Справа № 480/9347/21
Суддя: О.О. Осіпова
Дата ухвалення: 2022-12-07 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 грудня 2022 року Справа № 480/9347/21
Сумський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді - Осіпової О.О.,
за участю секретаря судового засідання - Жучкова Т.В.,
представника позивача - Молібог Ю.М.,
представника відповідача - Федченка О.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/9347/21 за позовом ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови,-
В С Т А Н О В И В:
Свої вимоги мотивує тим, що ціна придбання автомобіля була зазначена в договорі купівлі- продажу, в рахунку-фактурі, в митній декларації країни відправлення та в касовому прийомному ордері серії ROL № 1/03-03/2021р., а вимога відповідача надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару не могла бути виконана, оскільки банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного транспортного засобу, не могло існувати у зв`язку з вказівкою у рахунку-фактурі умов оплати «готівковий розрахунок», транспортні (перевізні) документи не могли бути подані у зв`язку з включенням витрат на транспортування у вартість автомобіля, ліцензія на імпорт товару та страхові документи не могли бути подані у зв`язку з тим, що страхування не здійснювалось та імпорт цього автомобіля не підлягав ліцензуванню.
Зазначає, що оплата позивачем вартості імпортованого автомобіля здійснена відповідно до касового прийомного ордера серії ROL № 1/03-03/2021, в якому вказується про проведення покупцем - ОСОБА_2 03.03.2021р. повного готівкового розрахунку за автомобіль 2013 VOLVO V60 YV1GWAA50E1188715 в сумі 4700,00 євро, а також підтвердження отримання цієї суми продавцем касиром у вигляді особистого підпису уповноваженої особи продавця та відбитку печатки продавця UAB «Ролідас».
Вказане, на думку позивача, повністю підтверджує відсутність у відповідача підстав для затребування будь- яких додаткових документів та прямо свідчить про порушення вимог частини 3 статті 53 МК України. Крім того, посадовою особою митниці у своєму запиті жодним чином не зазначено обґрунтування причин затребування додаткових документів згідно з частиною 3 статті 53 МК України, а тому ці дії посадової особи відповідача свідчать про порушення принципів законності та обґрунтованості дій суб`єкта владних повноважень.
Отже, митницею безпідставно застосовано другорядний метод визначення митної вартості замість основного, а тому оскаржуване рішення про коригування митної вартості товару та картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення повинні бути визнані протиправними та скасовані.
24.09.2021р. провадження у справі відкрито, розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання, яке відкладалося внаслідок неявки представників сторін та внаслідок введення на території України військового стану.
Компанія Adesa Nederland B.V. є загальноєвропейською платформою (аукціоном) для купівлі чи продажу транспортних засобів.
Крім того, у митниці наявна інформація щодо обставин придбання компанією UAB ROLIDAS». імпортованого позивачкою автомобіля, яким в подальшому був придбаний позивачкою у компанії UAB ROLIDAS».
А саме в митниці наявні копії підтвердження замовлення на придбання даного автомобіля компанією UAB «ROLIDAS» від 18.02.2021 року, рахунка від 02.03.2021 року, відповідно до яких компанія UAB «ROLIDAS». придбала автомобіль, імпортований позивачкою, у компанії Adesa Nederland B.V. по вартості 7 255,00 євро, що перевищує вартість даного автомобіля, за якою його було перепродано 03.03.2021 року компанією UAB «ROLIDAS» позивачці.
При цьому, разом із вище вказаними документами митниця володіє і копією міжнародної товаро-транспортної накладної СМК, відповідно до якої оцінюваний автомобіль транспортувався компанією Adesa Nederland B.V. до Республіки Польща, а згодом даний автомобіль було переміщено до країни Литва, про що свідчить надана позивачкою до митного оформлення та суду копія митної декларації країни відправлення 21LTVC0100EKODDF72 від 02.04.2021р., згідно з якою країною відправлення є Литва.
Оскільки розрахунки згідно із методом визначення митної вартості за ціною договору щодо товарів, які імпортуються, робиться лише на основі об`єктивних даних, що підтверджуються документально та піддаються обчисленню, на підставі частини 3 статті 53 МКУ декларанта повідомлено про право за бажанням надати інші документи, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Також, декларанту надано консультацію стосовно рівня вартості імпортованого транспортного засобу, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованого транспортного засобу.
На письмову вимогу митниці 08.04.2021 декларантом надано додаткові документи, а саме: 21LTVC0100EKODDF72 від 02.04.2021, пояснення декларанта від 08.04.2021, витяги з мережі Інтернет з пропозиціями продажу.
Декларантом 09.04.2021 надіслано заяву з проханням прийняти рішення без врахування термінів передбачених ч.3 ст. 53 МКУ.
За результатами опрацювання поданих до митного оформлення документів та додатково наданих, 09.04.2021 прийнято рішення про коригування митної вартості товару №11А204000/2021/000035/1, оскільки декларантом не надано повного переліку додаткових документів, витребуваних органом доходів і зборів на підставі частини 3 статті 53 МКУ, додатково надані декларантом документи не можуть бути взяті до уваги як документи, що підтверджують заявлені декларантом числові значення складових митної вартості, та документи, надані декларантом на підставі частини 2 статті 53 МКУ в якості підтвердження числових значень складових задекларованої митної вартості товарів, містять розбіжності та не містять всіх даних відповідно до обраного декларантом методу визначення митної вартості, у митного органу відсутні підстави для визнання митної вартості оцінюваного товару, заявленої декларантом за основним методом.
Тому, на думку представника митниці, митну вартість правомірно скориговано із застосуванням резервного методу визначення митної вартості згідно з положеннями статті 64 Митного кодексу України, а тому підстави для задоволення позову відсутні.
02.11.2022р. підготовче провадження у справі закрито та призначено судове засідання.
Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити у повному обсязі.
В судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.
Вислухавши пояснення представників сторін, перевіривши матеріали справи та оцінивши докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09.04.2021р. декларантом позивача до Поліської митниці Держмитслужби подано електронну митну декларацію № UА204020/2021/221808 (далі - МД), згідно з якою задекларовано «легковий автомобіль, бувший у використанні, Марка VOLVO, модель V60 PLUG IN GIBRID, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, об`єм двигуна - 2400 см3, тип двигуна - дизельний «гібрид», з додатково встановленим електричним двигуном в якості придбання цього легкового автомобіля позивачем здійснено за ціною 4700,00 євро.
Згідно з МД одержувачем автомобіля вказано громадянина України ОСОБА_3 у зв`язку з оформленням 06.04.2021р. позивачем довіреності про уповноваження цієї особи на придбання, розмитнення, реєстрацію, здійснення банківських платежів тощо відносно будь-якого транспортного засобу на власний розсуд на ім`я ОСОБА_1 .
На виконання вимог частини 3 статті 334 Митного кодексу України (далі - МК України) та з метою надання документів та відомостей, необхідних для здійснення митного контролю, декларантом позивача разом із МД надіслано до автоматизованої інформаційної системи «Інспектор» такі електронні документи (у відсканованому вигляді в форматі pdf):
1) Рахунок-фактуру (інвойс) № б/н від 03.03.2021 на ім`я позивача від продавця UAB «ROLIDAS», що ціною автомобіля Марка VOLVO, модель V60 PLUG IN GIBRID, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , календарний рік виготовлення - 2013, модельний рік виготовлення - 2014, об`єм двигуна - 2400 см3, тип двигуна - дизельний «гібрид», з додатково встановленим електричним двигуном в якості придбання цього легкового автомобіля позивачем здійснено за ціною 4700,00 євро і що умовою оплати є готівковий розрахунок та договір купівлі-продажу з ціною продажу 4700 євро.
2) Акт про проведення огляду № UА205020/2021 /303100 від 06.04.2021, в якому вказано відомості ідентичні заявленим у МД.
3) Технічний паспорт від 30.12.2013, номерний знак автомобіля 9-822-21
4) Свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №NL від 30.12.2013 року із зазначенням країни реєстрації - Нідерланди;
5) Сертифікат відповідності від 07.04.2021р., в якому зазначались характеристики імпортованого транспортного засобу;
6) Копію митної декларації країни відправлення 21LTVC0100EKODDF72 від 02.04.2021 року, згідно з якими вантажоотримувачем автомобіля зазначено позивача.
Після направлення МД до АСМО декларантом отримано від відповідача електронне повідомлення про те, що митна вартість транспортного засобу не може бути визначена за ціною договору у зв`язку із наявністю розбіжностей та невідповідностей.
Також, декларанту надано консультацію стосовно рівня вартості імпортованого транспортного засобу, яким володіє митниця, та який можливо застосувати до імпортованого транспортного засобу.
На письмову вимогу митниці 08.04.2021р. декларантом надано додаткові документи, а саме: 21LTVC0100EKODDF72 від 02.04.2021, пояснення декларанта від 08.04.2021, витяги з мережі Інтернет з пропозиціями продажу.
Декларантом 09.04.2021р. надіслано заяву з проханням прийняти рішення без врахування термінів передбачених ч. 3 ст. 53 МКУ.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає, що правовідносини, пов`язані із справлянням митних платежів, регулюються Митним кодексом України, Податковим кодексом України та іншими законами України з питань оподаткування (частина друга статті 1 Митного кодексу України №4495-VI від 13.03.2012).
Відповідно до статті 246 МК метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію (ч.1 ст. 248 МК).
Декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення. При застосуванні письмової форми декларування можуть використовуватися як електронні документи, так і документи на паперовому носії (ч.1 ст. 257 МК).
Статями 49 та 50 МК встановлено, що митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Положеннями частин четвертої та п`ятої статті 58 МК визначено, що митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому, ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.
Згідно із статтею 51 МК митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII та главою 8 цього Кодексу (ч.1 ст. 52 МК).
Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації (ч.2 ст. 52 МК).
Згідно із частиною першою статті 53 МК у випадках, передбачених цим Кодексом декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Положеннями частини другої статті 53 МК встановлено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Отже, з аналізу положень частин першої та другої статті 53 МК слідує, що МК містить вичерпний перелік документів, які подаються декларантом митному органу для підтвердження заявленої митної вартості товарів та обраного методу її визначення.
Окрім цього, положеннями частини п`ятої статті 53 МК встановлено заборону вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.
Вищезазначене кореспондується з положеннями ч.3 ст.318 МК, якими встановлено, що митний контроль має передбачати виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи. А також, відповідає пунктам 3.16 та 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур, до якої Україна приєдналась згідно із Законом України від 15.02.2011 №3018-VI "Про внесення змін до Закону України "Про приєднання України до Протоколу про внесення змін до Міжнародної конвенції про спрощення та гармонізацію митних процедур" (далі - Міжнародна конвенція), якими запроваджено стандартні правила: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.
Крім того, вищенаведене узгоджується із закладеними у положеннях статті 8 МК принципами здійснення державної митної справи на засадах законності та презумпції невинуватості, єдиного порядку переміщення товарів, транспортних засобів через митний кордон України, спрощення законної торгівлі, заохочення доброчесності.
Відповідно до частини третьої статті 53 МК у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Частою першою статті 54 МК встановлено, що контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами:
1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції);
2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний (ч.1 ст. 57 МК).
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч.2 ст. 57 МК).
Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу (ч.3 ст. 57 МК).
Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності (ч.4 ст. 57 МК).
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу (ч.2 ст. 54 МК).
Положеннями частини першої статті 58 МК встановлено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо:
1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні, б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно), в) не впливають значною мірою на вартість товару;
2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів;
3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті;
4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.
Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст. 58 МК).
У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 МК (ч.3 ст. 58 МК).
Положеннями пункту 1 частини четвертої статті 54 МК встановлено, що митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів (ч.5 ст. 54 МК).
Частиною шостою статті 54 МК встановлено, що митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Отже, аналіз положень частини третьої статті 53, частин першої, другої та п`ятої статті 54, статті 58 МК надає підстави для висновку про те, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаній перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також, відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору наведених у статті 58 МК.
Митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, що пов`язують з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість, та витребувати від декларанта додаткові документи лише якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, адже, такі вади не дозволяють митному органу здійснити визначений законом мінімум митних формальностей, що необхідні для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи і для розмитнення задекларованого товару.
З метою усунення розбіжностей в документах, усунення сумнівів щодо підробки документів або з`ясування відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, які виявились відсутніми, закон надає право митному органу витребувати від декларанта інші додаткові документи, що перелічені в частині третій статті 53 МК.
Інших підстав для запиту додаткових документів законодавством України з питань державної митної справи не встановлено.
Крім того, пунктами 3.16, 3.17 Загального додатку до Міжнародної конвенції закріплено стандартне правило: на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; у випадках, коли окремі підтверджуючі документи не можуть бути представлені разом з декларацією на товари з причин, які визнані митною службою обґрунтованими, вона дозволяє подачу таких документів протягом визначеного періоду часу.
У випадку встановлення визначених законодавством підстав для запиту додаткових документів посадова особа митного органу здійснює письмовий запит додаткових документів із зазначенням конкретних документів, які необхідно подати. При цьому необхідність надання окремих додаткових документів повинна визначатися посадовою особою, виходячи з особливостей зовнішньоекономічної операції.
Рішення про коригування митної вартості товарів приймається митним органом виключно у випадках, якщо встановлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість, в тому числі, неправильно визначено митну вартість товарів.

Перелік таких випадків є виключний та визначений частиною шостою статті 54 МК.

Згідно з частиною третьої статі 54 МК митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Положеннями частини другої статті 55 МК встановлено, що прийняте митним органом письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити: 1) обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано; 2) наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; 3) вичерпний перелік вимог щодо надання додаткових документів, передбачених частиною третьою статті 53 цього Кодексу, за умови надання яких митна вартість може бути визнана митним органом; 4) обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митним органом, та фактів, які вплинули на таке коригування; 5) інформацію про: а) право декларанта або уповноваженої ним особи на випуск у вільний обіг товарів, що декларуються: у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу X цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої цієї статті; б) право декларанта або уповноваженої ним особи оскаржити рішення про коригування заявленої митної вартості до органу вищого рівня відповідно до глави 4 цього Кодексу або до суду.

Отже, право Митниці на витребування додаткових документів закон безпосередньо пов`язує з наявністю розбіжностей чи ознак підробки у основних документах, які повинні доводитись митним органом при витребувані додаткових документів.

Під час митного оформлення товарів, за яким були прийнято оскаржуване рішення, декларантом позивача надано усі необхідні документи, що передбачені частиною другою статті 53 МК, а саме договір купівлі-продажу транспортного засобу від 03.03.2021р., рахунок-фактуру (інвойс) № б/н від 03.03.2021р., копію митної декларації країни відправлення 21LTVC0100EKODDF72 від 02.04.2021 року.

Крім того, позивачем було подано акт про проведення огляду № UА205020/2021/303100 від 06.04.2021, технічний паспорт від 30.12.2013, номерний знак автомобіля НОМЕР_2 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу №NL від 30.12.2013 року із зазначенням країни реєстрації - Нідерланди; сертифікат відповідності від 07.04.2021р., в якому зазначались характеристики імпортованого транспортного засобу.

При цьому, із поданих позивачем документів, які містяться в матеріалах справи, не вбачається наявність розбіжностей або відсутність в них відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Зокрема, в договорі купівлі-продажу транспортного засобу від 03.03.2021р. вартість автомобіля зазначена як 4700 Євро.

У рахунку-фактурі (інвойсу) № б/н від 03.03.2021р. ціна значиться як 4700 Євро.

З копії митної декларації слідує, що загальна ціна товару становить 4700 Євро.

Оплата позивачем вартості імпортованого автомобіля здійснена відповідно до касового прийомного ордера серії ROL № 1/03-03/2021, в якому вказується про проведення покупцем - ОСОБА_2 03.03.2021р. повного готівкового розрахунку за автомобіль 2013 VOLVO V60 YV1GWAA50E1188715 в сумі 4700,00 євро, а також підтвердження отримання цієї суми продавцем касиром у вигляді особистого підпису уповноваженої особи продавця та відбитку печатки продавця UAB «Ролідас».

Таким чином, згідно з поданою декларантом позивача митною декларацією №UА204020/2021/221808 митна вартість автомобіля вказана як 4700 Євро, як і зазначено в поданих позивачем документах під час митного оформлення.

Варто зауважити, що в рішенні про коригування митної вартості товарів №UА204000/2021/000035/1 від 09.04.2021р. митницею вказано, що до митного оформлення надано договір про купівлю - продаж транспортного засобу від 03.03.2021, згідно з яким продавцем товару є компанія UAB ROLIDAS». Однак, згідно із наданим свідоцтвом про реєстрацію від 22.02.2021р. №, транспортний засіб зареєстровано на компанію Adesa Nederland B.V., що не кореспондується із відомостями договору про купівлю - продаж транспортного засобу від 03.03.2021р.

Компанія Adesa Nederland B.V. є загальноєвропейською платформою (аукціоном) для купівлі чи продажу транспортних засобів.

Крім того, вказано, що послуги з доставки на митну територію України імпортованого транспортного засобу здійснена ОСОБА_4 (громадянином Литви) з Литви. Ввезення на митну територію України імпортованого транспортного засобу здійснено 06.04.2021р. При цьому, лише 06.04.2021р. покупцем товару ОСОБА_1 надана довіреність для ОСОБА_3 , в тому числі для транспортування будь-яких належних транспортних засобів до місця проживання. Зазначена довіреність складена у м. Суми (Україна).

Проте, вказані розбіжності не впливають на числове значення митної вартості товару, оскільки визначення продавця чи власника товару не впливає на його митну вартість, як і дата та місце видачі довіреності на транспортування придбаного товару, та з усіх наданих представником позивача документів, що містилися і в основному переліку документів для підтвердження митної вартості товарів, визначеного у частині другій статті 53 МК, митна вартість була вказана як 4700 Євро.

При цьому варто зазначити, що вимога відповідача надати додаткові документи для підтвердження митної вартості товару не могла бути виконана, оскільки банківських платіжних документів, що стосуються оцінюваного транспортного засобу, не могло існувати у зв`язку з вказівкою у рахунку-фактурі умов оплати «готівковий розрахунок», транспортні (перевізні) документи не могли бути подані у зв`язку з включенням витрат на транспортування у вартість автомобіля, ліцензія на імпорт товару та страхові документи не могли бути подані у зв`язку з тим, що страхування не здійснювалось та імпорт цього автомобіля не підлягав ліцензуванню.

З приводу посилань представника відповідача на те, що у митниці наявна інформація щодо обставин придбання компанією UAB ROLIDAS». імпортованого позивачкою автомобіля, яким в подальшому був придбаний позивачкою у компанії UAB «ROLIDAS», а саме в митниці наявні копії підтвердження замовлення на придбання даного автомобіля компанією UAB «ROLIDAS» від 18.02.2021 року, рахунка від 02.03.2021 року, відповідно до яких компанія UAB «ROLIDAS». придбала автомобіль, імпортований позивачкою, у компанії Adesa Nederland B.V. по вартості 7 255,00 євро, що перевищує вартість даного автомобіля, за якою його було перепродано 03.03.2021 року компанією UAB «ROLIDAS» позивачці, суд вважає необхідним відмітити, що така підстава для коригування митної вартості товару не була наведена в оскаржуваному рішенні №UА204000/2021/000035/1 від 09.04.2021р.

Крім того, під час митного оформлення підлягають дослідженню питання, чи надано підприємством для митного оформлення і підтвердження митної вартості усі документи для застосування основного методу визначення митної вартості, та чи надані документи підтверджують числові значення складових митної вартості, чи відомості в них не мають протиріч та розбіжностей дозволяють провести обчислення митної вартості, а не взаємовідносини між попередніми покупцями та продавцями цього ж товару.

Факт придбання продавцем товару у третьої особи за значно вищою вартістю безпосередньо не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не призводить до автоматичного збільшення митної вартості такого товару, адже законодавство таких підстав прямо не встановлює, тому це не є перешкодою для застосування основного методу для визначення його митної вартості.

Більш того, суд зазначає, що господарська операція, направлена на отримання доходу, не завжди може мати позитивний економічний ефект, що є об`єктивним процесом здійснення господарської діяльності, оскільки при здійсненні господарських операцій існує звичайний комерційний ризик отримати збиток від конкретної операції. Збитковість господарської діяльності не може бути підставою для визначення такої діяльності як негосподарської та/або направленої на ухилення від сплати необхідних митних платежів чи оподаткування.

Зокрема, операція може виявитися збитковою, і це є одним із варіантів об`єктивного перебігу подій при здійсненні господарської діяльності.

Отже, такі доводи представника відповідача не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог.

Відтак, суд вважає, що Митницею не доведено декларанту те, що подані документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Також, Митницею не надано доказів того, що документи, подані товариством для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації.

Відносно відсутності висновків про якісні та кількісні характеристики товарів, підготовлених спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформації біржових організацій про вартість товару або сировини, то за правилами частини третьої статті 53 МК такі документи надаються на письмову вимогу митниці виключно у випадку їх наявності в декларанта. При цьому, Митницею не доведено, що їх відсутність не дала змогу визначити митну вартість за основним методом.

Щодо визначення митної вартості товарів за другорядним методом резервним необхідно зазначити наступне.

Підстава для незастосування основного методу визначення митної вартості товару передбачена частиною другою статті 58 МК. Відповідно до вказаної норми метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Суд вважає, що ненадання товариством всіх запитуваних Митницею документів, за відсутності обґрунтування неможливості визначення митної вартості товару за першим методом, не є достатнім для висновку про наявність підстав для застосування Митницею коригування митної вартості. Також, Митницею не надано доказів існування обмежень для визначення митної вартості задекларованих товарів за ціною договору, наведених у статті 58 МК.

Таким чином, суд дійшов висновку, що Митницею неправомірно відмовлено позивачу у визнанні задекларованої ним митної вартості товару за основним методом, визначивши митну вартість за другорядним методом за резервним, а прийняте Митницею оскаржуване рішення містить загальні посилання та не розкриває фактів і відомостей, не деталізує конкретних обставин та підстав, які повинні міститись у рішеннях про коригування митної вартості, що вказує на його необґрунтованість та невідповідність вимогам частини другої статті 55 МК.

Оскільки картка відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UА204000/2021/00083, не має самостійних юридичних підстав прийняття, а є документом, який приймається виключно у зв`язку з прийняттям рішень про коригування митної вартості, а відтак суд також дійшов висновку щодо наявність підстав для визнання її протиправно та скасування.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 09.09.2020 у справі №400/3133/18.

Враховуючи, викладене, суд вважає, що позов слід задовольнити у повному обсязі.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачено 908 грн. судового збору за подання позовної заяви, тому такі витрати слід присудити на його користь.

Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Рівненської митниці про визнання протиправними та скасування рішення та картки відмови задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № UА204000/2021/000035/1 від 09.04.2021 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UА204000/2021/00083.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Рівненської митниці (вул. Соборна, 104, м. Рівне, 33028, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_3 ) судовий збір у сумі 908 грн. (дев`ятсот вісім грн.) 00 коп.

Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст складено та підписано 29.12.2022 р.

Суддя О.О. Осіпова