Справа № 580/5670/22
Суддя: Валентин ГАРАЩЕНКО
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року справа № 580/5670/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Гаращенка В.В., розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради, в якій просить:

- визнати протиправною відмову управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради від 08.11.2022 №1784 у наданні позивачу пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику війни;

- зобов`язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради повторно розглянути заяву позивача про надання пільг на оплату за користування житлово-комунальними послугами, передбаченими п. 5 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту», як учаснику війни.

Ухвалою суду від 23.11.2022 відкрито провадження у справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження (без виклику учасників справи в судове засідання).

Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 18 статті 14 Закону України Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту позивач як учасник війни має право на 50-відсоткову знижку при платі за користування житлово-комунальними послугами, однак відповідач протиправно відмовив у наданні пільг.

У відзиві на адміністративний позов відповідач просив відмовити в задоволенні позову, мотивуючи свою позицію тим, що у зв`язку з прийняттям Закону України від 28 грудня 2014 року №76- VIII «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» Кабінет Міністрів України постановою від 04.06.2015 № 389 затвердив «Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї».

Дія цього Порядку поширюється на окремі категорії пільговиків, в тому числі на учасників війни, які мають право на пільги згідно Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту».

Відповідно до чинного законодавства, з 01.07.2015 пільги надаються за умови, якщо середньомісячний сукупний доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, яка у 2022 році становить 3 470 грн.

Позивач не має права на пільги на житлово-комунальні послуги за статусом «учасник війни», оскільки його розмір середньомісячного сукупного доходу перевищує величину доходу, яка дає право на податкову соціальну пільгу.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступне.

Позивач звернувся до управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради із заявою, в якій просив надати письмові пояснення щодо підстав відмови в наданні пільг учаснику війни.

Листом №1784 від 08.11.2022 відповідач повідомив позивача, що право на 50-відсоткову знижку при платі за користування житлово-комунальними послугами надіється за умови, якщо середньомісячний сукупний доходу сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу, яка станом у 2022 році становить 3 470 грн.

Вважаючи вказані дії відповідача протиправними, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вирішуючи спір по суті, суд виходить з того, що згідно вимог п. 4, 5 ч. 1 ст. 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 № 3551-XII (далі Закон №3551) учасникам війни (статті 8, 9) надаються такі пільги:

- 50-процентна знижка плати за користування житлом (квартирна плата) в межах норм, передбачених чинним законодавством (21 кв. метр загальної площі житла на кожну особу, яка постійно проживає у житловому приміщенні (будинку) і має право на знижку плати, та додатково 10,5 кв. метра на сім`ю);

- 50-процентна знижка плати за користування комунальними послугами (газом, електроенергією та іншими послугами) та скрапленим балонним газом для побутових потреб в межах середніх норм споживання.

Пунктом 9 розділу I Закону України «Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України» 28 грудня 2014 року №76-VIII, внесено зміни до статей 14, 15, 16 Закону №3551, якими передбачено пільги для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, та осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною.

Після внесення змін частиною шостою статті 14, частиною другою статті 16 Закону №3551 у редакції Закону №76 передбачено, що окремі пільги надаються за умови, якщо розмір середньомісячного сукупного доходу сім`ї в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними):

- частину шосту статті 14, частину другу статті 16 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22 жовтня 1993 року №3551-XII, зі змінами.

У своєму рішенні Конституційний Суд України зазначив, що забезпечення державою соціального захисту осіб, які відповідно до обов`язку, покладеного на них частиною першою статті 65 Конституції України, захищали Вітчизну, суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України, та членів їхніх сімей згідно з частиною п`ятою статті 17 Конституції України в поєднанні з частиною першою цієї статті означає, що надання пільг, інших гарантій соціального захисту ветеранам війни, особам, на яких поширюється чинність Закону №3551, не має залежати від матеріального становища їхніх сімей та не повинне обумовлюватися відсутністю фінансових можливостей держави.

Дослідивши матеріали справи та законодавство України у сфері соціального захисту громадян, Конституційний Суд України дійшов висновку, що рівноцінної заміни або компенсації скасованих пільг для учасників війни, осіб, на яких поширюється чинність Закону №3551, осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною, законодавець не передбачив.

Обмеження або скасування положеннями Закону №76, які є предметом конституційного контролю, пільг, установлених Законом №3551, фактично є відмовою держави від її зобов`язань, передбачених частиною п`ятою статті 17 Конституції України, щодо соціального захисту осіб, які захищали Вітчизну, та членів їхніх сімей.

Рішенням Конституційного Суду України від 18 грудня 2018 року №12-р/2018 передбачено, що положення, які визнані неконституційними, втрачають чинність через три місяці з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення.

Отже, з 19.03.2019 положення ч. 6 ст. 14 Закону №3551 не можуть застосовуватись при вирішенні питання про надання пільг учасникам війни щодо надання 50-процентної знижки плати за користування комунальними послугами.

Кабінет Міністрів України постановою від 04.06.2015 № 389 затвердив Порядок надання пільг окремим категоріям громадян з урахуванням середньомісячного сукупного доходу сім`ї (далі Порядок №389).

Відповідно до п. 1 Порядку №389 цей Порядок визначає механізм реалізації права на отримання пільг з оплати послуг за користування житлом (квартирна плата, плата за послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій), управління багатоквартирним будинком, комунальних послуг (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення, тепло- та електропостачання, природний газ (в тому числі послуги з транспортування, розподілу та постачання, централізоване опалення, вивезення побутових відходів), паливом, скрапленим газом, телефоном, послуг із встановлення квартирних телефонів (далі - пільги) залежно від середньомісячного сукупного доходу сім`ї осіб, які мають право на пільги згідно із законодавчими актами, а також підтвердження права на інші види пільг, які надаються з урахуванням доходу (безоплатне одержання ліків, лікарських засобів, імунобіологічних препаратів, виробів медичного призначення, зубопротезування тощо) відповідно до законодавства.

Дія цього Порядку поширюється на осіб, які мають право на пільги за соціальною ознакою згідно із Законом України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» (учасники війни; особи, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною; вдови (вдівці) та батьки померлих осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною).

Пунктом 3 Порядку №389 передбачено, що пільги, зазначені у пункті 1 цього Порядку, надаються за рахунок коштів державного та місцевого бюджетів за умови, що середньомісячний сукупний дохід сім`ї пільговика в розрахунку на одну особу за попередні шість місяців не перевищує величини доходу, який дає право на податкову соціальну пільгу.

Дослідивши зміст наведених норм Порядку №389, суд дійшов висновку, що вони суперечать вищенаведеному рішенню Конституційного Суду України, яким ч. 6 ст. 14 Закону №3551 визнана неконституційною.

Оскільки позивач відповідно до посвідчення серії НОМЕР_1 має право на пільги встановлені законодавством України для ветеранів війни учасників війни, відповідач відмовляючи листом у нарахуванні пільг за оплату житлово-комунальних послуг діяв неправомірно.

Щодо вимоги позивача зобов`язати відповідача вчинити певні дії суд зазначає, що в силу п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Повноваження суду щодо зобов`язання відповідача прийняти рішення, прямо передбачені в ч. 3 ст. 245 КАС України.

Таким чином, у випадку невиконання обов`язку відповідачем, за наявності визначених законом умов, у суду виникають підстави для ефективного захисту порушеного права позивача, в тому числі шляхом зобов`язання відповідача вчинити певні дії, спрямовані на відновлення порушеного права, зокрема, прийняти рішення.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу; в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства та матеріалів справи, враховуючи, що відповідач не довів правомірності неприйняття рішення за результатами розгляду заяви позивача, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, тому підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 6, 9, 14, 72, 76, 90, 241-246, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради щодо відмови у наданні пільг з оплати житлово-комунальних послуг ОСОБА_1 відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII.

Зобов`язати управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Золотоніської міської ради (вул. Шевченка, 70, м. Золотоноша, Черкаська обл., 19702, ) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) про надання пільг з оплати житлово-комунальних відповідно до статті 14 Закону України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII та прийняти рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в судовому рішенні.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яку може бути подано до Шостого апеляційного адміністративного суду через Черкаський окружний адміністративний суд протягом тридцяти днів з дня його підписання суддею.

Суддя Валентин ГАРАЩЕНКО