Справа № 380/10059/22
Суддя: Клименко Оксана Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Львів

справа № 380/10059/22

провадження № П/380/10134/22

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Клименко О.М., за участю секретаря судового засідання Давид О.Ю., та сторін і інших осіб, які беруть участь у справі:

позивача: представник Юнко М.В.

відповідача: представник Білоус А.Т.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у загальному позовному провадженні адміністративну справу за позовом Приватного малого підприємства «ЕКСПРЕС» до Головного управління ДПС у Львівській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,-

ВСТАНОВИВ:

Приватне мале підприємство «ЕКСПРЕС» (далі Позивач, ПМП «ЕКСПРЕС») звернулося до Львівського окружного адміністративного суду із позовом до Головного управління ДПС у Львівській області (далі Відповідач, ГУ ДПС у Львівській області), в якому просить:

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 11.07.2022 №2;

- судові витрати, які складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи покласти на відповідача;

- надати звіт про виконання судового рішення.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у органу ДПС не було підстав для проведення фактичної перевірки та така проведена з порушенням приписів Податкового кодексу України, оскільки для проведення фактичної перевірки ПМП «ЕКСПРЕС» у наказі №923-ПП від 07.06.2022 визначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, без встановлення фактичних підстав для його застосування. Для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків недостатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для перевірки. Просить врахувати Постанову Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 1440/2045/18, від 04.09.2020 у справі № 821/1274/18. Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результати акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Із висновками щодо порушення норм податкового законодавства позивач не погоджується, оскільки для здійснення господарської діяльності позивачем отримано дві ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 26.02.2020 № 2000283 та на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі від 23.02.2022 № 00085.

Позивач стверджує, що згідно ліцензії № 00085 відбувається реалізація пального виключно з пересувних акцизних складів (цистерни). Підприємство не здійснює діяльність із зберігання та реалізації пального на акцизному складі.

Також позивач зазначає, що для зберігання пального ПМП «ЕКСПРЕС» виключно для потреб власного споживання має резервуар/ємність для зберігання пального загальною місткістю 31 980 л, який використовується для зберігання палива виключно для заправки і виконання транспортної роботи власних автомобілів. Про наявність власних автомобілів позивачем подано Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність (форма № 20-ОПП).

Наявність ємності/резервуару для палива, як основних засобів позивача підтверджується Актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 23.02.2018 та митною декларацією (форма МД-2), (форма МД-6) від 02.02.2018 та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.02.2018.

Позивач покликається на пункт «б» підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України і зазначає, що відповідачем не надано належної оцінки, що обсяги пального за рік для власних потреб не становлять більше 1000 куб.м та таке пальне використовується виключно для власних потреб ПМП «ЕКСПРЕС».

Висновок податкового органу щодо необхідності реєстрації акцизного складу, на якому зберігається пальне для власних потреб, позивач уважає безпідставним, оскільки ПМП «ЕКСПРЕС» має ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі, проте зазначений факт відповідачем не було враховано під час перевірки.

Позивач стверджує, що приписи Податкового кодексу України не вимагають від платників акцизного податку, що здійснюють зберігання пального для власних потреб, обов`язку створювати акцизний склад, якщо на ньому не здійснюється операції з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Саме тому позивач просить визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 11.07.2022 №2.

Щодо витрат, пов`язаних із правничою допомогою позивач зазначив, що на час подання позовної заяви сплачено судові витрати на загальну суму 25 000,00 грн. Решта сума витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката, буде визначена згідно умов договорів/рахунків-фактур та за попереднім розрахунком у суді першої інстанції становитимуть 100000,00 грн.

У відповіді на відзив від 13.09.2022 представник позивач додатково зазначила, що оскільки ГУ ДПС у Львівській області не наведено інформацію про порушення вимог законодавства, яка стала підставою для призначення фактичної перевірки та не наведено її у наказі про призначення фактичної перевірки, то є усі підстави вважати про протиправність призначення та проведення фактичної перевірки у позивача.

Зазначає, що необхідність реєстрації акцизного складу положеннями Податкового кодексу України визначена виключно для платників акцизного податку, які здійснюють реалізацію пального безпосередньо з такого акцизного складу.

Також заявляє, що докази усіх понесених судових витрат будуть подані до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала повністю, просила позов задоволити.

Відповідач у поданому 18.08.2022 на позовну заяву відзиві проти позову заперечив. Щодо правомірності проведення перевірки покликається на положення пп. 20.1.10. п. 20.1 ст. 20, п. 80.1., п. 80.2. ст. 80 Податкового кодексу України. Відповідач зазначає, що при проведенні аналізу працівниками ГУ ДПС у Львівській області було виявлено факт відсутності реєстрації в Системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП) та спирту етилового (СЕ) акцизного складу платника акцизного податку, яким з 15.04.2022 є позивач, що і стало фактичною підставою для проведення перевірки. Якщо представники позивача, які були присутні під час проведення перевірки не погоджувались з правомірністю її проведення, вони мали право відповідно до вимог законодавства, не допустити працівників ГУ ДПС у Львівській області до її проведення.

Щодо виявлених порушень податкового законодавства під час проведення фактичної перевірки ПМП «ЕКСПРЕС» відповідач зазначив, що 23.02.2022 позивач отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2000283 та ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00085.

15.04.2022 позивача зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального або спирту на підставі поданої ним заяви за № від 15.04.2022.

За умовами пп. 230.1.2 ПК України, платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах резервуари, введені в експлуатацію, витратоміри-лічильники та рівнеміри-лічильники у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників та рівнемірів-лічильників рівня пального у резервуарі; б) усі акцизні склади - в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Однак, позивач реєструє акцизний склад лише 09.06.2022 відповідно до поданої заяви № від 09.06.2022.

Перевіркою встановлено, що у період з 15.04.2022 по 08.06.2022 позивачем не було зареєстровано акцизний склад, чим порушено вимоги пп.230.1.2(б) п.230.1 ст.230 ПК України.

Відповідно до п.128-1.2. ст. 128-1 ПК України за відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку на позивача накладено штраф в розмірі 1000000 гривень.

Також у відзиві відповідач в обґрунтування своїх доводів покликається на вимоги пп. 14.1.6-1 ПК України та стверджує, що напівпричіп-цистерна підпадає під визначення автомобільного транспортного засобу, відповідно така цистерна-напівпричіп набуває статусу акцизного складу пересувного.

Отже, у контролюючого органу були усі підстави для прийняття оскаржуваного податкового повідомлення-рішення, саме тому відповідач вважає вимоги позивача, викладені в позовній заяві необґрунтованими та такими, що задоволенню не підлягають.

Щодо витрат на правову допомогу відповідач зазначив, що заявлені витрати на професійну правничу допомогу не є співрозмірними по відношенню до складності справи та не відповідають обсягу виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), тобто розмір заявлених витрат не є обґрунтованим та пропорційним до предмету спору.

11.10.2022 року представником відповідача надано додаткові письмові пояснення, в яких додатково вказує, що посилання представника позивача, що перевірка є безпідставною, оскільки наказ ГУ ДПС у Львівській області №923-ПП від 07.06.2022 не відповідає вимогам пункту 81.1 статті 81 ПК України, а саме не зазначені підстави перевірки, на думку відповідача є безпідставними, оскільки із наказу про проведення фактичної перевірки позивача вбачається, що підстави проведення перевірки визначені підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, адже, призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень.

Щодо порушення позивачем вимог пп.230.1.2(б) п.230.1 ст.230 ПК України, зазначив доводи, аналогічні у відзиві на позовну заяву та додатково висловив заперечення щодо необґрунтованого обрахунку розміру витрат на правову допомогу.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечив, просив в задоволенні позовних вимог відмовити повністю.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 246 КАС України суд зазначає, що ухвалою судді від 26 липня 2022 року відкрито провадження в адміністративній справі за правилами загального позовного провадження і призначено підготовче судове засідання.

В судовому засіданні 13.09.2022 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання, було продовжено строк підготовчого судового засідання відповідно до ч. 4 ст. 173 КАС України.

В судовому засіданні 01.11.2022 ухвалою суду, яка занесена в протокол судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Суд заслухав пояснення представників позивача та відповідача, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності і встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до Витягу з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, () здійснює наступні види діяльності: вантажний автомобільний транспорт (основний); виробництво інших меблів; ремонт електронної апаратури побутового призначення для приймання, записування, відтворювання звуку й зображення; неспеціалізована оптова торгівля; інші види роздрібної торгівлі в неспеціалізованих магазинах.

23.02.2022 ПМП «ЕКСПЕРС» отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2000283 та ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі №00085.

Наказом ГУ ДПС у Львівській області від 07.06.2022 №923-ПП «Про проведення фактичних перевірок» з метою посилення контролю за виробництвом пального і запобігання порушень у сфері оптової та роздрібної торгівлі пальним, на підставі статей 20, 61, 62, підпункту 75.1. пункту 75.1 ст. 75 та підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (зі змінами та доповненнями), та відповідно до здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального призначено проведення фактичної перевірки з 07.06.2022 по 16.06.2022 ПМП «ЕКСПРЕС» за адресами: Україна, Львівська обл., Старосамбірський район, с. Муроване, вул. Січових Стрільців, 34 та України, Львівська обл., Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Степана Бандери, буд. 7 щодо дотримання вимог Податкового кодексу України, Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» та інших законодавчих актів, що регулюють виробництво, обіг та зберігання пального.

Відповідно до Наказу від 07.06.2022 № 923-ПП та направлень від 07.06.2022 № № 2845, 2844, 6231 проведена фактична перевірка ПМП «ЕКСПРЕС», за наслідками якої складено Акт від 10.06.2022 №4242/13-01-09-02/30253563 про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС (далі Акт перевірки).

В Акті перевірки від 10.06.2022 податковим органом встановлено: «ПМП «ЕКСПРЕС» 26.02.2020 отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) №2000283 за адресою зберігання пального: Україна, Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вулиця Січових Стрільців, буд. 34, загальною місткістю резервуарів, що використовуються для зберігання пального 31 980 літрів (згідно бухгалтерської довідки ємність яка використовується для зберігання пального - цистерна напівпричіп НОМЕР_1 (СХК 369151) об`ємом 31 980 літрів).

Також 23.02.2022 ПМП «ЕКСПРЕС» отримало ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі № 00085.

Згідно поданої ПМП «ЕКСПРЕС» Заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 15.04.2022 № ПМП «ЕКСПРЕС» зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового 15.04.2022.

Відповідно статті 1 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» (із змінами та доповненнями), місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідно до п.п. 14.1.6 п.14.1 ст.14 Податкового Кодексу України від 02 грудня 2010 року №2755-VІ, із змінами та доповненнями (далі - Кодекс), акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Відповідно до п.п. 230.1.2 (б) п. 230.1 ст. 230 Кодексу, платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати усі акцизні склади в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно поданої ПМП «ЕКСПРЕС» Заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 09.06.2022 № ПМП «ЕКСПРЕС» зареєстровано акцизний склад за адресою: Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вулиця Січових Стрільців, буд. 34.

Враховуючи вищенаведене, ПМП «ЕСПРЕС» у період з 15.04.2022 до 08.06.2022 не було зареєстровано акцизний склад на місце зберігання пального, чим порушено вимоги пп.230.1.2(б) п.230.1 ст.230 Кодексу».

ПМП «ЕКСПРЕС» 21.06.2022 №21/06-1 подано заперечення на Акт перевірки від 10.06.2022. Відповідач листом від 05.07.2022 повідомив позивача про те, що висновки акта перевірки від 10.06.2022 залишено без змін.

За наслідками вищезазначеного акту перевірки від 10.06.2022, Головним управлінням ДПС у Львівській області прийнято податкове повідомлення-рішення від 11.07.2022 року №2, яким на підставі п.п.54.3.3. п.54.3. ст.54 та п.128-1.2. ст.128-1 Податкового кодексу України застосовано штрафну санкцію в сумі 1000000,00 грн (один мільйон гривень) до ПМП «ЕКСПРЕС».

Не погоджуючись із вказаним податковим повідомленням-рішенням, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 19 Конституції України визначено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України).

Цим Кодексом визначаються функції та правові основи діяльності контролюючих органів, визначених пунктом 41.1 статті 41 цього Кодексу, та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Стосовно питання дотримання відповідачем порядку проведення перевірки, суд зазначає наступне.

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України визначено права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно із пп.75.1.3 п.75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп.80.2.1 п.80.2 ст.80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп.80.2.2 п.80.2 ст.80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп.80.2.3 п.80.2 ст.80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп.80.2.4 п.80.2 ст.80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст.80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп.80.2.6 п.80.2 ст.80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп.80.2.7 п.80.2 ст.80).

Відповідно до п.81.1 ст.81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у п. 86.1 ст. 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 ст. 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки - з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Отже, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

Крім того, 21.02.2020 Верховний Суд у справі № 826/17123/18 у своєму рішенні відступив від висновків про застосування норми права у подібних правовідносинах у частині того, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе; а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки, які викладені в постановах Верховного Суду від 13.03.2018 (справа № 804/1113/16), від 24.05.2019 (справа № 826/16221/15), від 03.10.2019 (справа № 820/850/16), від 16.10.2019 (справа № 820/11291/15), від 22.11.2019 (справа №815/4392/15) тощо.

Водночас судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду формулює правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки.

Судом встановлено, що для проведення фактичної перевірки ПМП «ЕКСПРЕС» у наказі ГУ ДПС у Львівській області від 07.06.2022 № 923-ПП зазначено підпункт 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, без наведення фактичних підстав для їх застосування щодо зазначеного платника податків.

Суд зазначає, що як свідчить правова конструкція підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, в ньому поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки, а саме:

- першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками;

- другою самостійною (незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

На думку суду, для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті Податкового кодексу України, особливо якщо такий пункт містить декілька обґрунтувань для проведення перевірки.

Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі №1440/2045/18.

Разом з тим наказ на проведення перевірки не містить жодного посилання на наявну чи отриману контролюючим органом в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи; інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Доводи відповідача, викладені у відзиві на позовну заяву, що при проведенні аналізу працівниками ГУ ДПС у Львівській області було виявлено факт відсутності реєстрації в Системі електронного адміністрування реалізації пального (СЕАРП) та спирту етилового (СЕ) акцизного складу платника акцизного податку, яким з 15.04.2022 є позивач, що і стало фактичною підставою для проведення перевірки, суд оцінює критично, позаяк жодного доказу на підтвердження проведення аналізу працівниками ГУ ДПС у Львівській області відповідачем до матеріалів справи не надано, а у наказі від 07.06.2022 № 923-ПП інформація про проведення такого аналізу взагалі відсутня.

Водночас, у письмових поясненнях відповідач зазначив, що призначення перевірки є способом реалізації владних управлінських функцій контролюючим органом як суб`єктом владних повноважень. З даного приводу суд повторно наголошує, що для призначення та проведення фактичної перевірки платника податків не достатньо вказати номер підпункту статті ПК України.

Разом з тим, суд зазначає, що частина перша статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» передбачає, що контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Так, вказаний Закон визначає основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України.

Однак положення зазначеного Закону не регулюють питання та, відповідно, не містять норм щодо відповідальності, в частині реєстрації акцизних складів в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, на якому здійснюється зберігання пального, а тому Закон України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах та пального» не регулює функції контролюючого органу щодо перевірки суб`єктів господарювання на предмет реєстрації акцизних складів.

Натомість такі вимоги законодавства передбачені нормами Податкового кодексу України, а саме підпунктом 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України.

Відтак, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення.

На думку суду, підстави проведення перевірки, зазначені в документах на перевірку, повинні бути очевидними і зрозумілими не лише для контролюючого органу, але й для платника податків, що безпосередньо пов`язано з реалізацією останнім права на захист своїх інтересів. Натомість у даному випадку, податковий орган посилався на загальні формулювання, без конкретної підстави для проведення перевірки.

Адже, якщо вважати, що перевірка позивача проводилася лише з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, то це лише додатково свідчить про неправомірність призначення перевірки наказом від 07.06.2022 № 923-ПП, оскільки у ньому міститься посилання в цілому на пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, тобто на всі визначені цією нормою підстави перевірки. Відтак, відповідач повинен був чітко обґрунтувати конкретні підстави для перевірки та зазначити конкретну мету її проведення.

Аналогічні висновки щодо необхідності зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки посилання на конкретні підстави для проведення фактичної перевірки викладено в постанові Верховного Суду від 04.09.2020 у справі № 821/1274/18.

Крім того, у постанові від 17.12.2020 в справі № 520/12028/18 колегія суддів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду зазначила, що відповідно до пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися за наявності хоча б однієї з підстав визначених пунктом 80.2 статті 80 ПК України, зокрема згідно з пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального. Законодавством закріплена обов`язковість наявності у податкового органу та/або отримання ним в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків (особою) вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального у разі проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України. Тобто, для прийняття рішення контролюючого органу щодо проведення фактичної перевірки на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України законодавцем чітко передбачено підставу для проведення податкового контролю.

Відповідно до практики Європейського Суду, зокрема рішення у справах «Лелас проти Хорватії», заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і «Тошкуце та інші проти Румунії», заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року, зазначено, що на державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси (див. зазначені вище рішення у справах «Онер`їлдіз проти Туреччини», п. 128, та «Беєлер проти Італії», п. 119).

Главою 8 розділу II ПК України установлені правила щодо призначення та проведення перевірок є законодавчими гарантіями дотримання прав платників податків під час контролю за дотриманням вимог податкового та іншого законодавства, який здійснюється контролюючими органами в процесі адміністрування податків і зборів. З цією метою нормативно обмежено перелік підстав для призначення та проведення перевірок платників податків контролюючими органами, а також визначено умови проведення відповідних перевірок та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до їх проведення. Відповідні гарантії спрямовані на забезпечення нормального перебігу господарської діяльності платників податків, а так само на надання можливості платникові податків висловити свою незгоду із неправомірним, на його думку, проведенням контрольних заходів щодо такого платника.

За наведених обставин та установлених фактів, суд погоджується з доводами позивача, що фактична перевірка ПМП «ЕКСПРЕСС» не може вважатися правомірною, оскільки зі змісту наказу неможливо встановити, яку саме інформацію про порушення платником податку тих вимог законодавства, що підпадають під предмет фактичної перевірки, отримало або мало у своєму розпорядженні ГУ ДПС у Львівській області, що стала у подальшому підставою для прийняття вказаного наказу.

Підсумовуючи вищевикладене, враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену у Постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18, суд уважає, що недотримання контролюючим органом вимог підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України щодо призначення фактичної перевірки без визначення правових підстав призвело до звуження прав позивача як платника податків, та, як наслідок, вимагає скасування прийнятого за її результатами податкового повідомлення-рішення.

Щодо встановлених відповідачем порушень, суд уважає за необхідне вказати наступне.

Підпунктом 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що акцизний склад - це: а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів; б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом: а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії; б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Відповідно до п. 230.1 ст. 230 ПК України акцизні склади та акцизні склади пересувні утворюються з метою підвищення ефективності роботи із запобігання та боротьби з незаконним виробництвом і обігом спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, пального, посилення контролю за повнотою та своєчасністю надходження до бюджету акцизного податку.

За приписами пп. 230.1.1 п. 230.1 ст. 230 ПК України платники податку - розпорядники акцизних складів зобов`язані зареєструвати: а) усі розташовані на акцизних складах витратоміри-лічильники спирту етилового у розрізі акцизних складів - в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників обсягу виробленого спирту етилового; б) усі акцизні склади - у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового.

Згідно із абз. 2 п. 22 підрозділу 5 «Особливості справляння акцизного податку та екологічного податку» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України суб`єкти господарювання, які відповідатимуть визначенню платників податку з 1 липня 2019 року, зобов`язані до 1 липня 2019 року зареєструватися платниками податку та зареєструвати в системі електронного адміністрування реалізації пального усі акцизні склади, розпорядниками яких такі платники податку будуть станом на 1 липня 2019 року.

Пунктом 128-1.2 статті 128-1 ПК України передбачено, що відсутність з вини платника податку реєстрації акцизних складів у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку - розпорядником акцизного складу - тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1000000 гривень.

Судом встановлено, що податковим повідомленням-рішенням від 11 липня 2022 року № 2 за порушення щодо реєстрації акцизного складу у системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового платником податку до позивача застосовано штрафні (фінансові) санкції на суму 1000000,00 грн.

При цьому, контролюючий орган виходив з того, що позивач 26.02.2020 отримав ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), також 23.02.2022 підприємство отримало ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі. Згідно поданої ПМП «ЕКСПРЕС» Заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 15.04.2022 № ПМП «ЕКСПРЕС» зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового 15.04.2022, отже у період з 15.04.2022 до 08.06.2022 не було зареєстровано акцизний склад на місце зберігання пального, чим порушено вимоги пп.230.1.2(б) п.230.1 ст.230 Кодексу.

Проте, суд не погоджується з вказаними висновками, зважаючи на наступне.

Суд зазначає, що в розумінні підпункту 14.1.6 пункту 14.1 статті 14 ПК України не є акцизним складом, зокрема:

- приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів;

- суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Тобто, вказаною нормою визначено, що загальна місткість ємності для навантаження - розвантаження та зберігання пального не може перевищувати 200 м3 (200000 л).

Загальний обсяг пального, отриманого протягом року, не повинен перевищувати 1000 м3 (1000000 л) без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним).

Як зазначено вище, основним видом господарської діяльності ПМП «ЕКСПРЕС» є вантажний автомобільний транспорт.

З метою здійснення господарської діяльності ПМП «ЕКСПРЕС» отримало ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) від 26.02.2020 реєстраційний номер №2000283 за адресою зберігання пального: Україна, Львівська область, Пустомитівський район, с. Муроване, вулиця Січових Стрільців, буд. 34, загальною місткістю резервуарів, що використовуються для зберігання пального 31980 літрів (згідно бухгалтерської довідки ємність яка використовується для зберігання пального - цистерна напівпричіп НОМЕР_1 (СХК 369151) об`ємом 31980 літрів), термін дії ліцензії з 26.02.2020 до 26.02.2025.

Також 23.02.2022 ПМП «ЕКСПРЕС» отримало ліцензію на право оптової торгівлі пальним, за відсутності місць оптової торгівлі № 00085, термін дії з 23.02.2022 до 23.02.2027.

Згідно поданої ПМП «ЕКСПРЕС» заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 15.04.2022 № ПМП «ЕКСПРЕС» зареєстроване платником акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового 15.04.2022.

Для зберігання пального виключно для потреб власного споживання позивач має резервуар/ємність для зберігання пального загальною місткістю 31980 л, який використовується для зберігання палива виключно для заправки і виконання транспортної роботи власних автомобілів. Наявність ємності/резервуару для палива, як основних засобів ПМП «ЕКСПРЕС» підтверджується Актом приймання-передачі (внутрішнього переміщення) основних засобів від 23.02.2018, митною декларацією (форма МД-2) та свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 23.02.2018.

Про наявність власних автомобілів позивачем подано Повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які проводиться діяльність (форма № 20-ОПП) (а.с.69-79).

Відповідно до оборотно-сальдової відомості по рахунку 203 за 2021 обсяг пального становить 192172,030 л (а.с. 80).

Крім того, згідно довідки ПМП «ЕКСПРЕС» (а.с.21) рух палива для власного споживання за адресою с. Муроване, вулиця Січових Стрільців, буд. 34 з лютого 2022 року і дотепер не відбувається у зв`язку з військовим станом та бойовими діями на території України. Цистерна-напівпричіп НОМЕР_1 порожня. Споживання для власних потреб відбувається шляхом заправки в бак безпосередньо з ємностей ВС4375ХF, ВС4416ХF, ВС4367ХF, на що виписуються відповідні акцизні накладні на власне споживання.

Разом з тим Акт перевірки від 10.06.2022 не містить жодних відомостей про перевірку наповненості, замір ємності цистерни-напівпричіпу НОМЕР_1 . Відповідач не надав суду жодних доказів того, що станом на момент проведення фактичної перевірки загальна місткість резервуару/ємністі для зберігання пального, що знаходились за адресою АДРЕСА_1 становила більше 20000 літрів (20 кубічних метрів) та використовувались ним.

Зміст Акту фактичної перевірки від 10.06.2022 не відображає обставин щодо встановлення контролюючим органом факту фізичного зберігання позивачем придбаного пального (наявність його залишку на дату перевірки) у місцях, на які отримувалися відповідні ліцензії, а також дослідження придбання позивачем пального у 2021 році з перевищенням 1000 куб.м.

Вказані обставини залишилися поза увагою контролюючого органу під час проведення перевірки, який обмежився лише посиланням на факт подання ПМП «ЕКСПРЕС» заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів від 15.04.2022 № та за реєстрацію позивача платником акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового 15.04.2022.

Суд відхиляє твердження відповідача стосовно того, що позивача зареєстровано платником акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового згідно поданої заяви від 15.04.2022 №, позаяк зазначені обставини в розумінні ПК України не є підставою для притягнення до відповідальності позивача, який не допускав порушень вимог податкового законодавства та жодним чином не доводить правомірність дій податкового органу в межах спірних правовідносин.

З урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що контролюючий орган не довів наявності у ПМП «ЕКСПРЕС» порушень вимог підпункту 230.1.1 пункту 230.1 статті 230 ПК України, оскільки позивач не є розпорядником акцизного складу з огляду на те, що розміщені на його території ємності для зберігання пального у своїй сукупності не перевищують 200 куб.м., та позивач отримав пальне протягом календарного року в обсягах, що не перевищує 1000 куб.м.

Окремо суд уважає за необхідне зазначити, що аналіз положень ст. 109 ПК України дає можливість зробити висновок про те, що податковим правопорушенням є протиправне, винне (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом, і порушення податкового законодавства та порушень вимог, встановлених іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, тягне за собою відповідальність, передбачену цим Кодексом та іншими законами України, а необхідною умовою притягнення особи до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення, у випадках, визначених пунктом 119.3 статті 119, пунктами 123.2 - 123.5 статті 123, пунктами 124.2, 124.3 статті 124, пунктами 125-1.2 125-1.4 статті 125-1 цього Кодексу, є встановлення контролюючими органами вини особи.

Положеннями ст. 112 ПК України передбачено, що особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення за умови наявності в її діянні (дії або бездіяльності) вини, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання. Вжиті платником податків заходи щодо дотримання правил та норм податкового законодавства вважаються достатніми, якщо контролюючий орган не доведе, що, вчиняючи певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, платник податків діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності. Особа не може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинення податкового правопорушення інакше, як на підставах і в порядку, передбачених цим Кодексом.

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством. Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Таким чином, застосування до ПМП «ЕКСПРЕС» штрафу в розмірі 1000000,00 грн відповідно до податкового повідомлення-рішення від 11 липня 2022 року № 2 є протиправним, з огляду на те, що умовою застосування такого виду відповідальності є відсутність реєстрації акцизного складу саме з вини платника податків, водночас вина позивача щодо не реєстрації окремого акцизного складу матеріалами перевірки та матеріалами справи не підтверджується.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оскільки у даній справі оспорюється рішення, прийняте відповідачем, суб`єктом владних повноважень, суд відповідно до вимог ч. 2 ст. 2 КАС України, перевіряє чи прийнято (вчинено) воно: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

З урахуванням встановлених обставин та наведених правових положень, суд приходить до висновку, що відповідачем не дотримано наведені приписи ч. 2 ст. 2 КАС України, а тому оскаржуване податкове повідомлення - рішення є протиправним та підлягає скасуванню.

Відповідно до вимог ч. 1, п.2 ч.2 ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити адміністративний позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково. У разі задоволення адміністративного позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що адміністративний позов слід задоволити повністю.

Щодо вимоги про надання звіту про виконання судового рішення, суд зазначає таке.

Відповідно до статті 372 КАС України у разі необхідності спосіб, строки і порядок виконання можуть бути визначені у самому судовому рішенні. Так само на відповідних суб`єктів владних повноважень можуть бути покладені обов`язки щодо забезпечення виконання рішення.

За змістом частини 1 статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Отже, з огляду на зміст наведених процесуальних норм, КАС України встановлено право, а не обов`язок суду, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, зобов`язати суб`єкта владних повноважень, проти якого ухвалено судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, тому у встановленні судового контролю за виконанням судового рішення шляхом подання звіту належить відмовити.

Відповідно до пункту п`ятого частини першої статті 244 КАС України під час ухвалення рішення суд вирішує як розподілити між сторонами судові витрати.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки позивачем сплачено судовий збір в сумі 15000,00 грн відповідно до платіжного доручення № 8182 від 21 липня 2022 року, такі судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Львівській області.

Щодо витрат на професійну правничу допомогу, такі будуть вирішені судом із урахуванням та в порядку, передбаченому ч. 7 ст.139, ст. 252 КАС України.

Керуючись ст.ст. 19-21, 72-77, 242-246, 255, 293, 295, підп.15.5 п.15 Перехідних положень, п.3 Розділу VI Прикінцевих положень КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Приватного малого підприємства «ЕКСПРЕС» (вул. С. Бандери, 7, м. Новояворівськ, Львівська область, 81053) до Головного управління ДПС у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Львівській області від 11 липня 2022 року № 2.

У встановленні судового контролю за виконанням судового рішення відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Державної податкової служби у Львівській області (вул. Стрийська, 35, м. Львів, 79003, ) на користь Приватного малого підприємства «ЕКСПРЕС» (вул. С. Бандери, 7, м. Новояворівськ, Львівська область, 81053, ) 15000,00 грн сплаченого судового збору відповідно до платіжного доручення № 8182 від 21 липня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення може бути оскаржене за правилами, встановленими ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України відповідно, з урахуванням положень підп.15.5 п.15 розд. VII «Перехідні положення» та п. 3 Розділу VI «Прикінцеві положення» цього Кодексу.

Повний текст рішення складено 30 грудня 2022 року.

Суддя Клименко О.М.