Справа № 160/9075/22
Суддя: Ніколайчук Світлана Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
20 грудня 2022 року Справа №160/9075/22
30 червня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області, в якому позивач просить:
- визнано протиправним та скасовано рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25.11.2021 року № 2080-15/VІІІ «Про відмову ОСОБА_2 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу»;
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області (52070, Дніпропетровська область, с. Новоолександрівка, вул. Сурська, буд. 74) про визнання протиправним та скасування рішення задоволено, а саме:

- визнано протиправним та скасовано рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25.11.2021 року № 2080-15/VІІІ «Про відмову ОСОБА_3 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу».

- зобов`язано повторно розглянути Новоолександрівській сільській раді Дніпровського району Дніпропетровської області () на найближчому пленарному засіданні (сесії) заяву ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу по АДРЕСА_2 .

02 грудня 2022 року ОСОБА_2 звернулась до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із заявою, у якій просять суд:

-стягнути з Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_4 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 20000,00 грн.;

-стягнути з Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) витрат на професійну правничу допомогу у сумі 10000,00 грн. та судовий збір у сумі 2977,20 грн.

В обґрунтування вказаної заяви зазначено, що акт приймання правничої допомоги підписаний після прийняття рішення першої інстанції та позивач не мав можливості надати вказаний акт під час розгляду даної справи.

Також, судом під час вирішення позовної заяви не вирішено питання про стягнення з відповідача на корить позивача моральної шкоди та стягнення судового збору, сплаченого позивачем за подання даної позовної зави до суду.

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 09 грудня 2022 року призначено заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення суду, до розгляду у судовому засіданні 20 грудня 2022 року о 11:00 год.

Представники сторін в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду заяви про ухвалення додаткового рішення повідомлені належним чином.

Представником позивача подано до суду заяву про ухвалення додаткового рішення розглянути в письмовому провадженні.

Від відповідача заперечень стосовно стягнення витрат на правничу допомогу на адресу суду не надходило.

Суд, дослідивши подану заяву про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, встановив наступне.

Статтею 132 КАС України визначено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

До витрат пов`язаних з розглядом справи, належать, в тому числі, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до частини другої статті 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

За змістом частини третьої статті 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Частиною п`ятою статті 134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

За положеннями статті 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України», від 10 грудня 2009 року, у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 12 жовтня 2006 року, у справі «Двойних проти України» від 30 березня 2004 року, у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правничу допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування останніх.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 17.09.2019 року у справі № 810/3806/18, що враховується судом апеляційної інстанції, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником позивача до суду було надано: договір про надання правничої допомоги від 21.06.2022 року, квитанція про оплату правничої допомоги на суму згідно з договором від 21.06.2022 року, копія свідоцтва на заняття адвокатською діяльністю, копія ордеру про надання правничої (правової) допомоги акт приймання наданої правничої допомоги за договором про надання правничої допомоги від 21.06.2022 року.

21.06.2022 року між ОСОБА_5 та адвокатом Ковальчуком Денисом Юрійовичем було укладено договір ю надання правничої допомоги, за умовами якого Адвокат зобов`язується надавати Клієнту правничу допомогу з питань захисту прав та законних інтересів Клієнта щодо визнання протиправним та скасування рішення Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області від 25 листопада 2021 року № 2080-15/УІІІ «Про відмову ОСОБА_5 у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаража, зобов`язання Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області розглянути на найближчому пленарному засіданні (сесії) питання про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, стягнення заподіяної моральної шкоди, а Клієнт зобов`язується прийняти та оплатити правничу допомогу на умовах, передбачених даним Договором, оригінал додано до позовної заяви)

Згідно з п. 5.1. даного договору, вартість правничої допомоги адвоката, що визначена пунктом 1.1. даного договору становить 10000,00 грн. (десять гривень 00 копійок), виходячи з вартості 1 години -2000,00 гри. Відповідно до п. 5.2. даного договору - оплата наданої правничої допомоги Адвокату здійснюється Клієнтом в наступному порядку:

- протягом 10 календарних днів з дати підписання даного договору клієнт оплачує адвокату 5000,00 грн.

- протягом 10 календарних днів з дати підписання акту приймання-передачі наданої правничої допомоги - 5000,00 грн.

Відповідно до п.5.3. даного договору акт приймання-передачі наданої правничої допомоги адвокат готує та передає у двох примірниках клієнту після прийняття судового рішення Дніпропетровським окружним адміністративним судом про повне або часткове задоволення позовних вимог клієнта, що визначених п. 1.1. даного договору.

Згідно з актом підготовка та подання до суду позовної заяви, загальна вартість становить - 6000,00 грн., підготовка процесуальних документів по адміністративній справі № 160/9075/22, загальна вартість становить - 4000,00 грн. Тобто загальна вартість - 10 000,00 грн.

При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг та пов`язаністю таких послуг безпосередньо з веденням конкретної справи та реального факту понесення таких витрат, як то випливає зі змісту ст. 134 КАС України.

Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30.09.2009 №23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.

Отже, з викладеного випливає, що до правової допомоги належать й консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не вважає поданий розрахунок послуг адвоката в суді витрат обґрунтованим, оскільки він є завищеним, неспівмірним, зокрема, виходячи із складності справи та виконаних робіт, ціною позову та значенням справи для сторони, та становить надмірний тягар для відповідача, в період воєнного стану в країні, що суперечить принципу справедливого розподілу витрат при розгляді справи.

Таким чином, суд вважає, що відшкодування відповідачем понесених позивачем адвокатських витрат у зазначеній сумі не відповідає вищевказаним критеріям розумності, співрозмірності і тому підлягає зменшенню і стягненню з відповідача на користь позивача витрат на послуги адвоката в суді у загальній сумі 5000,00 грн., з відмовою у задоволенні решти витрат на послуги адвоката.

Такі самі критерії використовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Так, у рішенні ЄСПЛ у справі "East/West Alliance Limited" проти України", оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, суд виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "Ботацці проти Італії (Bottazzi v. Italy), №34884/97).

З огляду на викладене, суд зробив висновок про часткового задоволення заяви представника позивача про розподіл судових витрат у розмірі 5 000,00 грн.

Стосовно позовної вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо, зокрема, щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення.

Тобто, наведеною нормою визначено, що додатковими судовими рішеннями є додаткова постанова чи додаткова ухвала, якими вирішуються окремі правові вимоги, котрі не вирішені основним рішенням.

Зі змісту позовної заяви встановлено, що у пункті 3 прохальної частини міститься вимога про стягнення з Новолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

Вказана позовна вимога позивача при ухваленні рішення по суті позовних вимог залишилась не вирішеною.

В обґрунтування необхідності стягнення моральної шкоди, позивач зазначив, що останньому заподіяна моральна шкода внаслідок прийняття відповідачем незаконного рішення про відмову у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва індивідуального гаражу, тому позивач змушений додатково витрачати час на адвоката для поновлення своїх прав, в той час коли у позивача народилась дитина , що підтверджується свідоцтвом про народження.

За приписами частин 1, 2, 3статті 23 Цивільного кодексу України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Відповідно до статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом.

Згідно із роз`ясненнями постанови Пленуму Верховного Суду України від31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»(із змінами і доповненнями) під моральною шкодою необхідно розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Отже, під моральною шкодою законодавець розуміє втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі.

Беручи до уваги те, що позивачем не доведено і не надано суду відповідних доказів завдання йому моральної шкоди саме протиправними діями відповідача, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову у цій частині вимог.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 27 травня 2020 року у справі № 818/1434/17, від 19 жовтня 2020 року у справі 580/194/19.

Отже, позивачем не доведено причинно-наслідковий зв`язок між протиправними діями відповідача та у фізичному болю та стражданнях позивача.

Таким чином, у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди слід відмовити.

Стосовно позовної вимоги позивача про стягнути з Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судовий збір у розмірі 2977,00 грн.

Відповідно до положень Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

Згідно ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 1ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до ч. 1ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З матеріалів справи вбачається, що за подання вказаного адміністративного позову позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2977,20 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0..1 від 29.06.2022 року.

Отже, оскільки позовну заяву задоволено повністю, сплачений судовий збір за в сумі 2977,20 грн підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Пунктом 3 частини 1 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись статтями 132, 134, 139, 143, 252 Кодексу адміністративного судочинства, суд,-

ВИРІШИВ:

Заяву позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, судового збору та моральної шкоди в адміністративній справі № 160/9075/22 - задоволити частково.

Стягнути з Новоолександрівської сільської ради Дніпровського району Дніпропетровської області () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) витрат на професійну правничу допомогу у сумі 5000,00 грн. та судовий збір у сумі 2977,20 грн.

У задоволенні решти вимог - відмовити.

Додаткове рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог ст. 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржено в строки, передбачені ст. 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

До дня початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи додаткове рішення суду оскаржується в апеляційному порядку до Третього апеляційного адміністративного суду через Дніпропетровський окружний адміністративний суд відповідно до пп.15.5 п.15 ч.1 розділу VII "Перехідні положення" Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складено 26.12.2022 року.

Суддя С.В. Ніколайчук