Справа № 620/7614/22
Суддя: Поліщук Л.О.
Дата ухвалення: 2022-12-29 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 грудня 2022 року Чернігів Справа № 620/7614/22

Чернігівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Поліщук Л.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернулась до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області), Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Вінницькій області) в якому просить визнати протиправним та скасувати Рішення від 15.08.2022 № 86 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що твердження пенсійного органу, що наказ про прийняття позивача на роботу (запис в Трудовій книжці № 5) датований 1989 роком не відповідає дійсності, оскільки в Трудовій книжці рік прийняття наказу вказано «1988 рік». А тому, оскаржуване Рішення є протиправним та повинно бути скасоване.

ГУ ПФУ в Чернігівській області у відзиві заперечує проти позовних вимог та просить у їх задоволенні відмовити, оскільки оскаржуване Рішення ним не приймалось. За результатом розгляду звернення позивача за принципом єдиної черги завдань та єдиної черги спеціалістів позивачу було відмовлено у призначенні пенсії спеціалістами ГУ ПФУ у Вінницькій області.

ГУ ПФУ у Вінницькій області подано відзив на позов, в якому просить відмовити позивачу у задоволенні позову, посилаючись на те, що для призначення пенсії за віком позивач повинен мати страховий стаж 29 років, в той час як його стаж складає 27 років 04 місяці 23 дні, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Ухвалою судді Чернігівського окружного адміністративного суду від 01.11.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. Також у відповідача витребувано відомості/належним чином завірені копії документів про те, яким територіальним органом Пенсійного фонду України прийнято Рішення від 15.08.2022 № 86 про відмову у призначенні пенсії позивачу.

Ухвалою суду від 16.11.2022 вказані документи витребувано повторно.

Ухвалою суду від 06.12.2022 клопотання ГУ ПФУ в Чернігівській області про залучення до розгляду справи другого відповідача задоволено та залучено ГУ ПФУ у Вінницькій області.

Ухвалою суду від 06.12.2022 у задоволенні клопотання представника позивача про розгляд справи у відкритому судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін відмовлено.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

08.08.2022 із заявою про призначення пенсії за віком позивач звернувся до ГУ ПФУ в Чернігівській області, що підтверджується Розпискою-повідомленням (а.с. 11).

До зазначеної заяви ним було додано, зокрема, Трудову книжку від 28.08.1979 серії НОМЕР_1 (далі Трудова книжка, а.с. 13-15).

Як зазначили ГУ ПФУ в Чернігівській області та ГУ ПФУ у Вінницькій області у відзивах, після реєстрації заяви позивача разом з доданими документами, органом, що розглядає заяву згідно з принципом екстериторіальності, було визначено ГУ ПФУ у Вінницькій області (а.с. 32, 53).

За результатом розгляду заяви позивача 15.08.2022 ГУ ПФУ у Вінницькій області було прийнято Рішення № 86 про відмову позивачу у призначенні пенсії. Вказане Рішення обумовлено тим, що необхідний страховий стаж згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 29 років. А страховий стаж позивача становить 27 років 04 місяці 23 дні. Згідно поданих документів страховий стаж не зарахований згідно записів у Трудовій книжці за період з 25.07.1988 по 31.01.1990, так як Наказ № 99-К про прийняття на роботу був виданий 1989 року з порушеними термінами, що суперечить Інструкції ведення трудових книжок. Після надання заявником уточнюючої довідки про роботу за вищевказаний період, документів приведених до норм чинного законодавства з врахуванням вищезазначеного зауваження період роботи буде перераховано (а.с. 12).

Вважаючи вказане Рішення протиправним, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів з відповідним позовом.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає таке.

Відповідно до частини першої статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до положень частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» набрав чинності 01.01.2004. До вказаної дати питання зарахування стажу для призначення пенсії, зокрема, регулювалося нормами Закону України «Про пенсійне забезпечення».

Відповідно до частини першої статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Відповідно до статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.

У спірний період порядок ведення трудових книжок був передбачений положеннями Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20.06.1974 № 162 (далі Інструкція № 162, у редакції постанови Держкомпраці СРСР від 02.08.1985 № 252 із змінами, внесеними постановою Державного комітету СРСР з праці та соціальних питань від 19.10.1990).

Відповідно до пункту 2.2 вказаної Інструкції у трудову книжку, зокрема, вносяться відомості про роботу: прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу, звільнення.

Згідно з пунктом 2.3 Інструкції № 162 всі записи у трудовій книжці про прийом на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагородження та заохочення вносяться адміністрацією підприємства після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого терміну, а при звільненні - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження).

Дослідивши зміст Трудової книжки, судом встановлено, що позивач: 20.06.1988 звільнений з Совхоза «Мечниково» (запис № 4); 25.07.1988 прийнятий до Треста «Краснодонуглестрой» на посаду старшого інженера (запис № 5); 01.02.1990 переведений на посаду інженера І категорії відділу проектування та організації виробництва робіт (запис № 6); 01.08.1991 переведений на посаду інженера відділу проектування (запис № 7); 20.10.1992 звільнений (запис № 8); 20.10.1992 прийнятий до Краснодонского горисполкома (запис № 9).

У розділі «Відомості про заохочення» за період роботи позивача в Тресті «Краснодонуглестрой» містяться записи про преміювання № 1 та № 2 від 03.11.1988 та 28.11.1989 відповідно.

При цьому, суд зауважує, що записи у розділах «№ запису», «Дата (число, місяць, рік)», «Відомості про прийом на роботу, про переведення на іншу роботу, про звільнення», «На підставі чого внесений запис (документ, його дата і номер)» та в розділі «Відомості про заохочення» не містять дефектів. Крім того, записи № 4 - № 9 та розділу «Відомості про заохочення» щодо дат прийняття, переведення, преміювання та звільнення позивача з роботи узгоджуються між собою та не містять суперечностей, в тому числі про звільнення та про прийняття його на роботу відповідно до інших установ. Суд констатує, що підставою для внесення до Трудової книжки запису № 5 про дату прийняття на роботу позивача до Тресту «Краснодонуглестрой» значиться Наказ від 25.07.1988 № 99-К.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 637 за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями у первинних документах.

Подібна правова позиція зазначена Верховним Судом у постановах від 04.02.2021 у справі № 439/905/17, від 09.06.2021 у справі № 488/3973/13-а, від 09.12.2021 у справі № 439/571/17.

Таким чином, суд зауважує, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжна. Відсутність інших документів на підтвердження трудового стажу не може нівелювати відомості трудової книжки та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу.

У постанові від 21.02.2020 у справі № 291/99/17 Верховний Суд дійшов висновку, що «<…> перевірка достовірності виданих документів покладається на пенсійний орган, а сумніви останнього щодо обґрунтованості їх видачі самі по собі не можуть бути підставою для відмови у неврахуванні заробітної плати при призначенні позивачу пенсії».

Як встановлено судом, у позивача є в наявності Трудова книжка, яку він надавав відповідачу для призначення пенсії за віку. Вказана Трудова книжка містить записи про роботу позивача, в тому числі, у Тресті «Краснодонуглестрой» в період з 25.07.1988 по 20.10.1992 (записи № 5 - № 8), які не містять дефектів, які б давали підстави сумніватись у їх правдивості, зокрема, і у даті Наказу № 99-К, який значиться підставою прийняття позивача на роботу до вказаного Тресту.

Отже, відповідач діяв всупереч законодавству в сфері пенсійного забезпечення не зарахувавши спірний період роботи позивача до страхового стажу, який дає право на призначення пенсії на підставі частини першої статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що оскаржуване Рішення про відмову позивачу у призначенні пенсії за віком, прийняте ГУ ПФУ у Вінницькій області, є необґрунтованим, а тому наявні підстави для його скасування.

Суд звертає увагу на те, що відповідно до частини третьої статті 23 Загальної декларації прав людини, пункту 4 частини першої Європейської соціальної хартії та частин першої, третьої статті 46 Конституції України працівники у старості мають право на пенсію, що є основним джерелом існування, яка має забезпечувати достатній життєвий рівень.

Верховний Суд у постанові від 24.04.2019 у справі № 242/3391/17 зазначив, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.

Відповідно до частини другої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод та інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на те, що суд дійшов висновку про протиправне неврахування відповідачем записів Трудової книжки № 5 - № 8, з метою ефективного захисту прав позивача слід зобов`язати відповідача повторно розглянути його заяву про призначення пенсії за віком від 08.08.2022, зарахувавши до страхового стажу період роботи позивача у Тресті «Краснодонуглестрой».

При цьому, суд зважає, що ГУ ПФУ у Вінницькій області ще не вичерпало своїх дискреційних повноважень у питанні розрахунку позивачу страхового стажу.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною третьою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи вищевикладене, на підставі зібраних та досліджених доказів, аналізу чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню шляхом: визнання протиправним та скасування Рішення ГУ ПФУ у Вінницькій області від 15.08.2022 № 86 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії; зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву позивача про призначення пенсії за віком від 08.08.2022, зарахувавши до його страхового стажу період роботи у Тресті «Краснодонуглестрой» з 25.07.1988 по 20.10.1992 (записи Трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28 серпня 1979 року № 5 - № 8).

Згідно з частинами першою, другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

З урахуванням зазначеного, суд на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню.

Позивач просить стягнути на його користь з пенсійного органу витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд враховує наступне.

Відповідно до частини першої статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої вказаної статті).

За змістом статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, у тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною чи третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, установлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (послуг), виконаних (наданих) адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути сумірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

ГУ ПФУ в Чернігівській області у поданому до суду відзиві, з-поміж іншого, зазначає про неспівмірність заявленої позивачем суми на правову допомогу зі складністю даної справи. Перелік наданих адвокатом позивачу послуг є неконкретизованим.

Відповідно до частини сьомої, дев`ятої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, установлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу, позивачем надано: копію Договору про надання правової допомоги від 23.10.2022 № 27/22, укладений між позивачем та адвокатом Прокоф`євим Богданом Івановичем (далі Договір); Квитанцію від 27.10.2022 № 1107348 про сплату позивачем на користь адвоката коштів у розмірі 5000,00 грн; Опис робіт (наданих послуг) від 27.10.2022 копію Ордеру на надання правничої (правової) допомоги від 27.10.2022 серії СВ № 1037291 (а.с. 16-20).

Суд зауважує, що вказані вище документи оформлені належним чином, є взаємопов`язаними, містять посилання на адміністративний позов, що був пред`явлений до суду, розрахунок витраченого адвокатом часу, вартість та перелік наданих ним послуг, а також підтверджують сплату позивачем коштів.

Разом з тим, суд зауважує, що згідно з ухвалою суду від 01.11.2022 розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Що свідчить, що такий вид послуг як підготовка та участь в судових засіданнях по даній справі у кількості 2-х годин наданий не був.

Відповідно до частини другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

У пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Lavents v. Latvia» (заява № 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

Водночас, суд звертає увагу, що не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Аналогічна позиція викладена у постановах Верховного Суду від 17.09.2019 (справа № 810/3806/18) та від 10.12.2019 (справа № 10.12.2019).

З огляду на вказане, суд вважає, що визначена адвокатом сума понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу за результатами розгляду даної справи не є належним чином обґрунтованою у контексті дослідження кількості витраченого адвокатом часу на надання ним послуг із розміром заявленої суми витрат на професійну правничу допомогу.

Зважаючи на те, що предметом даного спору є справа незначної складності, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу та те, що заявлена до відшкодування сума витрат на правничу професійну допомогу є неспівмірною із заявленою, суд вважає, що розмір вказаних витрат має бути зменшений до 4000,00 грн.

Квитанцією від 27.10.2022 № 27-773640/1 підтверджується сплата позивачем судового збору у розмірі 992,40 грн (а.с. 7).

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на вказане на користь позивача підлягає стягненню з відповідача витрати на професійну правничу допомогу - 4000,00 грн, та судовий збір 992,40 грн.

Керуючись статтями 72-74, 77, 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити повністю.

Визнання протиправним та скасувати Рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області від 15.08.2022 № 86 про відмову в призначенні ОСОБА_1 пенсії.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком від 08.08.2022, зарахувавши до його страхового стажу період роботи у Тресті «Краснодонуглестрой» з 25.07.1988 по 20.10.1992 (записи Трудової книжки серії НОМЕР_1 від 28 серпня 1979 року № 5 - № 8).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 4000,00 грн.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Позивач: ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адреса місяця перебування: АДРЕСА_1 , зареєстрована адреса місця проживання: АДРЕСА_2 , РНОКПП: НОМЕР_2 .

Відповідач 1: Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області вул. П`ятницька, 83-А, м. Чернігів, 14005, .

Відповідач 2: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області, мельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21100, ЄДОРОУ: 13322403.

Повний текст судового рішення складено 29 грудня 2022 року.

Суддя Л.О. Поліщук