Справа № 440/10647/22
Суддя: Н.Ю. Алєксєєва
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про повернення позовної заяви

27 грудня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/10647/22

Суддя Полтавського окружного адміністративного суду Алєксєєва Н.Ю., розглянувши матеріали адміністративного позову ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації, Відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню № 3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації, Відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню № 3, в якій просить суд:

- визнати протиправними дії Відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню № 3 щодо включення під час обчислення державної соціальної допомоги для розрахунку середньомісячного сукупного доходу сім`ї позивача за кожний місяць, в якому відсутні доходи 0,5 розміру мінімальної заробітної плати станом на кінець періоду, за який враховуються доходи;

- визнати протиправними дії Відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню № 3 у зменшенні на 50% розміру призначеної сім`ї позивача державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям;

- визнати протиправним та скасувати рішення про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченій сім`ї від 04.10.2022, реєстраційний номер 67485, номер особового рахунку (пенс. справи) 670431;

- зобов`язати Відділ з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню № 3 здійснити перерахунок розміру призначеної сім`ї позивача державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям із врахуванням положення абзацу третього пункту 13 "Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги" та абзацу другого пункту 13 "Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям" з місяця подання мною заяви про призначення державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям.

Ухвалою суду від 19 грудня 2022 року позовну заяву залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам статтей 160, 161 Кодексу адміністративного судочинства України, встановлено позивачеві усунути недоліки протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки необхідно усунути шляхом надання до Полтавського окружного адміністративного суду: обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ; документа про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн. (за реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Полт.обл/тг м. Полтава/22030101; код отримувача 37959255; банк отримувача - Казначейство України (ЕАП); рахунок отримувача UA 4016712; призначення платежу: судовий збір, за позовом (назва позивача), Полтавський окружний адміністративний суд) або документів, які підтверджують наявність підстав для звільнення (відстрочення) позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Також ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 19 грудня 2022 року роз`яснено позивачу, що в разі, якщо він не усуне недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк, позовна заява буде йому повернута.

22 грудня 2022 року ОСОБА_1 надав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви, у якій зазначив, що прийняте відповідачами рішення про призначення його сім`ї державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям порушують права, свободи, інтереси малолітньої ОСОБА_3 та неповнолітньої ОСОБА_2 в отриманні належного їм розміру допомоги у сумі 2744,00 грн. Вказував на те, що відповідачі у протиправний спосіб доходи ОСОБА_1 та його дружини врахували 50% мінімальної заробітної плати та зменшили на 50% розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, що автоматично відобразилося на майновому стані дітей і не забезпечило їм достатнього рівня соціального захисту. Таким чином, ОСОБА_1 вважає, що спірна державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї призначена фактично малолітній ОСОБА_3 та неповнолітній ОСОБА_2 , повнолітній ОСОБА_4 , а тому судовий збір не справляється за подання заяви про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Крім того, просив звільнити від сплати судового збору згідно п. 14 ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", оскільки звернувся до суду за захистом прав та інтересів малолітньої ОСОБА_5 та неповнолітньої ОСОБА_2 .

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" малозабезпечена сім`я - сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

За приписами п. 2 ч. 3 ст. 4 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" до складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні, усиновлені та діти цих осіб віком до вісімнадцяти років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і які не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II груп або особами з інвалідністю I групи і проживають разом з батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їх утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і здійснює догляд за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю, не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у загальноосвітніх, професійно-технічних, вищих навчальних закладах I-IV рівнів акредитації до досягнення двадцяти трьох років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні.

Як вбачається із заяви про усунення недоліків та доданих до позовної заяви додатків, сім`я заявника складається з наступних осіб: чоловік - ОСОБА_1 , 1974 року народження, дружина - ОСОБА_6 , 1973 року народження, донька - ОСОБА_4 , 2004 року народження, донька ОСОБА_2 , 2007 року народження, донька ОСОБА_4 , 2011 року народження.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом: визнання протиправним та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень; визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень; визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії; встановлення наявності чи відсутності компетенції (повноважень) суб`єкта владних повноважень; прийняття судом одного з рішень, зазначених у пунктах 1 - 4 цієї частини та стягнення з відповідача - суб`єкта владних повноважень коштів на відшкодування шкоди, заподіяної його протиправними рішеннями, дією або бездіяльністю.

Пунктом першим частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема, спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

При цьому, визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Отже, до адміністративного суду можуть бути оскаржені виключно рішення, дії та бездіяльність суб`єкта владних повноважень, що виникають у зв`язку зі здійсненням суб`єктом владних повноважень владних управлінських функцій, крім випадків, коли щодо таких рішень, дій чи бездіяльності встановлено інший порядок судового провадження.

За висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 13 червня 2018 року (справа № 819/362/16), публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Однак сама по собі участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції. Необхідно з`ясовувати, у зв`язку із чим виник спір та за захистом яких прав особа звернулася до суду.

З огляду на зазначене, вирішуючи спір, суд повинен пересвідчитись у належності особи, яка звернулась за судовим захистом, відповідного права або охоронюваного законом інтересу (чи є така особа належним позивачем у справі - наявність права на позов у матеріальному розумінні), встановити, чи є відповідне право або інтерес порушеним (встановити факт порушення), а також визначити, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.

Враховуючи зазначене, особа повинна довести факт порушення її прав чи охоронюваних законом інтересів з боку відповідача внаслідок вчинення дій, прийняття оскаржуваного рішення.

Проте, всупереч вищевикладеним положенням законодавства заявляючи адміністративній позов в інтересах лише неповнолітніх дітей, позивач не визначився які саме суб`єктивні права або охоронювані законом інтереси ОСОБА_2 , ОСОБА_3 порушені, в чому безпосередньо полягає таке порушення та в чому воно виражається, які конкретні негативні наслідки настали безпосередньо для ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та якими доказами у справі це підтверджується.

Отже, суд приходить до висновку, що позивачем не зазначено яким чином порушуються права лише ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , враховуючи те, що спірна державна соціальна допомога призначена малозабезпеченій сім`ї зі складу 5 осіб, а не лише ОСОБА_2 та ОСОБА_4 .

Вирішуючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.133 КАС України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою зменшити розмір належних до оплати судових витрат чи звільнити від їх оплати повністю або частково, чи відстрочити або розстрочити сплату судових витрат на визначений строк.

Згідно ст. 8 Закону України "Про судовий збір" враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням зменшити розмір судового збору або звільнити від його сплати з наступних підстав:

1) розмір судового збору перевищує 5 відсотків розміру річного доходу позивача - фізичної особи за попередній календарний рік; або

2) позивачами є: а) військовослужбовці; б) батьки, які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда, якщо інший з батьків ухиляється від сплати аліментів; в) одинокі матері (батьки), які мають дитину віком до чотирнадцяти років або дитину-інваліда; г) члени малозабезпеченої чи багатодітної сім`ї; ґ) особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена;

3) предметом позову є захист соціальних, трудових, сімейних, житлових прав, відшкодування шкоди здоров`ю.

Зі змісту викладених норм випливає, що у випадку наявності однієї із альтернативних умов, передбачених ч. 2 ст. 8 Закону України "Про судовий збір" та враховуючи майновий стан сторони, суд має право звільнити особу від сплати судового збору.

Суд також відмічає, що умовою для звільнення особи від сплати судового збору є її незадовільний майновий стан. Звільнення сторони від сплати судового збору є правом, а не обов`язком суду. При цьому, клопотання про відстрочення або розстрочення сплати судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його сплати може бути викладене в позовній заяві, яка подається до суду, або окремим документом.

Разом з тим, особа, яка заявляє відповідне клопотання, повинна навести доводи і подати докази на підтвердження того, що її майновий стан перешкоджав (перешкоджає) сплаті нею судового збору у встановленому законодавством порядку і розмірі.

Суд зазначає, що скаржник заявляючи клопотання про звільнення від сплати судового збору, не просив звільнити його від сплати судового збору з тих підстав, що він є членом малозабезпеченої сім`ї, а спір у цій справі стосується захисту його соціальних справ.

Згідно статті 1 Закону України "Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям" від 01 червня 2000 року № 1768-III (далі - Закон № 1768-III) малозабезпечена сім`я - це сім`я, яка з поважних або незалежних від неї причин має середньомісячний сукупний доход, нижчий від прожиткового мінімуму для сім`ї.

Статус малозабезпеченої набуває лише та сім`я, якій призначено відповідну державну допомогу, а право сім`ї на цю допомогу залежить не лише від доходів, але і від її майнового стану, зайнятості працездатних членів сім`ї та інших факторів.

Водночас, позивачем не надано суду достатніх доказів наявності обставин щодо відсутності коштів на оплату судового збору, як підстави для звільнення від сплати судового збору. У цьому випадку позивач лише посилається на відсутність коштів та скрутний матеріальний стан, проте документально цього належним чином не підтверджує.

Витяг з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування ОСОБА_1 стосується виключно його доходів за 2006-2019 роки.

Проте, наданий позивачем витяг не може свідчити про те, що позивач не має інших джерел доходу, зокрема, для сплати судового збору (вклади, нерухоме та рухоме майно з якого отримується дохід, компенсації, сукупний дохід родини, тощо).

Пункт 14 ч.2 ст.3 Закону України "Про судовий збір" передбачає, що судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб.

Однак, вказана норма не передбачає звільнення від сплати судового збору за подання позовної заяви до адміністративного суду в інтересах зазначених осіб.

При цьому, п. 14 ч. 2 ст. 3 даного Закону звільняє від сплати судового збору осіб, які в інтересах малолітніх подають саме заяви, а не позовні заяви.

Разом з тим, вказана норма передбачає звільнення від сплати судового збору за заяву про захист прав дітей, а не звільнення від сплати судового збору за позовну заяву в інтересах дітей.

При цьому, на користь цього твердження свідчить також положення ст. 8 Закону України "Про судовий збір", відповідно до п. п. "ґ" п. 2 ч. 1 якої враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою за її клопотанням відстрочити або розстрочити сплату судового збору за таких умов: позивачем є особа, яка діє в інтересах малолітніх чи неповнолітніх осіб та осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена.

Суд звертає увагу на те, що ч. 2 ст. 3 Закону України "Про судовий збір", містить перелік об`єктів, за які не справляється судовий збір, а стаття 5 цього ж Закону - перелік суб`єктів, які звільняються від сплати судового збору за подання до суду позовів, заяв, скарг, а також підстави звільнення від сплати судового збору осіб, які звертаються із заявами про захист не власних прав, а охоронюваних законом прав та інтересів інших осіб.

Окрім цього, суд зазначає, що ч. 7 ст. 160 КАС України передбачено, що у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення.

В силу приписів частини 1 статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України, права, свободи та інтереси малолітніх та неповнолітніх осіб, які не досягли віку, з якого настає адміністративна процесуальна дієздатність, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді їхні законні представники - батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом.

Таким чином, представництво інтересів неповнолітньої особи у суді відповідно до статті 56 Кодексу адміністративного судочинства України не є безумовною підставою для звільнення від сплати судового збору відповідно до пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір», оскільки закон не звільняє батьків, які подають позовну заяву про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб, від сплати судового збору.

Таким чином, позивач не вважається особою, у якої відсутній обов`язок щодо справляння судового збору на підставі пункту 14 частини другої статті 3 Закону України «Про судовий збір».

Таким чином, звертаючись з позовом в інтересах малолітньої дитини ОСОБА_4 та неповнолітньої дитини ОСОБА_2 - діє як законний представник малолітньої та неповнолітньої в розумінні ч. 1 ст. 56 КАС України, а не як фізична особа, якій законом надане право звертатися до суду в інтересах інших осіб відповідно до ч. 1 ст. 53 КАС України.

У зв`язку з викладеним, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про звільнення від сплати судового збору.

Позивачем не надано до суду належного документа про сплату судового збору або документів на підтвердження підстави звільнення позивача від сплати судового збору відповідно до закону.

Таким чином, вимоги ухвали суду від 19.12.2022 про залишення позовної заяви без руху позивачем не виконано, недоліки позовної заяви не усунуто.

При цьому, позивач не подав до суду заяву про продовження процесуального строку в порядку пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)" від 18.06.2020 №731-IX.

Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Також пунктом 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Враховуючи наведене, позовна заява підлягає поверненню позивачеві.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169, 248, 256 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Позовну заяву ОСОБА_1 , який діє в інтересах ОСОБА_2 , ОСОБА_3 до Управління соціального захисту населення Миргородської районної військової адміністрації, Відділу з питань надання державних соціальних допомог, субсидій, інших видів соціальної підтримки населенню № 3 про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії повернути позивачу.

Роз`яснити позивачеві, що повернення позовної заяви не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.

Копію ухвали направити особі, яка її подала, разом із позовною заявою та доданими до неї документами.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Ю. Алєксєєва