Справа № 420/6623/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/6623/22
Головуючий в 1 інстанції: Вовченко О.А.

рішення суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 16 серпня 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Одеської митниці на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,-

В С Т А Н О В И В :

У травні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» (надалі ТОВ 100 ШИН+», позивач) звернулось до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Одеської митниці, в якому позивач просить суд:

-визнати протиправними дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої ТОВ « 100 ШИН+», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються;

-скасувати картку відмови у прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000225;

-визнати протиправними та скасувати рішення про корегування митної вартості №UА500020/2022/000179/2 від 23.02.2022.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що всупереч вимогам діючого законодавства відповідач за результатами опрацювання поданої МД та документів виніс картку відмови у прийнятті митної декларації та необґрунтовано прийняв рішення про коригування митної вартості товару, яким вартість товару визначено за резервним методом на рівні 3,02 дол. США/кг. Відповідач у оскаржуваному рішенні не обґрунтував на думку позивача причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано та не зазначив інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом. Позивач вказав, що митна вартість товару була визначена вірно за першим методом за ціною контракту, на підтвердження чого до митного органу були надані достатні докази, у яких міститься інформація щодо складових митної вартості, ця інформація узгоджується між собою та відпадає даним, вказаним у митній декларації. Будь-які розбіжності у наданих декларантом документах відсутні.

Відповідач проти задоволення позову заперечував.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року, позов ТОВ « 100 ШИН+» задоволено повністю. Визнано протиправними дії Одеської митниці щодо відмови у застосуванні митної вартості, заявленої товариством з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+», за першим методом митної оцінки - за ціною договору щодо товарів, які імпортуються. Визнано протиправним та скасовано рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UА500020/2022/000179/2 від 23.02.2022 та картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2022/000225. Стягнуто судовий збір.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, Одеською митницею подано на вказане судове рішення апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції під час ухвалення рішення у справі норм матеріального та процесуального права, апелянт просить скасувати судове рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування скарги апелянт виклавши більшою мірою доводи, аналогічні тим, якими обґрунтовувались заперечення проти позову зазначає, що суд першої інстанції не врахував та не звернув належної уваги на те, що в поданих декларантом до митного органу документах містяться розбіжності, а також надані документи не містять всіх відомостей у підтвердження числових значень складових митної вартості та всіх відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті. Зокрема, апелянт наголошує, що декларантом у даному випадку не підтверджено витрати на транспортування, вартість перевезення, адже для митного оформлення надано лише довідку від 14.02.2022р. №38 про транспортні витрати перевезення, яка при цьому не містить інформації щодо умов поставки товару, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування. В копії митної декларації країни відправлення від 20.12.2021 №01021111 зазначений коносамент №1КТ341164В від 23.12.2021 складений пізніше, аніж ця митна декларація. Коди товарів, внесені до митної декларації країни відправлення не відповідають задекларованому коду товару згідно УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою. До того ж, на пропозицію митного органу, декларантом не було надано додаткових наявних у нього документів для підтвердження заявленої митної вартості. Відтак, митниця вважає доведеною наявність підстав для прийняття рішення №UА500020/2022/000179/2 від 23.02.2022 та відмови у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю.

17.10.2022р. до апеляційного суду надійшов відзив позивача на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на необґрунтованість та невмотивованість доводів апелянта, просить залишити судове рішення без змін, скаргу без задоволення.

Відповідно п.3 ч. 1 ст. 311 КАС України справа розглядається в порядку письмового провадження.

Згідно ст. 308 КАС України справа переглядається колегією суддів в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як встановив суд першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, 04.11.2020 між компанією DOUBLE COIN GROUP (XINJIANG) KUNLUN TYRE CO.,LTD (продавець) та товариством з обмеженою відповідальністю « 100 ШИН+» (покупець) укладено договір закупівлі імпортного товару №100-DCKUN20 (а.с.15-16), за умовами якого по даному договорі продавець відвантажує товар вантажні шини та легкові шини в асортименті бренду, вказаному у комерційному інвойсі, виробництва компанії «DOUBLE COIN GROUP (XINJIANG) KUNLUN TYRE CO.,LT», а покупець зобов`язується прийняти та оплатити товар у відповідності з комерційним інвойсом, який є невід`ємною частиною даного договору (п.1.1).

З метою митного оформлення товару позивачем для підтвердження його митної вартості до Одеської митниці 23.02.2022 була подана електронна митна декларація № UA500020/2022/005903 (а.с.21), у якій було визначено митну вартість товарів, що імпортуються, за основним методом - за ціною контракту № 100-DCKUN20 від 04.11.2020.

Для підтвердження митної вартості товару за митною декларацією №UA500020/2022/005903 декларант надав наступні документи:

- Пакувальний лист (Packing list) від 14.12.2021 (а.с.81 зворот);

- Рахунок-проформа (Proforma invoice) №KL20211102A від 03.11.2021 (а.с.17, 81);

- Рахунок-фактура (інвойс) (Commercial invoice) №KL20211102ACI від 14.12.2021 (а.с.20,78);

- Коносамент (Bill of lading) №1KT341164B від 23.12.2021 (а.с.77);

- Навантажувальний документ (Bordereau) №61 від 14.02.2022;

- Декларація про походження товару (Declaration of origin) №22С6500В0504/00008 від 15.12.2021 (а.с.78 зворот);

- Банківські платіжні документи, що стосується товару №53 від 10.11.2021 та №53 від 18.11.2021 (а.с.18, 19, 82);

- Документ, що підтверджує вартість перевезення товару №38 від 14.02.2022 (а.с.30, 92);

- Розрахунок ціни (калькуляція) №KL2021102АСІ від 14.12.2021 (а.с.);

- Зовнішньоекономічний договір (контракт) № 100-DCKUN20 від 04.11.2020 (а.с.);

- Договір (контракт) про перевезення №010921 від 01.09.2021 (а.с.25-28, 83-87);

- Документація, яка має супроводжувати продукцію при наданні її на ринку відповідно до вимог щодо нехарчової продукції та її обігу на ринку України №UA.013.03197-22 від 21.02.2022 (а.с.93);

- Копія митної декларації країни відправлення №01021111 від 20.12.2021 (а.с.31-34, 80 зворот, 90);

- калькуляцію вартості шин (а.с.77 зворот);

- рахунок на оплату морського фрахту №510 від 14.02.2022 (а.с.94).

Суд першої інстанції також встановив, що під час здійснення Одеською митницею контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, поданих до митниці для підтвердження митної вартості товарів декларантом разом з вищевказаними митними деклараціями було встановлено, що в поданих документах містяться розбіжності.

Одеською митницею було видано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000225 (а.с.35-36).

Також відповідачем прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UА500020/2022/000179/2 від 23.02.2022 (а.с.37-38), у зв`язку з чим митна вартість оцінюваних товарів була визначена за резервним методом.

Так, у вказаному рішенні про коригування митної вартості товарів зазначено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

« 1. Згідно п.1 розд.2 Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій І шостій статті 53 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості. Відповідно до вимог розділу III «Правил...», затверджених наказом МФУ від 24.05.2012 № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати:

- рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів;

- банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури;

- калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або Іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.».

Проте декларантом надано лише довідку від 14.02.2022 № 38 про транспортні витрати перевезення;

2. Поданий до митного оформлення документ, що підтверджує вартість перевезення товару від 14.02.2022 № 38 не містить інформації щодо умов поставки товару, що унеможливлює провести перевірку достовірності декларування витрат на транспортування.

3. В копії митної декларації країни відправлення від 20.12.2021 №01021111 зазначений коносамент № 1КТ341164В від 23.12.2021, який складений пізніше ніж митна декларація країни відправлення;

4. У наданій копії митної декларації країни відправлення від 20.12.2021 №01021111 внесено коди товарів на рівні десяти знаків, які не відповідають задекларованому коду товару згідно УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою.

Декларанту запропоновано відповідно до частини 3 статті 53 МКУ митним протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням про коригування митної вартості товару та карткою відмови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що у відповідача не було жодних підстав коригувати митну вартість ввезеного позивачем на митну територію України товару, відтак вважав, що оскаржуване рішення та картка відмови, прийняті Одеською митницею, є необґрунтованими, а відтак позовні вимоги ТОВ « 100 ШИН+» підлягають задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, вважає його обґрунтованими, виходячи з наступного.

Як визначено ст. 49 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно ч.1 статті 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм МК України.

Частиною 2 статті 52 МК України закріплено, обов`язок декларанта який заявляє митну вартість товару, подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Відповідно до ч.ч.1-3 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; - зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; - рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); - якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; - за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; - копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; - якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) додаткові документи (за переліком).

Забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

У п.п. 3.16, 6.2 Загального додатку до Міжнародної конвенції про спрощення і гармонізацію митних процедур визначено, що на підтвердження декларації на товари митна служба вимагає тільки ті документи, які є необхідними для проведення контролю за даною операцією та забезпечення виконання усіх вимог щодо застосування митного законодавства; митний контроль обмежується мінімумом, необхідним для забезпечення дотримання митного законодавства.

Перевірка правильності визначення митної вартості товарів в силу вимог чинного законодавства, належить до митних формальностей, що виконуються при митному оформленні митної декларації.

При цьому, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості (ч. 1 ст. 54 МК України).

Колегія суддів зазначає, що з аналізу приписів МК України вбачається компетенція митного органу здійснювати контроль заявленої декларантом митної вартості шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості; його виключна компетенція в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості та в разі виникнення сумніву щодо правильності зазначеної митної вартості товару має повноваження витребувати додаткові документи, які дають змогу об`єктивно підтвердити заявлену декларантом митну вартість.

Водночас, слід зауважити, що витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

До того ж, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що вірно було зазначено судом першої інстанції.

При цьому, суд першої інстанції вірно звернув увагу на те, що сумніви митниці є обґрунтованими лише в тому випадку, коли надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, можуть бути зумовлені неповнотою поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідністю характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівнянням рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.

Відтак, митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.

Як встановлено ч.6 ст.54 МК України, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі, зокрема, неподання основних документів, які підтверджують відомості про заявлену митну вартість товарів (згідно з переліком та відповідно до умов, наведених у частині другій статті 53 цього Кодексу) та неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно приписів ст.55 МК України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до статті 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

При цьому, метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні (ч.2 ст. 58 МК України).

У процедурах контролю за митною вартістю товару предметом доказування є ціна товару та інші складові митної вартості товару.

Апеляційним судом з матеріалів справи встановлено, що для здійснення митного оформлення товару « 1.Шини пневматичні гумові нові для вантажних автомобілів з індексом наванатження більш як 121, тип протектора дорожний (всесезонний): у кількості…»до Одеської митниці Держмитслужби було подано МД №UA500220/2022/005903 від 23.02.2022р., відповідно до якої, розрахунок митної вартості товару здійснювався позивачем за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції).

Для митного оформлення вказаного вище товару Позивач надав документи, перелік яких наведено у картці відмови, у графі №44 митної декларації та було зазначено вже вище.

Апеляційний суд дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, зокрема надані позивачем під час митного оформлення товару, погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що декларантом позивача було надано усі необхідні документи, які своєю чергу давали митному органу змогу визначити митну вартість товару за першим методом за ціною договору (контракту).

На думку колегії суддів, надані позивачем документи не суперечать одне одному, містять чітку, недвозначну і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, а отже у сукупності ті відомості, які підтверджують числові значення митної вартості (її складових), й не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом.

Однак, не зважаючи на надані документи, митним органом було прийнято оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів за резервним методом.

Зі змісту спірного у справі рішення відповідача, судовою колегією встановлено, що обґрунтовуючи свої сумніви у правильності визначеної позивачем митної вартості товару, заявленому у спірному випадку до декларування, апелянт послався на те, що в поданих декларантом документах, які підтверджують заявлену митну вартість, містяться розбіжності та приймаючи рішення про коригування митної вартості в п.33 спірного рішення вказані підстави, на яких в тому числі скаржник посилається й в обґрунтування апеляційної скарги та які на його думку не були враховані судом першої інстанції під час ухвалення судового рішення.

Надаючи оцінку доводам скаржника та підставам прийняття рішення про коригування митної вартості товарів, колегія суддів прийшла висновку про недоведеність відповідачем неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем з МД документів та наведених в них відомостей для визначення митної вартості товару за основним методом; недоведеність відповідачем наявності встановлених ч.ч.1, 2 ст.58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в ч. 6 ст.54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом.

Вказане, в свою чергу свідчить про відсутність у митного органу підстав для застосування положень ч.3 ст.57 та ч.3 ст.58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.

Відповідачем ані до суду першої інстанції, ані до апеляційного суду не надано жодних доказів недостовірності заявленої товариством вартості товару, а саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Доводи скаржника по те, що позивачем не надано документів у підтвердження транспортних витрат, витрат перевезення колегія суддів оцінює критично.

Як свідчать матеріли справи, на підтвердження транспортних витрат ТОВ « 100ШИН+» було надано довідку від 14.02.2022 № 38.

При цьому, колегія суддів зазначає, що в силу приписів розділу ІІІ Правила заповнення декларації митної вартості затверджених наказом Міністерства фінансів України від 24.05.2012 року № 599 для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до частини другої статті 53 Кодексу подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. До зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту.

Якщо відсутні будь-які відомості про фактичні витрати на транспортування оцінюваних товарів до аеропорту, порту або іншого місця ввезення на митну територію України, для розрахунку зазначених витрат використовуються тарифи, які застосовуються перевізниками для відповідного виду транспорту, що діяли на дату транспортування товару.

Відтак, визначений у вказаному вище Порядку перелік документів, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів, не є вичерпним, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.

Окрім цього, відповідачем до суду було надано рахунок на оплату №510 від 14.02.2020, який надавався позивачем до митного оформлення (а.с.22-23), відповідно до якого вартість морського фрахту за договором №010921 від 01.09.2021 та коносаментом №1KT341164B становить 362207,03 грн. Вказана вартість відповідає вартості транспортних послуг, про яку зазначено у довідці від 14.02.2022 № 38.

Колегія суддів вважає також неґрунтовними доводи апелянта про те, що поданий до митного оформлення документ на підтвердження вартості перевезення товару від 14.02.2022 № 38 не містить інформації щодо умов поставки товару, адже сама по собі відсутність такої інформації в уточненій довідці від 14.02.2022 № 38 за умови надання позивачем до митного оформлення інших документів, в яких наявне посилання на умови поставки (наприклад, рахунок-фактура №KL20211102ACI від 14.12.2021 містить посилання на умови поставки FOB) не може бути підставою для відмови позивачу у визначенні митної вартості товару за ціною контракту.

В контексту надання оцінки доводам скаржника про те, що в копії митної декларації країни відправлення від 20.12.2021 №01021111 зазначений коносамент № 1КТ341164В від 23.12.2021, який складений пізніше ніж митна декларація країни відправлення, судова колегія зазначає, що відповідно до наявного в матеріалах справи листа DOUBLE COIN GROUP (XINJIANG) KUNLUN TYRE CO.,LTD від 23.02.2022 (а.с.43) який також надавався до митного органу, продавцем товару було зазначено, що у графі «номер букінгу (коносаменту)» експортної декларації від 20.12.2021 №01021111 вказано номер букінг нот, який дозволяє резервувати (бронювати) місце на судні.

Відповідач при цьому жодним чином не спростовує такого та не доводить, що в копії митної декларації країни відправлення від 20.12.2021 №01021111 у графі «номер букінгу (коносаменту)» зазначено не номер резерву (броні) місця на судні, а саме номер коносаменту.

Колегія суддів також вважає неґрунтовними посилання скаржника на невідповідність кодів товарів внесених до митної декларації країни відправлення від 20.12.2021 №01021111, задекларованому коду товару згідно УКТЗЕД, що унеможливлює ідентифікацію експортної операції з конкретною поставкою, оскільки заповнення митної декларації країни відправлення знаходиться поза межами компетенції позивача, та відповідно наявність у ній розбіжностей чи відсутність певних відомостей не може бути безумовною підставою для коригування митної вартості товару.

До того ж. як вірно зауважив суд першої інстанції, копія митної декларації країни відправлення є додатковим документом, що подається (за наявності) декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товарів, і має бути оформлена відповідно до чинного законодавства цієї країни.

Відповідачем у оскаржуваному рішенні не наведено обґрунтування невідповідності наданої позивачем копії митної декларації країни відправлення від 20.12.2021 №01021111 вимогам законодавства країни-відправника.

За вказаного, враховуючи обсяг наданих позивачем митному органу та до суду копій документів суд вважає такі недоліки несуттєвими, оскільки з них можна встановити митну вартість ввезених позивачем на територію України транспортних засобів.

Стосовно посилань митного органу на розбіжності між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару (за ціною договору) та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, апеляційний суд звертає увагу, що такі твердження апелянта не є беззаперечним доказом для підтвердження висновку про недостовірність даних щодо заявленої декларантом митної вартості товару.

Обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу.

При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи. Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Варто зазначити, що пункт 33 рішення про коригування митної вартості товарів, яке є предметом спору у даній справі, не містить інформації, який саме товар було використано в якості джерела інформації, відсутні обґрунтування числового значення митної вартості товарів, відсутнє її коригування, не зазначені факти, які вплинули або повинні були вплинути на таке коригування, щодо обсягів, умови поставки, фактурної вартості, країни походження, методи визначення митної вартості тощо.

Крім номера та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, та їх вартості за одиницю товару митний орган не навів жодних пояснень щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, характеристик таких товарів, умов поставки, комерційних умов тощо всупереч положенням пунктів 2, 4 частини другої статті 55 Митного кодексу України, на що вірно звернув увагу суд першої інстанції.

У прийнятому відповідачем рішенні № UA500020/2022/000179/2 від 23.02.2022р. відсутня вказівка на товар, інформація щодо митної вартості за яким взята відповідачем за основу при коригуванні митної вартості товарів позивача.

Колегія суддів зазначає, що навіть наявність у митного органу інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг не відповідає вартості заявленій позивачем, не може утворити підстав для відмови у визнанні заявленої митної вартості за основним методом, оскільки митні органи при здійсненні митного контролю, у тому числі й з питань контролю правильності визначення митної вартості, мають діяти у спосіб, визначений МК України, а відомості, які містяться в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками, мають лише допоміжний інформаційний характер при прийнятті митним органом відповідних рішень.

Наявність в автоматизованій системі аналізу та управління ризиками інформації про те, що митна вартість раніше імпортованих товарів, випущених у вільний обіг, є більшою, ніж задекларована декларантом, за відсутності інших визначених законом підстав, що обумовлюють межі і способи здійснення митним органом контролю митної вартості, не утворює підстав для відмови у визнанні заявленої декларантом митної вартості за основним методом та її визначенні за іншим методом.

Різниця між вартістю товару, задекларованого особою та вартістю схожих товарів, що розмитнювались цією особою чи іншими особами у попередніх періодах також не свідчить про наявність порушень з боку декларанта і не є підставою для автоматичного збільшення митної вартості товарів до показників автоматизованої системи аналізу та управління ризиками.

Поза розумним сумнівом, позивач надав усі наявні та достатні документи, передбачені Митним кодексом України, необхідні для визначення митної вартості, та які містять повну інформацію про митну вартість та її складові. Натомість, контролюючий орган не навів переконливих аргументів, що надані декларантом документи в своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за ці товари та не дають можливість здійснити митне оформлене товару за визначеним декларантом основним методом - за ціною договору, не обґрунтував висновки належними та беззаперечними доказами для виникнення правових підстав по застосуванню другорядного методу.

Відтак, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що митний орган не навів доказів того, що документи, подані декларантом, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, невідповідності обраного позивачем методу визначення митної вартості товарів.

Будь-яких інших доказів, які б викликали обґрунтовані сумніви в достовірності проведених позивачем розрахунків митної вартості товару за ціною договору, митним органом під час судового розгляду не надано. Крім того, відповідач не надав доказів неможливості застосування кожного з попередніх методів при визначенні митної вартості ввезеного позивачем товару.

Митним органом не доведено правомірності оскаржуваного рішення, не спростовано дійсність поданих до митного оформлення документів, достовірність і об`єктивність зазначених відомостей, не доведено наявності підстав для витребування від позивача (декларанта) додаткових документів, а також застосування другорядного методу визначення митної вартості товарів, не надано доказів, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації та не дотримано передбаченого ст.57 МК України порядку визначення митної вартості товару.

Отже, є правильним висновок суду першої інстанції щодо обґрунтованості та наявності підстав для задоволення позовних вимог ТОВ « 100 ШИН+».

Підсумовуючи наведене, апеляційний суд дійшов висновку, що при прийнятті судового рішення, судом першої інстанції було у повній мірі встановлено спірні обставини справи, надано їм належну та правильну правову оцінку та прийнято законне й обґрунтоване рішення про задоволення позову ТОВ « 100 ШИН+».

З огляду на задоволення позовних вимог, відповідно до вимог ст. 139 КАС України, суд першої інстанції обґрунтовано стягнув з відповідача на користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору.

Доводи апеляційної скарги правильність висновків суду першої інстанції не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги митного органу та скасування рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16.08.2022 року у даній справі колегія суддів не вбачає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Одеської митниці - залишити без задоволення.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі № 420/6623/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.