2004 року, отже трудового стажу позивача повинні бути включені періоди відпусток по догляду за дитиною до 3-х років.

При цьому, норми законодавства, які передбачають обов`язковість проставлення у свідоцтві про народження штампу про видачу паспорта після досягнення особою віку видачі паспорта відповідачами не наведено, а судом не встановлено.

Таким чином, у відповідача були відсутні підстави для відмови позивачу у зарахуванні в її стажу періоду догляду за дітьми.

Враховуючи вищевикладені обставини, для обчислення стажу роботи при призначенні пенсії позивачу мають бути зараховані періоди роботи позивача з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року та період навчання з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року, а тому рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.07.2022 року №64, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії є протиправним та підлягає скасуванню.

Враховуючи протиправність рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.07.2022 року №64, у суду є всі підстави для зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення позивачу пенсії за віком періоди роботи позивача з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року та період навчання з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.07.2022 року із врахуванням висновків суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Згідно з ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи вищезазначене та оцінюючи надані докази в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, відповідають вимогам законодавства та підлягають задоволенню в частині визнання протиправним та скасування оскаржуваного рішення, а також зобов`язання відповідача зарахувати до стажу роботи для призначення позивачу пенсії за віком періоди роботи позивача з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року та період навчання з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року та зобов`язання відповідача повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.07.2022 року із врахуванням висновків суду, а в іншій частині позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 6, 14, 90, 139, 243-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 2, м. Житомир, 10003, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області (65012, м. Одеса, вул. Канатна, 83, ) про визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.07.2022 року №64 щодо відмови в призначенні та виплати позивачу пенсії за віком відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області здійснити призначення та виплату пенсії за віком позивачу відповідно до ч. 1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 18.07.2022 року, із зарахуванням до страхового стажу періодів з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 01.01.1991 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року в одинарному розмірі та періодів роботи в районах Крайньої Півночі з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 31.12.1990 року із розрахунку 1 рік роботи за 1 рік 6 місяців задовольнити частково.

Визнати противним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області від 28.07.2022 року №64 про відмову у призначенні пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області зарахувати до стажу роботи для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком періоди роботи ОСОБА_1 з 08.10.1979 року по 25.08.1980 року, з 01.09.1980 року по 26.06.1985 року, з 04.09.1985 року по 31.05.1986 року, з 01.06.1986 року по 25.11.1989 року, з 08.01.1990 року по 09.08.1991 року, з 30.08.1991 року по 12.12.1994 року, з 16.12.1994 року по 30.03.1997 року, з 01.04.1997 року по 01.04.2004 року, період навчання з 01.09.1980 року по 29.06.1985 року та період догляду за дітьми.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 21.07.2022 року із врахуванням висновків суду.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. Ольжича, буд. 2, м. Житомир, 10003, ) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_8 ) сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, встановлені ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та строки, встановлені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Л.І. Свида