Справа № 212/2993/22
Суддя: Борис О. Н.
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 212/2993/22
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2022 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Борис О.Н.,з участю секретаря судового засідання Годунової В.Г., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі, в порядку ч. 4 ст. 229 КАС України за відсутності учасників справи та без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Поліцейського капрала взводу 2 роти 4 батальйону 4 УПП у Вінницькій області Ясен Андрія Івановича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ДП18 № 754425 від 11 червня 2022 року про накладення адміністративного стягнення,-

встановив:

24 червня 2022 року позивач звернувся до суду з позовом до Поліцейського капрала взводу 2 роти 4 батальйону 4 УПП у Вінницькій області Ясен Андрія Івановича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області, у якому просив скасувати постанову серії ДП18 № 754425 від 11 червня 2022 року про накладення адміністративного стягнення, якою його було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що він 11.06.2022 року о 19-30 год. рухався по вулиці Соборна міста Вінниця Вінницької області на транспортному засобі JAGUAR EV400 номерний знак НОМЕР_1 , був зупинений патрулем поліції біля будинку 94 вулиці Соборної. Поліцейський повідомив позивачу, що останнім було порушено правила дорожнього руху, а саме рух по смугах, передбачений знаком 5.16. ПДР. Постановою про накладання адміністративного стягнення серії ДТ18 № 754425 від 11.06.2022 року по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, на позивача накладене адміністративне стягнення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП, в сумі 340 грн. 00 коп. З винесеною постановою позивач не згоден, вважає її незаконною, оскільки Правил дорожнього руху не порушував. Вказує, що постанова була складена із порушенням норм процесуального та матеріального права, порушенням порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення, без наявності доказів, роз`яснення позивачу його прав та порушення його права на отримання правової допомоги, що, на його думку, є протиправним. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом.

Ухвалою судді Овсяннікова В.С. від 28 червня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду. Відповідачу встановлено строк для подачі відзиву на позовну заяву

Відповідач скористався правом подання відзиву на позовну заяву, у зв`язку з чим 13.07.2022 року від представника відповідача Д. Химич у справі надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач заперечує проти позовних вимог та вважає накладення штрафу правомірним. Вказує, що позивач порушив вимогу дорожнього руху п. 5.16 «Напрямки руху по смугах», чим порушив п. 8.4 ґ) ПДР України. У зв`язку з чим відповідач мав всі законні підстави притягнути позивача до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП шляхом винесення постанови та розглянути справу про адміністративне правопорушення на місці його вчинення. Отже, постанова є правомірною та такою, що не підлягає скасуванню.

У зв`язку з припиненням з 23.11.2022 відрядження судді Овсяннікова В.С., протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями відповідно до розпорядження керівника апарату Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області № 134 від 30.11.2022 року справу було перерозподілено на суддю Борис О.Н., ухвалою судді від 01.12.2022 року справу прийнято до провадження та призначено до розгляду.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, неодноразово викликався в судове засідання для розгляду справи, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не надав.

Відповідач в судове засідання не з`явився, у відзиві просив проводити розгляд справи у його відсутність.

Оскільки ч. 1 ст. 286 КАС України встановлено стислі строки розгляду адміністративної справи з приводу рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності (десять днів з дня відкриття провадження у справі), а згідно ч. 3 ст. 268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи, судом визнано за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін.

Суд, дослідивши письмові докази, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до такого висновку.

В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Під час розгляду справи судом встановлено, що постановою в справі про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ДП18 №754425 від 11.06.2022 року, прийнятою відповідачем, визнано винним ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 340,00 гривень.

Згідно оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 11.06.2022 року о 19 год. 30 хв. в м. Вінниця вул. Соборна, 94, керував транспортним засобом та не виконав вимогу дорожнього знаку 5.16, рух по смугах, та здійснив рух прямо зі смуги, яка вказує рух тільки праворуч. (а.с. 7)

Відповідно до ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Реалізовуючи свої повноваження, суб`єкти владних повноважень повинні діяти добросовісно та на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України. Суд при вирішенні справи, відповідно до ст. 2 КАС України, перевіряє законність дій чи прийнятого рішення суб`єкта владних повноважень.

Відповідно до ст. 254 КУпАП, про вчинення адміністративного правопорушення складається протокол уповноваженими на те посадовою особою або представником громадської організації чи органу громадської самодіяльності.

Згідно до п. 5 ч. 1 ст. 213 КУпАП, справи про адміністративні правопорушення розглядаються органи Національної поліції.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Частиною 4 статті 258 КУпАП передбачено, що у випадках, передбачених частинами першою та другою цієї статті, уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог статті 283 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, згідно зі ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення визначено ст. 279 КУпАП, відповідно до якої, особа уповноважена на розгляд справи, серед іншого, зобов`язана роз`яснити особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки, заслуховує особу, яка беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання.

Відповідно до ст. 268 КУпАП, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржити постанову по справі.

Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчення якого передбачена чинним законодавством.

З дослідженого в судовому засіданні відеозапису встановлено, що на ньому міститься лише розмова інспектора поліції та водія, однак факт самого порушення правил дорожнього руху не зафіксовано. Крім того, не зафіксовано роз`яснення прав водію, процес розгляду справи та складення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Одним із прав, гарантованих статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, є право на захист/юридичну допомогу, таке право становить одну з основоположних засад справедливого розгляду. Відповідно до частини другої статті 271 КУпАП інтереси потерпілого може представляти представник - адвокат, інший фахівець у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Європейський суд у своїх рішеннях неодноразово зазначав, що беручи до уваги особливу вразливість особи на початкових етапах провадження, коли він потрапляє в стресову ситуацію, забезпечення доступу до захисника на ранніх етапах є процесуальною гарантією права не свідчити проти себе та основною гарантією недопущення порушення його прав.

Позивач у своїй позовній заяві повідомив про те, що відповідач виніс постанову порушивши його право на захист. Вказані доводи позивача будь-яким чином не спростовані відповідачем.

Вищенаведені обставини дають підстави дійти висновку, що відповідачем всупереч положень КАС України не проведено дій по розгляду справи про адміністративне правопорушення, передбачених приписами ст.ст. 278, 279 КАС України.

Також не знайшло свого підтвердження, що розгляд справи посадовою особою поліції було здійснено з дотриманням вимог ст.280 КУпАП, а для ОСОБА_1 роз`яснено його права, передбачені ст.268 КУпАП. Отже, є підстави вважати, що розгляд справи здійснювався з порушенням процесуальних прав водія.

Отже, суд погоджується з доводами позивача щодо порушення вимог ст. 268 КУпАП при розгляді справи, оскільки суду не надано відповідачем жодного доказу на спростування позиції позивача щодо порушення порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно нього, не роз`яснення останньому передбачених законом прав, позбавлення права на використання останнім правової допомоги, а відповідач, який є суб`єктом владних повноважень, вказаних обставин не спростував. Оскільки обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача, суд вважає, що саме відповідачем не надано суду безспірних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що під час провадження у справі про адміністративне правопорушення стосовно позивача поліцейським виконані вимоги ст.ст. 268, 280 КУпАП.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За приписами частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд не вважає постанову про притягнення позивача до адміністративної відповідальності беззаперечним доказом вчинення ним правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Наведений висновок узгоджується із позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 26 квітня 2018 року у справі № 338/1/17.

Оскільки перед судом не спростовано тверджень позивача щодо належного розгляду справи, повідомлення про його законні права та забезпечення реалізації ним права на захист, суд приходить до висновку, що своїми діями по складенню постанови поліцейський порушив принципи безсторонності та розсудливості, права особи, яка притягалася до адміністративної відповідальності, та порушив порядок розгляду справи про адміністративне правопорушення, що є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення. Аналогічна правова позиція викладена в постанові Касаційного адміністративного суду 18 лютого 2020 року у справі № 524/9827/16-а.

Факт розгляду справи про адміністративне правопорушення з порушенням передбачених законом прав, в тому числі права особи на захист, свідчить про безумовне порушення порядку розгляду справи про адміністративне порушення та вказує на недопустимість решти доказів у справі.

Також суд звертає увагу, що в оскаржуваній постанові відповідач зазначає, що позивачем було порушено вимогу дорожнього руху п. 5.16 рух по смугах, однак конкретизувати пункт порушення ПДР неможливо у зв`язку із заповненням п. 5 оскаржуваної постанови нерозбірливим почерком. (а.с. 7)

Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду під час розгляду адміністративної справи № 337/3389/16-а в постанові від 30.05.2018р. зазначив, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений.

Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень.

В контексті наведеного Верховний Суд відмітив, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Аналіз зазначених норм права та встановлені в судовому засіданні обставини, дають суду підстави для висновку про неправомірність винесеної відповідачем постанови про притягнення до адміністративної відповідальності позивача, оскільки розгляд справи відбувався з порушенням основоположного права права на захист, тому постанова підлягає скасуванню, а провадження у справі про адміністративне правопорушення закриттю.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (PRONINA v. UKRAINE, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня2006 року).

Згідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок відповідно до здійснювати неупереджений розгляд та ухвалювати обґрунтовані рішення.

Відповідно до цієї ж статті Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, на суд покладається обов`язок сприяти максимальному забезпеченню процесуальних прав учасників судового провадження.

Згідно зі ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Відповідно до ст. 8 Загальної декларації прав людини, кожна людина має право на ефективне поновлення у правах компетентними національними судами в разі порушення її основних прав, наданих їй конституцією або законом.

Частиною першою статті 55 Конституції України проголошено право кожного на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та вважає, що відповідачем не надано достатніх доказів які вказували б на вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП .

Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позову знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача не доведено належними доказами вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, а тому суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Керуючись Конституцією України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Загальною декларацією прав людини, Законом України «Про Національну поліцію», ст. 122, 247, 251, 280 КУпАП, статтями 5, 9, 76, 77, 90, 229, 241-246, 262, 293, 295 КАС України, суд, -

ухвалив:

Позов ОСОБА_1 до Поліцейського капрала взводу 2 роти 4 батальйону 4 УПП у Вінницькій області Ясен Андрія Івановича, Управління патрульної поліції у Вінницькій області про скасування постанови серії ДП18 № 754425 від 11 червня 2022 року про накладення адміністративного стягнення - задовольнити.

Постанову серії ДП18 № 754425 від 11.06.2022 року у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП скасувати, справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження.

Повний текст рішення суду складений та підписаний 28 грудня 2022 року.

Суддя: О. Н. Борис