Справа № 725/453/16-ц
Суддя: Сапальова Т.В.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 725/453/16-ц

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Брезіна Тетяна Миколаївна

Суддя-доповідач - Сапальова Т.В.

22 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сапальової Т.В.

суддів: Капустинського М.М. Смілянця Е. С. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації АТ "Банк "Фінанси та Кредит" про визнання особи вкладником та включення до списку вкладників,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію АТ «Банк «Фінанси та Кредит» про визнання його вкладником банку та включення до списку вкладників, які мають право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за договором банківсього вкладу на суму 100300 грн із нарахованими на нього відсотками в розмірі 17552,50 грн за рахунок кошті Фонду.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року позовні вимоги задоволено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач не скористався правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу, що в силу ч.4 ст. 304 КАС України не перешкоджає розгляду справи.

Враховуючи, що рішення суду першої інстанції ухвалено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції в порядку п.3 ч.1 ст.311 КАС України розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши в межах доводів апеляційної скарги законність та обґрунтованість судового рішення, повноту встановлення обставин справи, застосування норм матеріального і процесуального права, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних мотивів.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.07.2012 між позивачем та АТ «Банк «Фінанси та Кредит» було укладено договір №6055/370-12 про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний».

Відповідно до умов договору позивач вносить, а банк приймає грошові кошти на депозитний рахунок №0/2635.3.045969.001 у сумі 100300 грн на строк з 16.07.2012 по 21.07.2013.

Крім того, у п. 1.2 договору визначено, що за час користування коштами вкладу протягом визначеного строку банк нараховує і виплачує вкладникові проценти за ставкою 17,5% річних. Пунктом 2.8. договору визначено, що після закінчення строку, визначеного п.1.1 цього договору, кошти з депозитного рахунку №0/2635.3.045969.001 повертаються клієнту за його вимогою шляхом видачі готівкою або перерахування на його власний поточний або депозитний рахунок, а дія договору припиняється. (том 1 а.с.7-9).

Відповідно до квитанції №9 від 16.07.2012 р. позивач перерахував кошти на рахунок відповідача. (том 1 а.с. 10).

23.11.2015 р позивач звернувся до Уповноваженої особи Фонду з заявою про включення його до реєстру вкладників АТ «Банк «Фінанси та Кредит» та виплати відшкодування за вкладом. Однак, листом від 24.12.2015 р. відповідач повідомив, що відомості про вклад позивача відсутні у базі даних вкладників банку та вказав на можливість визнання його вкладником банку на підставі рішення суду. (том 1 а.с. 11-12).

Не погоджуючись з діями відповідача. ОСОБА_1 звернувся до суду із цим позовом.

Оцінюючи спірні правовідносини, що виникли між сторонами, та доводи апеляційної скарги, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Законом України від 23 лютого 2012 року №4452-VI «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі Закон №4452-VI). Цим Законом встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, НБУ, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків. Відносини, що виникають у зв`язку зі створенням і функціонуванням системи гарантування вкладів фізичних осіб, виведенням неплатоспроможних банків з ринку та ліквідації банків, регулюються цим Законом, іншими законами України, нормативно-правовими актами Фонду та НБУ.

Відповідно до положень ст. 3 Закону № 4452-VI Фонд є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку. Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об`єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні.

Згідно з ч.1 ст. 4 Закону № 4452-VI основним завданням Фонду є забезпечення функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку.

Для цього Фонд наділено відповідними функціями, передбаченими ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI серед яких, зокрема: ведення реєстру учасників Фонду; здійснення заходів щодо організації виплат відшкодувань за вкладами в разі прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; здійснення заходів щодо інформування громадськості про функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, захисту прав та охоронюваних законом інтересів вкладників, підвищення рівня фінансової грамотності населення відповідно до цього Закону.

Згідно із ч. 1 та 2 ст. 26 Закону №4452-VI Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень.

Вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру такого відшкодування після прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку.

На підставі положень п. 4 ч. 2 ст. 4 Закону № 4452-VI спір стосовно права на відшкодування вкладів фізичних осіб за рахунок коштів Фонду в межах гарантованого державою відшкодування за вкладами є публічно-правовим, має особливий характер і стосується виконання окремої владної функції Фонду, а саме організації виплат відшкодувань за вкладами.

Відповідно до ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором.

Згідно з ч. 1 ст.1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту.

Договір банківського вкладу є реальним, оплатним і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Договір банківського вкладу є нікчемним, якщо не додержано письмової форми. Така форма вважається дотриманою, якщо внесення грошової суми на вкладний (депозитний) рахунок вкладника підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або іншого документа, що відповідає вимогам, установленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) і звичаями ділового обороту. Зокрема, такий документ повинен містити: найменування банку, який здійснив касову операцію, дату здійснення касової операції (у разі здійснення касової операції в післяопераційний час - час виконання операції), а також підпис працівника банку, який прийняв готівку, та відбиток печатки (штампа) або електронний підпис працівника банку, засвідчений електронним підписом САБ.

Судом першої інстанції встановлено та не заперечується сторонами, що наявний в матеріалах справи договір №6055/370-12 від 16.07.2012 про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» складений у письмовій формі, містить відповідні умови, підписи, вчинені від імені вкладника та банку.

Згідно з оригіналом квитанції №9, наданої позивачем на підтвердження внесення коштів на вкладний рахунок, квитанція містить найменування банку, який здійснив касову операцію філія «Прикарпатське регіональне управління «АТ «Банк «Фінанси та Кредит», дату здійснення операції 16.07.2012 , у квитанції зазначений платник та отримувач, сума касової операції становить 100300 грн, призначення платежу -внесення коштів на депозитний рахунок позивача згідно з договором банківського вкладу №6055/370-12 від 16.07.2012, підпис працівника банку, номера рахунків дебет, кредит та код банку.

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списання з рахунка вкладника з інших підстав.

Згідно зі ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

На виконання ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.03.2021 про витребування додаткових доказів представник позивач надав суду оригінал договору про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» від 16.07.2012 №6055/370-12 та оригінал квитанції №9 від 16.07.2012 р. про перерахування позивачем 100300 грн на депозитний рахунок №0/9001. (том 3 а.с. 137-140).

Крім того, на виконання ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.03.2021 про витребування додаткових доказів відповідач надав суду заяву на переказ готівки №9 від 16.07.2012. в сумі 50300 грн, заяву на видачу готівки №7 від 22.07.2013 р. в сумі 50300 грн., та виписку по особовому рахунку ОСОБА_1 (том 3 а.с. 122-127).

В силу положень ч.1 ст. 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з ч.1 ст.75 КАС України достовірним є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи, а ч.1, 2 ст.76 КАС України передбачає, що достатнім є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування та суд вирішує питання про достатність доказів відповідно до свого внутрішнього переконання.

Відповідно до положень ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

З урахуванням наданих позивачем доказів колегія суддів вважає позовні вимоги обґрунтованими, оскільки належні, допустимі та достовірні докази повернення позивачу коштів за договором банківського вкладу №6055/370-12 від 16.07.2012 в матеріалах справи відсутні.

При цьому, надані відповідачем заява на переказ готівки №9 від 16.07.2012, заява на видачу готівки №7 від 22.07.2013 та виписка по особовому рахунку позивача не є належними та достовірними доказами того, що позивачем отримано суму вкладу в розмірі 50300 грн та проценти за договором вкладу.

Суд також враховує, що виконання ухвали Чернівецького окружного адміністративного суду від 18.03.2021 від СУ ГУНП в Чернівецькій області надійшла інформація, в якій вказано, що досудовим розслідуванням кримінального провадження внесеного до ЄРДР №0000595 встановлено, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 , будучи керівником відділення №87 Західного регіонального департаменту АТ «Банк «Фінанси та кредит», у період з 01.07.2014 по 20.07.2014, зловживаючи своїм службовим становищем, з метою одержанні неправомірної вигоди для себе, володіючи доступом до бази даних банківської установи, в т.ч. рахунків клієнтів, умисно, шляхом підроблення документів, за попередньою змовою з своїм чоловіком ОСОБА_3 , незаконно зняла з рахунків клієнтів кошти в сумі понад 50 тис. доларів США, що призвело до спричинення АТ «Банк «Фінанси та Кредит» тяжких наслідків. Відповідно до норм КПК України заочно повідомлено про підозру ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.364 КК України та оголошено у розшук.

Водночас, в кримінальному провадженні відсутні, будь-які відомості чи дані, щодо проведення слідчих-процесуальних дій за участю ОСОБА_1 , зокрема допиту чи визнання останнього потерпілим. Досудове розслідування у відповідності до п. 2 ч.1 ст. 280 КПК України в кримінальному провадженні зупинено. (том 3 а.с. 134-135).

Колегія суддів вважає обгрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що після того, як вкладник на підставі договору банківського вкладу передав гроші уповноваженій особі банку власником грошей став банк, а тому в разі їх викрадення шкоду завдано банку, а не вкладнику. Таким чином, вказані обставини не звільняють банк від обов`язку виконання договору банківського вкладу.

З урахуванням зазначеного, відповідачем протиправно відмовлено ОСОБА_1 у визнанні його вкладником АТ «Банк «Фінанси та Кредит» відповідно до договору №6055/370-12 від 16.07.2012 про банківський строковий вклад Ф&К «Пенсійний» на суму 100300 грн із нарахованими на нього відсотками у розмірі 17552,50 гривень.

На підставі викладеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення правильно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку, та прийняв законне і обґрунтоване рішення.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Банк "Фінанси та Кредит" залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 06 травня 2021 року - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати прийняття відповідно до ч.1 ст.325 КАС України та може бути оскаржена в касаційному порядку з підстав, передбачених п.2 ч.5 ст.328 КАС України.

Згідно з ч.1 ст. 329 КАС України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення або розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Головуючий Сапальова Т.В.

Судді Капустинський М.М. Смілянець Е. С.