Справа № 200/5146/22
Суддя: Голубова Л.Б.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року Справа№200/5146/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Голубової Л.Б., розглянувши за правилами спрощеного позовного (письмового) провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області

про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії

ОСОБА_1 звернулася до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про:

- визнання незаконним та скасування рішення від 18 жовтня 2022 року №71 щодо відмови в призначенні пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»;

- зобов`язання повторно розглянути заяву про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 12 жовтня 2022 року, із зарахуванням до страхового стажу періоду роботи з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач 12.10.2022 року звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області від 18 жовтня 2022 року №71 позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу - 29 років.

В спірному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 23 роки 09 місяців 10 днів.

Відповідач при призначенні пенсії не врахував період роботи з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення засвідчено печаткою підприємства ВАТ «Костянтинівський завод високовольтної апаратури», назва якого не співпадає з назвою підприємства, що вносило запис про прийняття на роботу Костянтинівський завод високовольтної апаратури.

Таким чином, відповідачем не зараховано до страхового стажу 12 років 04 місяці 13 днів.

Позивач не погоджується з таким рішенням управління, тому звернулася до суду з даним позовом.

Ухвалою Донецького окружного адміністративного суду від 12 грудня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідачем надано письмовий відзив від 23.12.2022 року. В обґрунтування незгоди з позовними вимогами зазначає, що позивач 12.10.2022 року звернулася з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Управлінням прийнято рішення про відмову ОСОБА_1 в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу 29 років.

Зазначає, що згідно наданих документів страховий стаж ОСОБА_1 на дату звернення становить 23 роки 09 місяців 10 днів.

До страхового стажу управлінням не зараховано: період роботи з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення засвідчено печаткою підприємства ВАТ «Костянтинівський завод високовольтної апаратури», назва якого не співпадає з назвою підприємства, що вносило запис про прийняття на роботу Костянтинівський завод високовольтної апаратури, що є порушенням п. 2.4 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників №58 від 29.07.1993 р. Відомості щодо зміни назви підприємства відсутні.

З зазначених причин відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

Відповідно до положень статті 257 Кодексу адміністративного судочинства України даний предмет спору віднесено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, суд вважає за можливе розглянути справу в порядку спрощеного позовного провадження, враховуючи, що відповідача у відповідності до норм законодавства повідомлено про наявність позову.

Дослідивши матеріали справи, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог і наданих доказів, оцінивши докази відповідно до вимог ст.ст. 72-79 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 є громадянкою України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 . Згідно паспортних даних позивач зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 12.10.2022 року звернулася до відповідача з заявою про призначення пенсії за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №71 від 18.10.2022 року позивачу відмовлено в призначені пенсії за віком з підстав відсутності необхідного страхового стажу - 29 років.

В спірному рішенні відповідач зазначив, що страховий стаж позивача становить 23 роки 09 місяців 10 днів.

Відповідач при призначенні пенсії не врахував період роботи в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення засвідчено печаткою підприємства ВАТ «Костянтинівський завод високовольтної апаратури», назва якого не співпадає з назвою підприємства, що вносило запис про прийняття на роботу Костянтинівський завод високовольтної апаратури.

Отже, відповідачем не зараховано до страхового стажу позивача 12 років 04 місяці 13 днів.

Перевіряючи правомірність дій відповідача щодо неврахування до страхового стажу при призначені пенсії за віком позивачу спірного періоду роботи з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV регулюються відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування.

Статтею 113 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» передбачено, що держава створює умови для функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування і гарантує дотримання законодавства з метою захисту майнових та інших прав і законних інтересів осіб стосовно здійснення пенсійних виплат.

Відповідно до ст. 26 Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 28 років.

Право на призначення пенсії обґрунтовується також Законом України «Про пенсійне забезпечення».

Згідно зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

За приписами ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 «Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній» за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Відповідно до п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Суд зазначає, що вищевказаний Порядок, як вбачається з його назви та змісту, поширюється саме на випадки відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Записами в трудовій книжці позивача від 14.07.1981 року НОМЕР_2 підтверджено роботу позивача в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року, що не є спірною обставиною між сторонами. Відповідач не врахував до страхового стажу спірний період роботі позивача виключно, оскільки в трудовій книжці запис про звільнення засвідчено печаткою підприємства ВАТ «Костянтинівський завод високовольтної апаратури», назва якого не співпадає з назвою підприємства, що вносило запис про прийняття на роботу Костянтинівський завод високовольтної апаратури.

Тобто, фактично підприємство змінило свою правову форму на відкрите акціонерне товариство, а назва підприємства та код ЄДРПОУ не змінився.

Верховний Суд у постанові від 24.05.2018 року у справі №490/12392/16-а зазначив, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.

Позивач звернулася до архівного відділу виконавчого комітету Костянтинівської міської ради з заявою про надання архівної копії розпорядження міського голови про перейменування Костянтинівського заводу високовольтної апаратури в ВАТ «Костянтинівський завод високовольтної апаратури», проте листом від 28.11.2022 року їй було відмовлено у зв`язку з введенням воєнного стану в Україні та вивезенням архіву у безпечне місце.

Крім того, слід зазначити, що позивач працювала в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури з 19 серпня 1985 року (розпорядження про прийняття №158-к від 09.08.1985 року) по 26 вересня 1999 року (наказ про звільнення №29-к від 26 червня 1999 року).

Проте, управлінням при розгляді заяви про призначення пенсії зараховано до страхового стажу період роботи з 01 січня 1998 року по 26 вересня 1999 року на підставі індивідуальних відомостей про застраховану особу, а період з 19 серпня 1985 року по 31 грудня 1997 року не зараховано.

Відповідно до вимог частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

З зазначених підстав суд дійшов висновку про неправомірність не зарахування відповідачем до страхового стажу позивача періоду роботи з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року.

Таким чином, суд дійшов висновку, що відмова у зарахуванні до страхового стажу ОСОБА_1 не прийнятого відповідачем спірного періоду є протиправною і цей період має бути зарахований до страхового стажу позивача, а тому рішення відповідача №71 від 18.10.2022 року є незаконним і підлягає скасуванню.

На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Оскільки загальний страховий стаж позивача складає понад 35 років, суд з урахуванням п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України вважає за доцільне зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком відповідно до ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з дати первинного звернення ОСОБА_1 до управління з 12.10.2022 року.

Відповідно до п. 10 ч. 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

За вимогами ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду на викладене, на підставі положень Конституції України, Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-IV від 09.07.2003 року, ст.ст. 2, 17, 77, 90, 139, 242-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (84122, Донецька область, м. Слов`янськ, пл. Соборна, буд. 3, ) про визнання незаконним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити.

Визнати незаконним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області №71 від 18.10.2022 року про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», зарахувавши до страхового стажу період роботи з 19.08.1985 року по 31.12.1997 року в Костянтинівському заводі високовольтної апаратури з дати первинного звернення -12.10.2022 року.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області () за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_3 ) судові витрати з судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення складено у повному обсязі та підписано 26 грудня 2022 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Рішення суду може бути оскаржене безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Л.Б. Голубова