Справа № 320/7231/22
Суддя: Балаклицький А. І.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2022 року 320/7231/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Балаклицького А.І., розглянувши у м. Києві в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області про визнання протиправної бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернувся до Київського окружного адміністративного суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо обміну паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити обмін паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 );

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідач допустив протиправну бездіяльність щодо обміну паспорту громадянина України та щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , оскільки згідно отриманих відповідей від територіальних підрозділів ДМС можна зробити висновки, що в наявних даних обліку одного територіального органу ДМС наявна достовірна інформація про закордонний паспорт позивача з фотокарткою, а в іншому - про видачу йому паспорта громадянина України.

Окрім того, позивач зазначив, що відповідач не повідомив про отримання в результаті здійснених ним перевірок належним чином затвердженого висновку про незаконність видачі йому закордонного паспорту, паспорту зразка 1994 року чи не можливість встановити його особу.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що відповідач не здійснює обмін паспорта громадянина України та не оформлює паспорт громадянина України для виїзду за кордон без законних на це підстав, чим порушив його права.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що за результатом здійснених перевірок та отриманої інформації було встановлено, що відповідно до наданих документів, що посвідчують особу, не вбачається за можливе провести ідентифікацію особи, як того вимагають пункти 73, 74 Порядку №302, оскільки згідно ІП "Оформлення документів, що підтверджують громадянство України" відсутня заява про видачу паспорта громадянина України (Ф-1) на позивача. У зв`язку з цим, відповідач вважає, що оскільки дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію, тому позивачу правомірно відмовлено в оформленні паспорта громадянина України.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 13.10.2022 відкрито провадження у справі та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 18.11.2022 зупинено провадження у справі.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 поновлено провадження у справі та вирішено продовжити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

Статтею 258 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 2 статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження починається з відкриття першого судового засідання. Якщо судове засідання не проводиться, розгляд справи по суті розпочинається через тридцять днів, а у випадках, визначених статтею 263 цього Кодексу, - через п`ятнадцять днів з дня відкриття провадження у справі.

З огляду на завершення 30-ти денного терміну для подання заяв по суті справи, суд вважає за можливим розглянути та вирішити справу по суті у порядку письмового провадження за наявними у ній матеріалами та доказами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_2 , виданим Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 29.10.2008.

30.12.2008 на ім`я ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 з терміном дії з 30.12.2008 по 30.12.2018.

24.05.2022 позивач звернувся до Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджується роздруківкою з електронного сервісу "Перевірка стану оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон" на офіційному веб-сайті ДМС України.

Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачем станом на момент розгляду справи прийнято відповідне рішення щодо цієї заяви позивача.

Також, 23.06.2022 позивач звернувся до Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою-анкетою №7816598 для внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про нього у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України по причині обміну паспорта зразку 1994 року на паспорт у формі ID-картки за власним бажанням.

Для оформлення паспорта громадянина України у формі ID-картки позивач надав: паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 від 29.10.2008 (зразка 1994 року); довідку про присвоєння РНОКПП; квитанцію про сплату адміністративного збору.

Після отримання зазначених документів Деснянським відділом Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в межах перевірки був направлений запит від 24.06.2022 №7816598 до ВОМІРМП УДМС України у Волинській області.

Також, Деснянським відділом Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в межах перевірки був направлений запит від 27.06.2022 №8026/2364-22 до начальника УДМС України у Волинській області, в якому, з метою ідентифікації особи та перевірки факту належності гр. ОСОБА_1 до громадянства України, просив підтвердити оформлення паспорта громадянина України серії НОМЕР_2 , виданий Любомльським РВ УМВС України у Волинській області 29.10.2008 та розподілення до територіального органу - виданий Любомльським РВ УМВС України у Волинській області бланка паспорта громадянина України, а саме - НОМЕР_2 .

У відповідь на запит відповідача від 24.06.2022 №7816598 ВОМІРМП УДМС України у Волинській області листом від 29.06.2022 №8026/4463 надано інформацію щодо особистих даних позивача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання та реєстрації, РНОКПП), номер та дату видачі паспорта громадянина України.

У відповідь на запит відповідача від 27.06.2022 №8026/2364-22 Любомльським відділом УДМС України у Волинській області листом від 28.06.2022 №0721/211-22 надано інформацію про те, що на даний час Любомльським відділом УДМС України у Волинській області проводиться службова перевірка щодо законності видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Так, за результатами здійснених перевірок та отриманої інформації відповідачем повідомлено позивача про те, що відповідно до наданих документів, що посвідчують особу, не вбачається за можливе провести ідентифікацію особи, як того вимагають пункти 73, 74 Порядку №302. Так, зокрема, під час перевірки встановлено, що згідно ІП "Оформлення документів, що підтверджують громадянство України" відсутня заява про видачу паспорта громадянина України (Ф-1) на позивача.

Рішенням Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.08.2022 відмовлено ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України на підставі підпункту 3 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302, оскільки дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію.

Вважаючи протиправною бездіяльність щодо обміну паспорту громадянина України та щодо оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Положеннями статті 22 Конституції України встановлено, що права і свободи людини і громадянина, закріплені цією Конституцією, не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Статтею 24 Конституції України визначено, що громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом.

Згідно з ч. 2 ст. 32 Конституції України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Статтею 5 Закону України "Про громадянство України" від 18.01.2001 №2235-III (далі - Закон №2235-III) визначено, що документом, що підтверджує громадянство України, є, зокрема, паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до ст. 5 Закону №2235-III постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено Положення про паспорт громадянина України та Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до пунктів 1, 3, 5, 8, 9-11 Положення про паспорт громадянина України паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт дійсний для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення

Паспортна книжечка являє собою зшиту внакидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.

Паспорт, виготовлений у вигляді паспортної картки (інформаційного листка), має розмір 80 х 60 мм. У інформаційний листок вклеюється фотокартка і вносяться відомості про його власника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження і особистий номер, а також дата видачі і код органу, що його видав. Інформаційний листок заклеюється плівкою з обох боків.

Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної картки, визначається Кабінетом Міністрів України.

Бланки паспортів виготовляються на замовлення центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, з високоякісного паперу з використанням спеціального захисту.

Отже, чинним Положенням про паспорт громадянина України передбачено дві форми паспорта громадянина України: книжечка і картка.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI оформлення, видача, обмін паспорта громадянина України, його пересилання, вилучення, повернення державі та знищення здійснюються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Так, постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України (далі - Порядок №302).

Відповідно до п.п. 1, 2 Порядку №302, паспорт громадянина України (далі - паспорт) є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України.

Паспорт виготовляється у формі картки, що містить безконтактний електронний носій.

Кожен громадянин України, який досяг 14-річного віку, зобов`язаний отримати паспорт.

Відповідно пп. 7 п. 6 Порядку №302, обмін паспорта здійснюється у разі наявності в особи паспорта зразка 1994 року (за бажанням).

Пунктом 13 Порядку №302 встановлено, що для внесення інформації до Реєстру формується заява-анкета, зразок якої затверджується МВС.

До заяви-анкети вноситься така інформація про особу, на ім`я якої оформляється паспорт, серед іншого вноситься інформація щодо дати та підстав набуття громадянства.

Пунктом 69 Порядку №302 встановлено, що заявник подає для обміну паспорта такі документи: 1) паспорт, що підлягає обміну; 2) документи, що підтверджують обставини, у зв`язку з якими паспорт підлягає обміну (крім випадків, передбачених підпунктами 4 і 6 пункту 6 цього Порядку); 3) посвідчення про взяття на облік бездомних осіб (для бездомних осіб); 4) довідку про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи (для внутрішньо переміщених осіб); 5) документ, що посвідчує особу законного представника/уповноваженої особи, та документ, що підтверджує повноваження особи як законного представника/уповноваженої особи; 6) документи, що підтверджують сплату адміністративного збору, або оригінал документа про звільнення від його сплати. Оригінал документа про звільнення від сплати адміністративного збору повертається заявнику, а до заяви-анкети додається його копія, засвідчена працівником територіального органу/територіального підрозділу ДМС, уповноваженого суб`єкта шляхом проставлення відмітки "Згідно з оригіналом" та підпису із зазначенням його посади, прізвища, ініціалів та дати; 7) документи, що підтверджують відомості для внесення додаткової змінної інформації до безконтактного електронного носія та у паспорт (за наявності таких документів): про місце проживання - довідку органу реєстрації встановленого зразка (крім випадків, коли здійснюється обмін паспорта зразка 1994 року); про народження дітей - свідоцтва про народження дітей; про шлюб і розірвання шлюбу - свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; про зміну імені - свідоцтво про зміну імені, свідоцтво про народження, свідоцтво про шлюб, свідоцтво про розірвання шлюбу, рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили, або виданий компетентними органами іноземної держави документ, який згідно з її національним законодавством підтверджує відповідний факт; довідку про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків або повідомлення про відмову від його прийняття; 8) одну фотокартку розміром 10 х 15 сантиметрів для внесення відцифрованого образу обличчя особи шляхом сканування із застосуванням засобів Реєстру - для оформлення паспорта особі, яка не може пересуватися самостійно у зв`язку з тривалим розладом здоров`я, що підтверджується медичним висновком відповідного закладу охорони здоров`я, оформленим в установленому порядку, або особі, яка відбуває покарання в установах виконання покарань або перебуває на тривалому стаціонарному лікуванні в закладах МОЗ закритого типу (в разі потреби).

Пунктами 73-82 Порядку №302 передбачено, що ідентифікація особи здійснюється на підставі даних, отриманих з баз даних Реєстру.

Пошук в Реєстрі інформації щодо особи здійснюється за поданими персональними даними (у тому числі тими, що змінилися).

До запровадження органами реєстрації внесення до Реєстру відомостей про місце проживання особи в установленому законодавством порядку відомості про реєстрацію місця проживання, які подаються заявником, перевіряються за даними обліку територіального органу ДМС.

Рішення про оформлення паспорта приймається територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС за результатами ідентифікації особи та перевірки факту належності особи до громадянства України (у разі оформлення паспорта вперше із застосуванням засобів Реєстру).

Ідентифікація особи, на ім`я якої оформляється паспорт у зв`язку з обміном паспорта зразка 1994 року і стосовно якої відсутня інформація в базах даних Реєстру, здійснюється відповідно до наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій.

Надсилання запитів для перевірки інформації про особу здійснюється відповідно до пункту 41 цього Порядку.

Під час розгляду заяви-анкети для оформлення паспорта у зв`язку з обміном паспорта зразка 1994 року ідентифікація особи здійснюється за даними, що містяться в картотеках територіального органу ДМС та територіального підрозділу ДМС.

Якщо паспорт, який підлягає обміну, був виданий територіальним підрозділом ДМС, до якого подано заяву-анкету про його обмін, працівник територіального підрозділу ДМС порівнює дані особи та її фотозображення з даними, наведеними в заяві про видачу паспорта, який підлягає обміну, та вклеєною до неї фотокарткою, і сканує її із застосуванням засобів Реєстру до відомчої інформаційної системи ДМС.

У разі видачі паспорта, який підлягає обміну, іншим територіальним підрозділом ДМС для підтвердження видачі особі паспорта, який підлягає обміну, не пізніше наступного дня після приймання до розгляду заяви-анкети до такого територіального підрозділу ДМС надсилається запит за формою, встановленою МВС.

Перевірка за запитом проводиться протягом двох робочих днів після його надходження. Під час перевірки відомості, наведені в запиті, та фотозображення порівнюються з даними, наведеними в заяві про видачу паспорта, який підлягає обміну, та вклеєною до неї фотокарткою. У графі "Службові відмітки" заяви про видачу паспорта проставляється відмітка про дату надходження запиту та територіальний підрозділ ДМС, який здійснює оформлення паспорта у зв`язку з обміном, підстави обміну.

За результатами перевірки надається відповідь територіальному підрозділу ДМС, який надіслав запит, за встановленою МВС формою, а заява про видачу паспорта, який підлягає обміну, сканується до відомчої інформаційної системи ДМС.

За результатами проведених перевірок, підтвердження факту видачі паспорта зразка 1994 року, ідентифікації особи працівник територіального підрозділу ДМС приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні.

У разі коли паспорт зразка 1994 року був оформлений територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, територіальний підрозділ ДМС надсилає запити до відповідного територіального органу ДМС.

У разі коли картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до пункту 43 цього Порядку.

За результатами проведення процедури встановлення особи, підтвердження факту видачі паспорта зразка 1994 року, перевірки факту належності до громадянства України особи, яка набула громадянство України відповідно до статті 6 Закону України "Про громадянство України", працівник територіального підрозділу ДМС складає висновок за встановленою МВС формою, який затверджується керівником територіального органу ДМС, та приймає рішення про оформлення паспорта або про відмову в його оформленні.

Якщо за результатами проведення процедури встановлення особи її не було встановлено, приймається рішення про відмову в оформленні паспорта особі, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, із зазначенням підстав відмови.

Пунктом 100 Порядку №302 встановлено, що територіальний орган/територіальний підрозділ ДМС має право відмовити особі в оформленні або видачі паспорта, якщо:

1) особа не є громадянином України;

2) особа вже отримала паспорт (у тому числі паспорт зразка 1994 року), який є дійсним на день звернення (крім випадків обміну паспорта у зв`язку з виявленням помилки в інформації, внесеній до нього; звернення для обміну протягом одного місяця до дати закінчення строку дії паспорта; непридатності для подальшого використання);

3) дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію;

4) за видачею паспорта звернувся законний представник, який не має документально підтверджених повноважень на отримання паспорта;

5) особа подала не в повному обсязі документи та інформацію, необхідні для оформлення і видачі паспорта;

6) особу не встановлено за результатами проведення процедури встановлення особи.

Положеннями п. 101 Порядку №302 визначено, що у рішенні про відмову в оформленні чи видачі паспорта, яке доводиться до відома заявника в порядку і строки, встановлені законодавством, зазначаються підстави відмови.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.08.2022 відмовлено ОСОБА_1 в оформленні паспорта громадянина України на підставі підпункту 3 пункту 100 Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302, оскільки дані, отримані з баз даних Реєстру, картотек, не підтверджують надану заявником інформацію.

Суд звертає увагу на те, що пунктом 80 Порядку №302 передбачено, що у разі коли паспорт зразка 1994 року був оформлений територіальним підрозділом ДМС, який припинив діяльність або тимчасово не здійснює свої повноваження, територіальний підрозділ ДМС надсилає запити до відповідного територіального органу ДМС.

Також, пунктом 81 Порядку №302 визначено, що у разі коли картотеки заяв про видачу паспорта територіального підрозділу ДМС не збереглися, відсутня будь-яка інформація в наявних даних обліку територіального органу ДМС, проводиться процедура встановлення особи відповідно до пункту 43 цього Порядку.

Так, відповідно до пункту 43 Порядку №302 у разі неподання особою, яка досягла 18-річного віку, документів з фотокартками, проводиться процедура встановлення особи шляхом надсилання запитів щодо перевірки документів та інформації, зазначеної заявником у письмовому зверненні, зокрема до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, для отримання інформації з наявних державних та єдиних реєстрів, інших інформаційних баз, що перебувають у власності держави або підприємств, установ та організацій, у тому числі фотокартки особи, яка дасть змогу ідентифікувати особу. В процесі перевірки береться до уваги вся інформація, яку повідомив заявник.

Одночасно проводиться перевірка за даними обліку територіальних органів та територіальних підрозділів ДМС.

Судом встановлено, що відповідачем у справі для ідентифікації особи позивача були направлені запити, зокрема, до ВОМІРМП УДМС України у Волинській області від 24.06.2022 №7816598 та УДМС України у Волинській області від 27.06.2022 №8026/2364-22.

Листом ВОМІРМП УДМС України у Волинській області від 29.06.2022 №8026/4463 надано відповідачу інформацію щодо особистих даних позивача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання та реєстрації, РНОКПП), номер та дату видачі паспорта громадянина України.

Листом Любомльського відділу УДМС України у Волинській області від 28.06.2022 №0721/211-22 надано відповідачу інформацію про те, що на даний час Любомльським відділом УДМС України у Волинській області проводиться службова перевірка щодо законності видачі паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Водночас, доказів направлення відповідних запитів до Мін`юсту, територіальних органів Національної поліції, ДПС, навчальних закладів, військових частин, територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки, установ виконання покарань, як це визначено пунктом 43 Порядку №302, відповідачем суду не надано.

Отже, відповідачем проведено процедуру встановлення особи позивача із порушенням порядку проведення такої перевірки, встановленого законодавством, так як не вчинено всіх передбачених порядком заходів.

Водночас, суд звертає увагу на те, що 29.10.2008 Любомльським РВ УМВС України у Волинській області було видано ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_1 , паспорт громадянина України серії НОМЕР_2 .

У подальшому, 30.12.2008 на ім`я ОСОБА_1 видано паспорт громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 з терміном дії з 30.12.2008 по 30.12.2018.

Згідно листа УДМС України у Волинській області від 14.06.2022 №0701.2.3-4997/0701.1.2-22 відповідно до обліків Управління ДМС у Волинській області громадянин ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 29.10.2008 документований паспортом громадянина України серії НОМЕР_2 Любомльським РВ УМВС України у Волинській області.

Згідно листа Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 13.06.2022 №8010.13.2-15412/80.3-22 згідно бази даних ЄІАС УМП ДМС України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , був документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_3 , виданий 30.12.2008 терміном дії до 30.12.2018 (орган, що видав - 8099).

Отже, наявні в матеріалах справи докази підтверджують, що в наявних даних обліку одного територіального органу ДМС наявна достовірна інформація про закордонний паспорт позивача з фотокарткою, а в іншому - про видачу йому паспорта громадянина України.

До того ж, доказів позбавлення позивача громадянства України чи належності позивача до громадянства буд-якої іншої країни судом з матеріалів справи не встановлено та відповідачем не надано.

Водночас, відповідачем не надано доказів та судом не встановлено фактів, які б свідчили про подання позивачем під час оформлення паспорту громадянина України свідомо неправдивих відомостей або фальшивих документів, чи приховування позивачем будь-якого суттєвого факту, за наявності якого він не мав права на отримання паспорту.

У цьому контексті суд звертає увагу, що постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII затверджено положення про паспорт громадянина України, відповідно до п. 1 якого паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу власника та підтверджує громадянство України. Паспорт є дійсним для укладання цивільно-правових угод, здійснення банківських операцій, оформлення доручень іншим особам для представництва перед третьою особою лише на території України, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України.

Відповідно до п. 13 цього Положення, для одержання паспорта громадянин подає, серед іншого документи, що підтверджують громадянство України.

Таким чином, враховуючи те, що позивач був документований паспортом громадянина України та був наданий відповідачу під час подання заяви-анкети №7816598 для внесення до Єдиного державного демографічного реєстру інформації про нього у зв`язку з оформленням паспорта громадянина України по причині обміну паспорта зразку 1994 року на паспорт у формі ID-картки за власним бажанням, суд вважає, що відповідач протиправно відмовив позивачу в оформленні паспорта громадянина України.

При цьому суд зазначає, що у позовній заяві позивач просить суд визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області щодо обміну паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з приводу чого суд зазначає таке.

Відповідно до статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Таким чином, суд наділений правом вийти за межі позовних вимог під час ухвалення рішення у справі та з метою ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З метою ефективного захисту прав позивача суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати рішення Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.08.2022 про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

При цьому суд вважає за необхідне зазначити, що дії суб`єкта владних повноважень - активна поведінка, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та юридичних осіб, в той час коли протиправна бездіяльність суб`єкта владних повноважень - це пасивна поведінка суб`єкта владних повноважень, зовнішня форма поведінки (діяння) цього органу, яка полягає (проявляється) у неприйнятті рішення чи у нездійсненні юридично значимих й обов`язкових дій на користь заінтересованих осіб, які на підставі закону та/або іншого нормативно-правового регулювання віднесені до компетенції суб`єкта владних повноважень, були об`єктивно необхідними і реально можливими для реалізації, але фактично не були здійснені.

Відтак, за наявності рішення суб`єкта владних повноважень, яке визнане судом протиправним, суд зазначає, що оскаржувані бездіяльність або дії поглинаються скасуванням прийнятого рішення, оскільки суб`єктом владних повноважень проявлено активну поведінку - прийнято рішення про відмову позивачу у перерахунку пенсії.

Щодо вимоги про зобов`язання Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити обмін паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суд зазначає наступне.

Так, згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Пленум Вищого адміністративного суду України в пункті 10.3 Постанови від 20.05.2013 №7 "Про судове рішення в адміністративній справі" зазначив, що суд може ухвалити постанову про зобов`язання відповідача прийняти рішення певного змісту, за винятком випадків, коли суб`єкт владних повноважень під час адміністративних процедур відповідно до закону приймає рішення на основі адміністративного розсуду.

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи №R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980, під дискреційними повноваженнями слід розуміти повноваження, які адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду, тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 №1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Суд звертає увагу на те, що статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

У пункті 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. The United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни.

Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом.

Стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності небезпідставної заяви за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути ефективним як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (п. 75 рішення Європейського суду з прав людини у справі Афанасьєв проти України від 5 квітня 2005 року (заява № 38722/02)).

Отже, ефективний засіб правового захисту у розумінні статті 13 Конвенції повинен забезпечити поновлення порушеного права і одержання особою бажаного результату; винесення рішень, які не призводять безпосередньо до змін в обсязі прав та забезпечення їх примусової реалізації, не відповідає розглядуваній міжнародній нормі.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 13.01.2011 (остаточне) по справі "ЧУЙКІНА ПРОТИ УКРАЇНИ" (CASE OF CHUYKINA v. UKRAINE) (Заява N 28924/04) констатував: "50. Суд нагадує, що процесуальні гарантії, викладені у статті 6 Конвенції, забезпечують кожному право звертатися до суду з позовом щодо своїх цивільних прав та обов`язків. Таким чином стаття 6 Конвенції втілює "право на суд", в якому право на доступ до суду, тобто право ініціювати в судах провадження з цивільних питань становить один з його аспектів (див. рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (Golder v. The United Kingdom), пп. 28 - 36, Series A N 18). Крім того, порушення судового провадження саме по собі не задовольняє усіх вимог пункту 1 статті 6 Конвенції. Ціль Конвенції гарантувати права, які є практичними та ефективними, а не теоретичними або ілюзорними. Право на доступ до суду включає в себе не лише право ініціювати провадження, а й право отримати "вирішення" спору судом. Воно було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави дозволяла особі подати до суду цивільний позов без гарантії того, що справу буде вирішено остаточним рішенням в судовому провадженні. Для пункту 1 статті 6 Конвенції було б неможливо детально описувати процесуальні гарантії, які надаються сторонам у судовому провадженні, яке є справедливим, публічним та швидким, не гарантувавши сторонам того, що їхні цивільні спори будуть остаточно вирішені (див. рішення у справах "Мултіплекс проти Хорватії" (Multiplex v. Croatia), заява N 58112/00, п. 45, від 10 липня 2003 року, та "Кутіч проти Хорватії" (Kutic v. Croatia), заява N 48778/99, п. 25, ECHR 2002-II)".

Враховуючи викладене та у зв`язку з тим, що відповідачем протиправно відмолено позивачу в оформленні паспорта громадянина України та відповідне рішення визнано судом протиправним та скасовано, суд вважає, що у даному випадку належним способом захисту буде зобов`язання Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити обмін паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Крім того, у даному випадку, задоволення позовної вимоги щодо зобов`язання відповідача вчинити такі дії є дотриманням судом гарантій того, що спір між сторонами буде остаточно вирішений.

Щодо вимоги про зобов`язання Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), суд зазначає наступне.

Згідно п. 1 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 №2503-XII, документом, що посвідчує особу громадянина України за кордоном і при перетинанні державного кордону України, є паспорт громадянина України для виїзду за кордон.

Відповідно до п. 1 Положення про паспорт громадянина України для виїзду за кордон, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 23.02.2007 №719-V, паспорт громадянина України для виїзду за кордон - це документ, що посвідчує особу громадянина України під час перетинання ним державного кордону України та перебування за кордоном.

Згідно ч. 1 ст. 22 Закону України "Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус" від 20.11.2012 №5492-VI (далі - Закон № 5492-VI), якій відповідно до змісту преамбули визначає правові та організаційні засади створення та функціонування Єдиного державного демографічного реєстру та видачі документів, що посвідчують особу, підтверджують громадянство України чи спеціальний статус особи, а також права та обов`язки осіб, на ім`я яких видані такі документи, паспорт громадянина України для виїзду за кордон є документом, що посвідчує особу, підтверджує громадянство України особи, на яку він оформлений, і дає право цій особі на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Отже, паспорт громадянина України для виїзду за кордон (закордонний паспорт) є одним із документів, які підтверджують громадянство України та дозволяють перетинати державний кордон громадянам України.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 Закону №5492-VI кожен громадянин України має право на отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон.

Частиною 5 статті 22 Закону №5492-VI передбачено, що оформлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюється в Україні розпорядником Реєстру (центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), а за кордоном - ЗДУ (Міністерством закордонних справ України, закордонними дипломатичними установи України).

Відповідно до ч. 11 ст. 22 Закону №5492-VI паспорт громадянина України для виїзду за кордон видається заявникові не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети на його отримання. Прийняття заяв-анкет для внесення інформації до Реєстру, видача паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюються розпорядником Реєстру та ЗДУ, а також уповноваженими суб`єктами, передбаченими п. 4 ч. 1 ст. 2 цього Закону (центрами надання адміністративних послуг, державним підприємством, що належить до сфери управління розпорядника Реєстру).

Згідно ч. 2 ст. 22 Закону №5492-VI отримання паспорта громадянина України для виїзду за кордон здійснюється в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

На виконання приписів ч. 2 ст. 22 Закону №5492-VI Кабінетом Міністрів України 07 травня 2014 року прийнята постанова №152, якою затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України для виїзду за кордон (далі - Порядок).

Згідно п. 2 цього Порядку кожен громадянин України має право на отримання паспорта для виїзду за кордон.

Відповідно до п.п.1 п. 8 Порядку №152 паспорт для виїзду за кордон видається не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня оформлення заяви-анкети для його отримання.

Як було встановлено судом, 24.05.2022 позивач звернувся до Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області із заявою щодо оформлення та видачі паспорту громадянина України для виїзду за кордон, що підтверджується роздруківкою з електронного сервісу "Перевірка стану оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон" на офіційному веб-сайті ДМС України.

Проте, матеріали справи не містять будь-яких доказів того, що відповідачем станом на момент розгляду справи прийнято відповідне рішення щодо цієї заяви позивача.

Таким чином, оскільки під час розгляду справи судом встановлено, що ОСОБА_1 документований паспортом громадянина України та паспортом громадянина України для виїзду за кордон, тобто громадянство України останнього підтверджене документами, передбаченими у статті 5 Закону №2235-III, при цьому доказів припинення його громадянства України відповідачем при розгляді справи суду не надано, суд приходить до висновку, що вимога позивача про зобов`язання здійснити оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон, з урахуванням вимог статті 245 КАС України, підлягає задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною другою статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Тобто, зазначеною нормою, законодавець визначає обов`язок суб`єкта владних повноважень аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення, дії чи бездіяльності та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Суд зазначає, що в даному випадку відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, не надав суду жодних доказів та пояснень на спростування тверджень позивача.

Таким чином, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України, доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд керується наступним.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

До позовної заяви позивачем додано докази сплати судового збору у сумі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією від 05.10.2022 №3936-5947-5682-0064.

Таким чином, сплачений позивачем судовий збір у розмірі 992,40 грн. підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області.

Керуючись статтями 9, 14, 72-78, 90, 139, 143, 242-246, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області від 05.08.2022 про відмову в оформленні паспорта громадянина України ОСОБА_1 .

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити обмін паспорта громадянина України на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області в особі Деснянського відділу Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області здійснити оформлення паспорту громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) понесені витрати зі сплати судового збору у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Центрального міжрегіонального управління державної міграційної служби у м. Києві та Київській області ().

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Балаклицький А. І.