Справа № 755/2122/22
Суддя: Банасько І. М.
Дата ухвалення: 2022-11-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

14.11.2022 Справа № 755/2122/22
Номер провадження 2-а/756/91/22
Унікальний номер судової справи 755/2122/22
РІШЕННЯ

Іменем України

14 листопада 2022 року м. Київ

Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Банасько І.М.,

за участю секретаря судових засідань Слуцького О.П.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження у відкритому судовому засіданні в м. Києві справу за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора патрульної поліції 2-ї роти БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Краснюка Віталія Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення,

УСТАНОВИВ:

09.02.2022 позивач звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Інспектора патрульної поліції 2-ої роти БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенанта поліції Краснюка В.В. про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Просить суд ухвалити рішення, яким скасувати постанову інспектора патрульної поліції 2-ї роти БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області Краснюка В.В. серії ЕАО №5284625 від 03.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Вимоги позову мотивовані тим, що 03.02.2022 о 23:36:48 інспектором патрульної поліції 2-ої роти БУПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Краснюком В.В. було винесено постанову серії ЕАО №5284625 від 03.02.2022 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 850,00 грн. Відповідно до змісту постанови позивач керував транспортним засобом «Пежо 301», д.н. НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив п. 2.9.в ПДР - керування водієм ТЗ з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим. Інспектор зупинив позивача на автомобільній дорозі Київ-Харків 45 км (поблизу с. Іванків), звинуватив водія в тому, що в темну пору доби не працювала підсвітка номерного знаку. Позивачем з цього приводу за місцем зупинки автомобіля було надано пояснення на відеокамеру інспектора (надати пояснення і заперечення в письмовому вигляді у позивача не було можливості за відсутності паперу і ручки, а його прохання до інспектора надати ручку і папір були проігноровані). Позивач вказав інспектору, що перед початком руху перевірив всі освітлювальні засоби транспортного засобу та не виявив будь-яких несправностей. Конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про несправність освітлення номерного знаку під час руху. Під час руху транспортного засобу неможливо спостерігати чи працює освітлення номерного знаку, неможливо спрогнозувати дату та час, коли воно вийде з ладу. Про несправне освітлення номерного знаку позивач дізнався лише від поліцейських, тобто механічна поломка сталась під час руху не з вини водія. Позивач просив виявлену несправність усунути на місці, обмежившись усним зауваженням, однак інспектором прохання було проігноровано. Свою незгоду з винесеною постановою та адміністративним стягненням позивач висловив на примірнику постанови інспектора.

Окрім того, за твердженням ОСОБА_1 інспектор Краснюк В.В. незаконно розглянув справу на місці зупинки автомобіля, хоча закон дозволяє розглядати справи виключно за місцезнаходженням органу, який уповноважений розглядати такі справи - ст. 276 КУпАП; не склав протокол після надання пояснень ОСОБА_1 на службову відеокамеру інспектора, з відповідним записом на примірнику постанови інспектора про свою незгоду з постановою і адміністративним стягненням, чим порушив норми ч. 5 ст. 258 КУпАП; позбавив позивача можливості скористатися в повному обсязі своїми правами, передбаченими ст. 268 КУпАП, зокрема реалізувати клопотання особи про надання правової допомоги під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На переконання позивача вказані обставини свідчать про порушення допущені інспектором Краснюком В.В. та наявність підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2022 постановлено вищевказану позовну заяву передати за підсудністю до Оболонського районного суду міста Києва.

30.05.2022 на адресу Оболонського районного суду м. Києва надійшли матеріали справи №755/2122/22.

Ухвалою суду від 01.06.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків, зазначених в ухвалі.

Ухвалою суду від 17.06.2022 постановлено відкрити спрощене позовне провадження у справі.

20.09.2022 від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому представник Департаменту патрульної поліції просить розглянути справу без її участі та відмовити у задоволенні позову з огляду на те, що позивач не заперечує факту того, що на транспортному засобі був неосвітлений номерний знак, але вказує, що про цю технічну несправність йому стало відомо вже від поліцейського, а також зазначає, що йому було повідомлено причину зупинки, особу поліцейського та роз?яснено права згідно ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України. У той же час, позивач не згоден з накладеним стягненням та з тим, що справу розглянуто в спрощеному порядку.

Представник відповідача зазначає, що докази, на підставі яких поліцейським приймалося рішення та порядок розгляду справи фіксувалися саме нагрудною камерою №475303, про що також зазначено в п. 7 постанови. В той же час, відповідно до підпункту 1 пункту 3 розділу VIII наказу МВС України «Про затвердження Інструкції із застосування органами та підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису» від 18.12.2018 №1026 зберігаються протягом 30 діб. Отже, з об?єктивних причин, які не залежать від відповідача, відеозапис не зберігся.

Представник відповідача вважає, що визнання позивачем факту керування транспортним засобом з неосвітленим номерним знаком в позовній заяві слугує достатнім доказом. Обов?язок доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідачем не звільняє позивача від обов?язку доказування протилежного. Позивачем не надано жодного переконливого доказу, а лише висловлено його суб?єктивну думку з приводу практичного застосування норм права. Поліцейський не має змоги позбавити позивача можливості скористатись правом на правову допомогу, оскільки санкцією частини 6 статті 121 КУпАП не передбачено адміністративного арешту, тому участь адвоката не є обов?язковою. Окрім того, в постановах Верховного Суду від 27.12.2019 у справі №310/4817/17, від 07.12.2018 у справі №286/648/17 та інших викладено, що чинним законодавством передбачено спрощену процедуру розгляду посадовими особами патрульної поліції справ про адміністративне правопорушення, передбачених КУпАП. Верховний Суд зазначив, що вказане виключає необхідність дотримання інспектором поліції таких процедур, передбачених для розгляду справи про адміністративне правопорушення в загальному порядку, як надання особі можливості скористатися правом на правову допомогу, подати клопотання про перенесення розгляду справи за місцем проживання особи тощо. При цьому, слід врахувати, що застосування процедури скороченого провадження у випадках, визначених законом, не призводить до порушення процесуальних прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, закріплених в КУпАП.

27.09.2022 від позивача на адресу суду надійшла відповідь на відзив відповідача Департаменту патрульної поліції, в якій ОСОБА_1 посилається на обставини, викладені у позовній заяві, додатково зазначаючи, що ним було дотримано строки звернення до суду з позовом. Окрім того вважає, що не заперечення позивачем факту про несправність освітлення номерного знаку не може бути достатнім доказом правомірності рішення суб`єкта владних повноважень за відсутності інших належних доказів і не звільняє останнього від доведення його правомірності. У силу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь, недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості особи цієї особи.

Разом з тим, у прохальній частині відповіді на відзив позивач клопоче про витребування у відповідача його примірника постанови або сканкопію, на якому задокументована його незгода з винесеною постановою. За наслідками розгляду зазначеного клопотання суд дійшов висновку про відмову в його задоволенні з огляду на таке.

Учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Учасник справи також повинен надати докази, які підтверджують, що він здійснив усі залежні від нього дії, спрямовані на отримання відповідного доказу (ч.ч. 1, 4 ст. 79 КАС України).

Учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. У клопотанні про витребування доказів повинно бути зазначено: який доказ витребовується; обставини, які може підтвердити цей доказ, або аргументи, які він може спростувати; підстави, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа; заходи, яких особа, що подає клопотання, вжила для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів, та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу (ч.ч. 1, 2 ст. 80 КАС України).

Позивачем не надано доказів самостійного вжиття заходів для отримання відповідних доказів та не зазначено причин неможливості отримання цього доказу самостійно. Окрім того, обгрунтування незгоди з винесеною постановою висловлені позивачем безпосередньо в змісті позовної заяви. За таких обставин, правові підстави для задоволення клопотання позивача відсутні.

Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін (ч. 5 ст. 262 КАС України).

Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість прийнятої постанови про притягнення до адміністративної відповідальності.

Досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для притягнення позивача до адміністративної відповідальності з прийняттям постанови про адміністративне правопорушення з визнанням його вини у вчиненні адміністративного правопорушення та накладення стягнення.

Судом установлено, що постановою серії ЕАО №5284625 від 03.02.2022, винесеної інспектором патрульної поліції 2-ої роти БУПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенантом поліції Краснюком В.В., позивача - ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП та накладено стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн.

Відповідно до змісту постанови, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 03.02.2022 о 23:28:23 керував транспортним засобом «Пежо 301», д.н. НОМЕР_1 , у якого в темну пору доби не працювала підсвітка номерного знаку, чим порушив п. 2.9.в ПДР - керування водієм транспортним засобом з номерним знаком перевернутим чи неосвітленим.

Обов`язки учасників дорожнього руху, а також підстави та порядок притягнення до відповідальності за їх порушення передбачені Законом України "Про дорожній рух", Правилами дорожнього руху та Кодексом України про адміністративні правопорушення.

За вимогами ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані, зокрема знати й неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Відповідно до п. 2.9.в ПДР водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що: не належить цьому засобу; не відповідає вимогам стандартів; закріплений не в установленому для цього місці; закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП України встановлено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосування матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцять метрів, перевернутим чи не неосвітленим.

Адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність (ч. 1 ст. 9 КУпАП).

Згідно ст. 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Порядок провадження в справах про адміністративні правопорушення в органах (посадовими особами), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, визначається цим Кодексом та іншими законами України (ч. 1 ст. 246 КУпАП).

Відповідно до положень ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені ч. 6 ст. 122 КУпАП.

Згідно Конституції України та Закону України «Про Національну поліцію», поліцейський, під час виконання своїх службових обов`язків, зобов`язаний діяти виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб визначений Конституцією України, Законами України, зокрема КУпАП, іншими нормативно-правовими актами, що регламентують діяльність поліції.

В силу ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно ст. 251 КАС України доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

У статті 283 КУпАП закріплено вимоги до змісту постанови про адміністративне правопорушення зазначено, де повинні міститися: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення. У постанові по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, вказуються відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

З аналізу зазначених правових норм слідує, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема наявність вини особи у вчиненні такого правопорушення. Правовою підставою для притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу вчиненого адміністративного правопорушення, що має підтверджуватися належними та допустимими доказами. Допустимими є ті докази, які зібрані у відповідності до закону, компетентними органами та в установленому порядку, а належними, якщо вони підтверджують факт даного адміністративного проступку.

Кодексом України про адміністративні правопорушення встановлюється чітка стадійність притягнення особи до відповідальності: виявлення правопорушення, фіксація правопорушення, формування доказової бази (матеріалів справи), розгляд справи про адміністративне правопорушення. Тобто, після виявлення факту вчинення правопорушення працівник поліції зобов`язаний зібрати належні та допустимі докази такого правопорушення.

Верховний Суд у постанові від 26.04.2018 у справі № 338/1/17 роз`яснив, що візуальне спостереження за дотриманням правил дорожнього руху працівниками органу Національної поліції може бути доказом у справі лише у тому випадку, коли воно зафіксовано у встановленому законом порядку. А для підтвердження порушення позивачем Правил дорожнього руху України відповідач, відповідно до ст. 251 КУпАП мав би надати, зокрема, відеозапис події, фотокартки тощо. Саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого правопорушення.

Як слідує зі змісту позовної заяви та відповіді на відзив позивач не вбачає своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення, посилаючись на те, що перед початком руху перевірив всі освітлювальні засоби транспортного засобу, будь - яких несправностей ним не було виявлено. Про несправне освітлення номерного знаку він дізнався лише від поліцейського, тобто вважає, що технічна несправність виникла саме в процесі руху не з його вини, оскільки конструкцією транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про несправність освітлення номерного знаку під час руху. Окрім того, в спростування свої вини вказує на те, що під час руху транспортного засобу неможливо спостерігати, чи працює освітлення номерного знаку, неможливо спрогнозувати дату та час, коли воно може вийти з ладу.

В свою чергу представник відповідача заперечуючи проти позову у відзиві на позовну заяву з - поміж іншого зазначає, що докази на підставі яких поліцейським приймалося рішення та порядок розгляду справи фіксувалися нагрудною камерою № 475303, про що зазначено у п.7 постанови, відеозапис з якої у зв`язку з закінченням терміну зберігання надати не вбачається можливим.

Тоді як відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Тому, заперечуючи щодо адміністративного позову, саме суб`єкт владних повноважень шляхом надання належних та допустимих доказів повинен довести правомірність своїх дій чи рішень.

Слід зауважити, що сама постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення, та містить лише опис обставин, які визнані поліцейським підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності, без зазначення певних доказів на їх підтвердження.

При цьому, звинувачення не може ґрунтуватися лише на обставинах, викладених суб`єктом владних повноважень у своєму рішенні. Згідно зі ст.62 Конституції України вина особи, яка притягується до відповідальності, має бути доведена належними доказами, а не ґрунтуватись на припущеннях, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь. Отже, на відповідача покладається обов`язок належним чином задокументувати наявність правопорушення за допомогою фото, відеозйомки, пояснень свідків та інших доказів, які мають статус належних та допустимих.

Однак, відповідачем не надано суду жодного доказу на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 6 ст. 121 КУпАП та дотримання інспектором процедури розгляду справи. Матеріали справи, окрім оскаржуваної постанови не містять ані відеозапису вчинення адміністративного правопорушення, ані іншого доказу в спростування позовних вимог та підтвердження правомірності винесеного оскаржуваного рішення.

Принагідно суд звертає увагу на те, що закон розглядає протиправну дію (бездіяльність), вчинену певною особою, як адміністративний проступок лише в тому випадку, якщо має місце вина цієї особи.

Приймаючи рішення про вчинення адміністративного правопорушення позивачем та притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП, відповідач не врахував того, що порушення п. 2.6 (в) ПДР має місце при наявності беззаперечних фактів, які свідчать про обізнаність водія про несправне освітлення номерного знаку, не дивлячись на що, ним здійснюється подальший рух. Натомість доказів на підтвердження того, що позивач керував транспортним засобом з технічною несправністю, про яку йому було достеменно відомо, відповідачем суду не надано, в тому числі відповідачем не спростовано й доводи позивача про те, що технічна несправність освітлення номерного знаку виникла саме в процесі руху не з його вини.

Тому, з огляду на вказане відповідачем в порушення ст. 77 КАС України не доведено правомірність свого рішення. Таким чином, суд приходить до висновку, що за вказаних обставин наявні достатні правові підстави для задоволення позову та скасування постанови інспектора патрульної поліції 2-ої роти БУПП в м. Бориспіль УПП у Київській області лейтенанта поліції Краснюка В.В. серії ЕАО №5284625 від 03.02.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом.

Частиною 1 ст. 139 КАС України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 496,20 грн підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 5, 2, 72 - 77, 79, 80, 132, 139, 241-246, 257-262, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції, Інспектора патрульної поліції 2-ї роти БПП в м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенанта поліції Краснюка Віталія Вікторовича про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Скасувати постанову серії ЕАО №5284625 від 03.02.2022, винесену інспектором патрульної поліції 2-ї роти БПП у м. Бориспіль УПП у Київській області Департаменту патрульної поліції лейтенантом поліції Краснюком В.В. про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121 КУпАП.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (, адреса: 03048, м. Київ, вул. Федора Ернста, 3) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса зареєстрованого місця проживання: АДРЕСА_1 ) витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 496,20 грн.

Рішення може бути оскаржено до Шостого апеляційного адміністративного суду шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повне рішення суду складено - 14.11.2022.

Суддя І.М. Банасько