Справа № 367/4782/20
Суддя: Мерзлий Л. В.
Дата ухвалення: 2022-07-27 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

Справа № 367/4782/20
Провадження №2-а/367/141/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

27 липня 2022 року Ірпінським міським судом Київської області у складі:

головуючого судді Мерзлого Л.В.,

за участі секретаря судових засідань Валюх В.І.

розглянувши адміністративну справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 до Ірпінського міського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області, місце знаходження: 08200, Київська обл., м. Ірпінь, вул. Соборна, 2-є про визнання дій протиправними, скасування постанови про накладення адміністративного стягнення та рішення про примусове повернення,-

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з даним адміністративним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 15.07.2020 р. головним спеціалістом Ірпінського MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Шило О.М. було складено Протокол про адміністративне правопорушення ПР МКО 000508, відповідно до якого 15.07.2020 р. о 10 год. 00 хв. в м. Буча, Київської області по вул. Польова виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушує міграційне законодавство, а саме, проживав без документів на право проживання в Україні. На підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКО 000508 від 15.07.2020 р., заступником начальника відділу Ірпінського MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Ковальовою Н.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МКО 000508 відносно В`єру Дана, у якій установлено, що 15 липня 2020 року о 10 год. 00 хв. в м. Буча по вул. Польова громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушував міграційне законодавство, а саме, проживав без документів на право проживання в Україні, що є порушенням ч.1,3 ст. З ЗУ «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП. Вказаною постановою на В`єру Дана накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн. У подальшому, того ж дня, 15.07.2020 р. завідувачем сектору протидії нелегальній міграції Ірпінського MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Шило О.М. винесено рішення №4 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати його покинути територію України у термін до 30.07.2020 року. Вказане рішення про примусове повернення супроводжується забороною в`їзду на територію України громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 строком на 3 (три) роки до 30.07.2023 року. Враховуючи наведене, позивач просить суд визнати протиправними дії головного спеціаліста Ірпінського MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Шило О.М. щодо винесення рішення про заборону в`їзду на територію України строком на 3 (три) роки до 30.07.2023, громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 та скасувати рішення №4 від 15.07.2020 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборонити в`їзд на територію України строком на 3 (три) роки до 30.07.2023, громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У судове засідання позивач не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Представник позивача надіслала до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, позовні вимоги підтримують та просять задовольнити в повному обсязі.

У судове засідання відповідач не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду справи повідомлені належним чином. До суду подавали клопотання, згідно якого просили розгляд справи провести за їх відсутності.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає позов таким, що підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У відповідності до ч.1 ст. 5 КАС встановлено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Відповідно до ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності субєкта владних повноважень обовязок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Так, судом встановлено, що 15.07.2020 р. головним спеціалістом Ірпінського MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Шило О.М. було складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МКО 000508, відповідно до якого 15.07.2020 р. о 10 год. 00 хв. в м. Буча, Київської області по вул. Польова виявлено громадянина Республіки Молдова ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який порушує міграційне законодавство, а саме, проживав без документів на право проживання в Україні.

На підставі протоколу про адміністративне правопорушення ПР МКО 000508 від 15.07.2020 р., заступником начальника відділу Ірпінського MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Ковальовою Н.А. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення ПН МКО 000508 відносно В`єру Дана, у якій установлено, що 15 липня 2020 року о 10 год. 00 хв. в м. Буча по вул. Польова громадянин Республіки Молдова ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушував міграційне законодавство, а саме, проживав без документів на право проживання в Україні, що є порушенням ч.1,3 ст. З ЗУ Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 КУпАП. Вказаною постановою на В`єру Дана накладене адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5 100,00 грн.

15.07.2020 р. завідувачем сектору протидії нелегальній міграції Ірпінського MB ЦМУ ДМС у м. Києві га Київській області Шило О.М. винесено рішення №4 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , відповідно до якого вирішено примусово повернути до країни походження або третьої країни громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , зобов`язати його покинути територію України у термін до 30.07.2020 року. Вказане рішення про примусове повернення супроводжується забороною в`їзду на територію України громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 строком на 3 (три) роки до 30.07.2023 року.

Згідно ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Виходячи з положень ч. 1 ст. 288 КАС України, позовні заяви іноземців та осіб без громадянства щодо оскарження рішень про їх примусове повернення в країну походження або третю країну, а також позовні заяви центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України про примусове видворення іноземців та осіб без громадянства за межі України подаються до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальних органів і підрозділів, органу охорони державного кордону чи Служби безпеки України або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні.

Спірні правовідносини, що виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», який визначає правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України.

Пунктом 7 ч. 1 ст.1 Закону України «Про правовий статус іноземцівта осіб без громадянства» визначено, що іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території України на законних підставах, - іноземці та особи без громадянства, які в установленому законодавством чи міжнародним договором України порядку в`їхали в Україну та постійно або тимчасово проживають на її території, або тимчасово перебувають в Україні.

Відповідно до ч. 3 ст.9 Закону України «Про правовийстатус іноземцівта осіббез громадянства» строк перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні встановлюється візою, законодавством України чи міжнародним договором України.

Згідно пп. 2 п. 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого Постановою КабінетуМіністрів України від 15.02.2012р.№ 150 іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території не більше як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

В силу вимог ч. ч. 1, 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення. Рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки.

Відповідно до ч. 4 ст.26 Закону України«Про правовий статус іноземцівта осіб без громадянства» рішення про примусове повернення може бути оскаржено до суду.

При цьому слід зазначити, що процедура заборони в`їзду в Україну не є наслідком примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України. Відповідно до ч. 3 та ч. 10 ст.32Закону України «Про правовийстатус іноземцівта осіб без громадянства» рішення про видворення тягне за собою обов`язок іноземця, особи без громадянства покинути територію України. Видворення іноземця (особи без громадянства) супроводжується забороною його в`їзду на територію України тільки у випадку, коли орган внутрішніх справ (ч. 1 ст. 32 згаданого Закону) або орган охорони державного кордону (ст. 31 згаданого Закону, пункт 39 Правил в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну, їх виїзду з України і транзитного проїзду через її територію, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.95 № 1074) прийме про це окреме рішення.

Так, згідно із ст. 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», за порушення іноземцями та особами без громадянства встановленого порядку перебування в Україні, тобто проживання без документів на право проживання в Україні, або проживання за недійсними документами, недотримання встановленого порядку реєстрації або пересування і вибору місця проживання, працевлаштування, ухилення від виїзду після закінчення терміну перебування, а також за недотримання Правил транзитного проїзду через територію України, до них застосовуються заходи відповідно до законодавства України.

Згідно з роз`ясненнями Пленуму Вищого адміністративного суду України, висвітленими в п. 18 Постанови № 1 від 25.06.2009 р. «Про судову практику розгляду спорів щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового або тимчасового захисту, примусового повернення і примусового видворення іноземця чи особи без громадянства з України та спорів, пов`язаних із перебуванням іноземця та особи без громадянства в Україні» (в редакції Постанови від 16.03.2012 року), при вирішенні судами спорів про оскарження рішень про заборону в`їзду в Україну слід ураховувати, що застосування такої заборони визначене ст. 13 та ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». При цьому необхідність заборони в`їзду в інтересах забезпечення безпеки України або охорони громадського порядку визначається компетентними державними органами та має превентивний характер, який не потребує обов`язкової наявності порушень законодавства особами, яким заборонено в`їзд. Підстави для заборони в`їзду іноземців та осіб без громадянства в Україну визначені ст. 13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства». Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, дії яких порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Таке рішення може бути оскаржене разом або окремо від рішення про примусове повернення.

Відповідно до ч. 1 ст.13 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» в`їзд в Україну іноземцю або особі без громадянства не дозволяється: в інтересах забезпечення національної безпеки України або охорони громадського порядку; якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України та інших осіб, які проживають в Україні; якщо при клопотанні про в`їзд в Україну така особа подала про себе завідомо неправдиві відомості або підроблені документи; якщо паспортний документ такої особи, віза підроблені, зіпсовані чи не відповідають установленому зразку або належать іншій особі; якщо така особа порушила у пункті пропуску через державний кордон України правила перетинання державного кордону України, митні правила, санітарні норми чи правила або не виконала законних вимог посадових та службових осіб органів охорони державного кордону, органів доходів і зборів та інших органів, що здійснюють контроль на державному кордоні; якщо під час попереднього перебування на території України іноземець або особа без громадянства не виконали рішення суду або органів державної влади, уповноважених накладати Адміністративні стягнення, або мають інші не виконані майнові зобов`язанім перед державою, фізичними або юридичними особами, включаючи пов`язані з попереднім видворенням, у тому числі після закінчення терміну заборони подальшого в`їзду в Україну; якщо така особа намагається здійснити в`їзд через контрольні пункти в`їзду - виїзду на тимчасово окуповану територію без спеціального дозволу або така особа під час попереднього перебування на території України здійснила виїзд із неї через контрольний пункт в`їзду виїзду. Вказаний перелік підстав для заборони в`їзду в Україну іноземцю або особі без громадянства є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

З аналізу вищезазначених норм Закону слідує, що уповноважені органи державної влади (міграційні органи, органи Служби безпеки України, органи охорони державного кордону), приймаючи рішення про примусове повернення іноземця або особи без громадянства до країни проходження, не зобов`язані одночасно приймати рішення й про заборону в`їзду цієї особи на територію України.

Коли іноземець втрачає підстави для легального перебування в Україні та ухиляється від виїзду в добровільному порядку, він набуває статусу нелегального мігранта, до якого органами ДМС, працівниками охорони державного кордону чи СБУ можуть бути застосовані заходи щодо повернення чи видворення в примусовому порядку. Примусове повернення застосовується у випадку порушення іноземцем законодавства, що визначає правові підстави проживання іноземця на території України, якщо дії іноземця становлять загрозу національній безпеці країни, якщо необхідно захистити законні права та інтереси громадян України. Рішення щодо примусового повернення приймають уповноважені органи з обов`язковим повідомленням прокурора. У рішенні зазначається строк, протягом якого іноземець зобов`язаний залишити територію України. Рішення вручається іноземцю, у його паспорті проставляється штамп із зазначення строку повернення, а документи, які є підставою для легального перебування вилучаються (віза скасовується). Таке рішення може бути оскаржено іноземцем у судовому порядку.

Згідно з п. 9 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземцями та особами без громадянства, які тимчасово перебувають на території України, є іноземці та особи без громадянства, які перебувають на території Україні протягом дії візи або на період, установлений законодавством чи міжнародним договором України, або якщо строк їх перебування на території України продовжено в установленому порядку.

Нормами законодавства про статус іноземця та особи без громадянства встановлено, що на території України можуть проживати або тимчасово перебувати іноземці та особи без громадянства відповідно до їх правового статусу, який підтверджується відповідними документами. Так, іноземці, які постійно проживають в Україні, можуть перебувати в Україні за своїми національними паспортами та українськими документами-посвідками на проживання в Україні для іноземця з відміткою про реєстрацію.

Відповідно до ч. 4 ст.3 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» та п. 19 Правил, іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну на законній підставі, можуть тимчасово перебувати на території країни за паспортним документом, зареєстрованим у порядку, встановленому цими Правилами.

Згідно ч. 5 ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Приписами ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» визначено вичерпний перелік обставин, за яких іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн, зокрема: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки. Також забороняється колективне примусове видворення іноземців та осіб без громадянства.

Судом не встановлено наявності обставин, передбачених ст. 31 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», які забороняють примусове повернення позивача.

Крім того, відсутні підстави вважати, що позивач підпадає під захист ст. 3 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Оскільки, термін легального перебування Позивача на території України закінчився, зазначене підтверджує факт порушення ним законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, що є безумовною підставою, передбаченою ст. 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», для повернення особи до країни походження.

Згідно положень статті 222-2 КУпАП центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі, протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, розглядає справи про адміністративні правопорушення, пов`язані з порушенням законодавства про паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, законодавства про перебування в Україні іноземців та осіб без громадянства, про транзитний проїзд через територію України, а також питання щодо реєстрації місця проживання (статті 197-201, частина перша статті 203, статті 204, 205, 206).

Від імені центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівник, заступники керівника центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сферах міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, інші уповноважені керівником посадові особи цього органу.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.1 ст. 203 КУпАП до адміністративної відповідальності притягаються за порушення іноземцями та особами без громадянства правил перебування в Україні, тобто, проживання без документів на право проживання в Україні, за недійсними документами або документами, термін дії яких закінчився, або працевлаштування без відповідного дозволу на це, якщо необхідність такого дозволу передбачено законодавством України, або недодержання встановленого порядку пересування зміни місця проживання, або ухилення від виїзду з України після закінчення відповідного терміну перебування, неприбуття без поважних причин до визначеного місця навчання або працевлаштування після в`їзду в Україну у визначений строк, а так само порушення правил транзитного проїзду через територію України, крім порушень, передбачених частиною другою цієї статті.

Суд вважає, що відповідачем в оспорюваному рішенні ніяким чином не мотивовано і тому не доведено необхідність заборони позивачу в`їзд до України строком на три роки.

На думку суду, оскаржуване рішення в частині заборони в`їзду в Україну строком на три роки прийнято не пропорційно, тобто, без дотримання необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів позивача і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Згідно із ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 9, 13, 17, 26 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст. 203 КУпАП, ст. ст. 2, 5, 6-10, 241-246, 250,251, 255, 288, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Позовні вимоги В`єру Дана до Ірпінського міського відділу Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області про визнання дій протиправними та скасування рішення про заборону в`їзду на територію України строком на 3 (три) роки до 30.07.2023, громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Визнати дії головного спеціаліста Іртиського MB ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області Шило О.М. щодо винесення рішення про заборону в`їзду на територію України строком на 3 (три) роки до 30.07.2023, громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 - протиправними.

Рішення №4 від 15.07.2020 про примусове повернення до країни походження або третьої країни громадянина Республіка Молдова ОСОБА_2 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 , в частині заборонити в`їзд на територію України строком на 3 (три) роки до 30.07.2023, громадянину Республіки Молдова ОСОБА_4 ( ОСОБА_3 ) ІНФОРМАЦІЯ_1 скасувати.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо даної справи в мережі Інтернет за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України - https://court.gov.ua/sud1013/ та в Єдиному державному реєстрі судових рішень за посиланням - http://reyestr.court.gov.ua.

Суддя: Л.В. Мерзлий