Справа № 815/3998/16 
Суддя: Андрухів В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-30 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 815/3998/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд під головуванням судді Андрухіва В.В., розглянувши в порядку загального позовного провадження у письмовому провадженні справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської митниці (як відокремленого підрозділу Державної митної служби України) про зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У серпні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Київської міської митниці ДФС України, в якому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, просив суд:

- стягнути з Київської міської митниці ДФС України на його користь середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника за час затримки з 12.04.2008 по 12.06.2016 (без врахування часу самостійного працевлаштування з 28.11.2008 по 10.12.2009) у сумі 1 313 982,06 грн.;

- стягнути з Київської міської митниці Державної фіскальної служби України на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 50 000 грн.;

- зобов`язати Київську міську митницю Державної фіскальної служби України перерахувати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника ОСОБА_1 за час затримки з 12.04.2008 по 12.06.2016 (без врахування часу самостійного працевлаштування з 28.11.2008 по 10.12.2009) відповідно до індексу інфляції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018, адміністративний позов задоволено частково. Стягнуто з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 середньомісячну заробітну плату за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника за час затримки з 12.04.2008 по 12.06.2016 (без урахування часу самостійного працевлаштування з 28.11.2008 по 10.12.2009) у розмірі 436994,76 грн. Стягнуто з Київської міської митниці ДФС на користь ОСОБА_1 моральну шкоду у сумі 40000 грн. В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 24.07.2019 постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 28.11.2018 скасовано на підставі пункту 3 частини 3, частини 4 статті 353 КАС України, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 залишено без змін.

Не погоджуючись з прийнятими судовими рішеннями, у жовтні 2019 року Київською міською митницею ДФС України подано касаційну скаргу на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019.

Постановою Верховного Суду від 12.05.2022 року рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 скасовано в частині відмови у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання Київської міської митниці ДФС України перерахувати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника ОСОБА_1 за час затримки з 12.04.2008 по 12.06.2016 (без врахування часу самостійного працевлаштування з 28.11.2008 по 10.12.2009) відповідно до індексу інфляції. У цій частині справу направлено на новий розгляд до Одеського окружного адміністративного суду. В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25.06.2018 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 02.10.2019 залишено без змін.

Дана справа надійшла до Одеського окружного адміністративного суду 29.06.2022 року та згідно Протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2022 року, зазначена справа передана на розгляд судді Андрухіву В.В.

Позовну вимогу, в частині якої справу направлено на новий розгляд, про зобов`язання Київської міської митниці ДФС України перерахувати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника ОСОБА_1 за час затримки з 12.04.2008 по 12.06.2016 (без врахування часу самостійного працевлаштування з 28.11.2008 по 10.12.2009) відповідно до індексу інфляції, позивач обґрунтовує тим, що постанова Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2008 року по справі № 2а-354/08 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді підлягала негайному виконанню шляхом видання відповідного наказу, проте фактично була виконана лише 13.06.2016 року.

Таким чином, позивач вважає, що має право на перерахунок заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника ОСОБА_1 за час затримки з 12.04.2008 по 12.06.2016 (без врахування часу самостійного працевлаштування з 28.11.2008 по 10.12.2009) відповідно до індексу інфляції, оскільки виконання судового рішення відбулося із затримкою понад 8 років після його ухвалення.

На противагу обґрунтуванням позивача, відповідач посилається на постанову Верховного Суду України по справі № 6-435цс15 від 01.07.2015 року, якою встановлено: Виходячи з лексичного значення (тлумачення) поняття затримка, як зволікання, проволока, за змістом норм статті 236 КЗпП України затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Таким чином, на думку відповідача, Верховний Суд України вказує на можливу наявність поважних причин, що унеможливили видання наказу про поновлення.

Такими поважними причинами відповідач вважає численні реорганізаційні реформи митних органів, внаслідок яких посада позивача та орган, в якому його поновлено, були скорочені.

Ухвалою від 04.07.2022 року прийнято до провадження вказану справу в частині позовних вимог, у якій справу направлено на новий розгляд. Ухвалено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою від 30.11.2022 року суд замінив відповідача - Київську митницю ДФС на процесуального правонаступника - Київську митницю, як відокремлений підрозділ Державної митної служби України (, місцезнаходження: м. Київ, бул. Гавела Вацлава, будинок 8А). Також суд ухвалив про розгляд справи № 815/3998/16 за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче засідання на 12 грудня 2022 року об 11:00 год. у приміщенні Одеського окружного адміністративного суду за адресою: м. Одеса, Фонтанська дорога, 14, зала судових засідань №5, та повідомив сторони про можливість розгляду справи в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів та програмного забезпечення.

Електронний примірник ухвали суду від 30.11.2022 року та судова повістка про виклик у підготовче судове засідання на 12.12.2022 року надіслані на електронну пошту відповідача 02.12.2022 року.

Ухвалою від 12.12.2022 року, постановленою судом без видалення до нарадчої кімнати, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 20.12.2022 року на 11 год. 30 хв.

Судова повістка про виклик відповідача у судове засідання на 20.12.2022 року на 11 год. 30 хв. доставлена до електронного кабінету відповідача 12.12.2022 року о 12.45 год.

16.12.2022 року через систему Електронний суд представником відповідача подано до суду клопотання про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку EASYCON представника Київської митниці - Лича Сергія Віталійовича.

Вказане клопотання через відключення електропостачання в суді зареєстроване 19.12.2022 року (вхід.№ ЕС/6193/22) та передане судді 20.12.2022 року.

Ухвалою від 20.12.2022 року суд відмовив у задоволенні вказаного клопотання представника відповідача.

Відповідно до приписів ч.9 ст.205 КАС України у зв`язку з повторною неявкою до суду всіх учасників справи, повідомлених належним чином, наявністю підстав для розгляду справи в даному засіданні, відсутністю потреби заслухати свідка чи експерта, суд розглядає дану справу в порядку письмового провадження.

Дослідивши надані сторонами докази, суд встановив такі обставини.

Постановою Приморського районного суду міста Одеси від 11.04.2008 у справі №2а-354/08 позовну заяву ОСОБА_1 до Енергетичної регіональної митниці Державної митної служби України, Державної митної служби України, Державного казначейства України про поновлення на роботі, внесення змін до наказу про призначення на посаду, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково, а саме:

- зобов`язано Енергетичну регіональну митницю внести зміни у наказ «Про призначення ОСОБА_1 на посаду заступника начальника митного поста «Одеса-нафтогавань» від 15.06.2005 №97-к, виключивши з наказу слова «з шестимісячним випробувальним терміном»,

- поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника митного поста «Одеса-нафтогавань» Енергетичної регіональної митниці з 13.10.2005,

- стягнуто на користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 81900 грн, моральну шкоду в розмірі 15000 грн, а всього 96900 грн,

- зобов`язано перерахувати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 відповідно до індексу інфляції.

Постанову суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді допущено до негайного виконання.

Постановою Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2008 задоволено апеляційну скаргу Енергетичної регіональної митниці та Державної митної служби України, постанову Приморського районного суду міста Одеси від 11.04.2008 скасовано.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.11.2011 постанову Одеського апеляційного адміністративного суду від 23.12.2008 скасовано, залишено в силі постанову Приморського районного суду міста Одеси від 11.04.2008.

Рішення суду в адміністративній справі №2а-354/08 набрало законної сили 30.11.2011.

Ухвалами Приморського районного суду міста Одеси від 10.05.2016, залишеними без змін ухвалами Одеського апеляційного адміністративного суду від 13.07.2016, заяви Київської міської митниці ДФС про роз`яснення виконання судового рішення та про встановлення способу і порядку виконання судового рішення в частині стягнення на користь ОСОБА_1 середньомісячної заробітної плати за час вимушеного прогулу з 13.10.2005 по 11.04.2008 залишено без задоволення.

Судом також встановлено, що наказом Київської міської митниці ДФС Державної фіскальної служби України від 13.06.2016 №560-ос, на виконання постанови Приморського районного суду міста Одеси від 11.04.2008 у справі №2а-354/08, з урахуванням ухвали Приморського районного суду міста Одеси від 10.05.2016 у справі №2-354/08 ОСОБА_1 поновлено на роботі з 13.10.2005 та зараховано з 13.06.2016 на посаду завідувача сектору бухгалтерського обліку вилученого майна управління фінансування, бухгалтерського обліку та звітності з щомісячним посадовим окладом 1828 гривень. Відповідно до п.3 Наказу №560-ос від 13.06.2016 ОСОБА_1 присвоєно спеціальне звання «Інспектор податкової та митної справи І рангу».

Ухвалою Приморського районного суду міста Одеси від 05.08.2016 відмовлено у прийнятті заяви ОСОБА_1 про оплату вимушеного прогулу при затримці виконання рішення суду про поновлення на роботі, внесення змін до наказу про призначення на посаду, виплати заробітної плати за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди.

Спірні правовідносини у цій частині стосуються виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати.

Відповідно до статті 1 Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). Компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період, починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші.

Статтею 3 зазначеного Закону встановлено, що сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Пункти 1, 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 №159 відтворюють положення Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

У пункті 4 цього Порядку прописано, що сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

Наведене нормативне регулювання не встановлює першості нарахування і виплати доходу, який своєчасно не був виплачений, та не ставить у залежність компенсацію втрати частини грошових доходів від попереднього, окремого нарахування доходів.

При цьому слід зазначити, що кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер, спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи та пов`язані з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Суд звертає увагу, що використане у статті 3 Закону формулювання, що компенсація обчислюється як добуток нарахованого, але не виплаченого грошового доходу за відповідний місяць, означає, що має існувати обов`язкова складова обчислення компенсації - невиплачений грошовий дохід, який може бути або нарахований, або такий, який можна нарахувати, зокрема, і на підставі судового рішення.

Зміст і правова природа спірних правовідносин у розумінні положень статей 1-3 вказаного Закону дають підстави вважати, що право на компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати особа набуває незалежно від того, чи були такі суми їй попередньо нараховані, але не виплачені.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 26.11.2019 у справі №826/13003/16.

Положення Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати та Порядку №159 право на компенсацію втрати частини заробітної плати у зв`язку з порушенням строків її виплати не ставлять у залежність від порядку виплати доходу - у добровільному чи судовому порядку.

Компенсація за порушення строків виплати виникає тоді, коли грошовий дохід (заробітна плата) особи (працівника) з вини відповідача не нараховувався, своєчасно не виплачувався і через це особа зазнала втрат.

Разом з тим, за приписами Конституції України та КАС України, судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, у разі невиконання судового рішення, позивач має право на виплату компенсації за час затримки виконання судового рішення.

Однак, коли суми нараховуються за рішенням суду, то підстава для виплати компенсації виникає у зв`язку з несвоєчасним виконанням рішення суду. А отже, визначальними обставинами для виплати компенсації є дати нарахування та фактичної виплати вказаних доходів, оскільки основною умовою для виплати громадянину компенсації, передбаченої статтею 2 Закону №2050-III є порушення встановлених строків саме виплати нарахованих доходів.

За таких обставин, право на компенсацію позивач набуває після набрання законної сили судовим рішенням та у разі несвоєчасної виплати відповідачем сум доходу, які стягнуто на підставі цього рішення.

Наведена правова позиція міститься у постановах Верховного Суду від 20.05.2020 у справі №815/2454/18, від 31.03.2020 у справі №817/621/18 та від 26.02.2020 у справі №826/8319/16.

Слід також зауважити, що у постанові від 11.07.2017 у справі №2а-1102/09/2670 Верховний Суд України виклав правову позицію щодо застосування Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати саме у контексті втрати позивачем заробітку у зв`язку з невиконанням відповідачем судового рішення про поновлення його на роботі. Так, у цій постанові Верховний Суд України дійшов висновку, що правове значення має те, чи з порушенням строків був виплачений нарахований дохід, чи виплачений і коли цей платіж, чи не нараховувався і не виплачувався грошовий дохід, право на який визнано судовим рішенням. Саме ці події є тими юридичними фактами, з якими пов`язується виплата компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Від вказаного висновку Велика Палата Верховного Суду не відступала, а отже він є застосовним до спірного питання у цій справі.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про наявність у позивача права на отримання виплати компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати відповідно до Закону України Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати, починаючи з дати набрання законної сили постановою Приморського районного суду м. Одеси від 11.04.2008 року по справі № 2а-354/08 по дату фактичного виконання цієї постанови відповідачем.

Суд зазначає, що рішення суду в адміністративній справі №2а-354/08 набрало законної сили 30.11.2011 року. Саме з цієї дати у відповідача виник обов`язок сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Фактичне виконання вказаної постанови суду відбулось шляхом видання наказу Київської митниці ДФС України №560-ос від 13.06.2016 року.

Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимоги позивача шляхом зобов`язання Київської митниці перерахувати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника ОСОБА_1 за час затримки з 30.11.2011 року по 12.06.2016 року відповідно до індексу інфляції.

Стосовно доводів відповідача, який вважає, що тривале невиконання судового рішення зумовили численні реорганізаційні реформи митних органів, внаслідок яких посада позивача та орган, в якому його поновлено, були скорочені, суд зазначає таке.

Згідно з ч. 1 ст. 255 КАС України у (в редакції, чинній на момент прийняття судового рішення у справі №2а-354/08) постанова або ухвала суду, яка набрала законної сили, є обов`язковою для осіб, які беруть участь у справі, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України.

За таких обставин, оскільки відповідач є правонаступником Київської міської митниці ДФС України, яка у свою чергу є правонаступником Енергетичної регіональної митниці, доводи відповідача про те, що судове рішення не могло бути ним виконане через тривалий процес реформування митних органів, відхиляються судом.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч.1 ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

З огляду на викладене, позовні вимоги ОСОБА_1 підлягають частковому задоволенню.

Судові витрати розподілу не підлягають у зв`язку з відсутністю доказів, які б свідчили про понесення судових витрат сторонами.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5-6, 9, 72, 77, 90, 139, ч.9 ст.205, ст.ст. 241-246, 293 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_1 ) до Київської митниці, як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (, місцезнаходження: м. Київ, бул. Гавела Вацлава, будинок 8А) про зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Зобов`язати Київську митницю (місцезнаходження: м. Київ, бул. Гавела Вацлава, будинок 8А, ,) перерахувати заборгованість по заробітній платі за час вимушеного прогулу при затримці виконання рішення про поновлення на роботі працівника ОСОБА_1 (адреса: АДРЕСА_1 , р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 ) за час затримки з 30.11.2011 року по 12.06.2016 року відповідно до індексу інфляції.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя В.В. Андрухів