Справа № 160/14532/21
Суддя: Коршун А.О.
Дата ухвалення: 2022-12-06 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

06 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/14532/21
Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Коршуна А.О. (доповідач),

суддів: Сафронової С.В., Чепурнова Д.В.,

за участю секретаря судового засідання Яковенко О.М.

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. у справі №160/14532/21
за позовом:Товариства з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОТРАНСЗБУТ»
до: про:Головного управління ДПС у Дніпропетровській області визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

20.08.2021р. Товариство з обмеженою відповідальністю «ТЕПЛОТРАНСЗБУТ» (далі- ТОВ «ТЕПЛОТРАНСЗБУТ») звернулось до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень. /а.с. 1-13 том 1/

Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.08.2021р. за вищезазначеним адміністративним позовом було відкрито провадженні в адміністративній справі № 160/14532/21 та справу призначено до судового розгляду /а.с. 23 том 3/.

Позивач, посилаючись адміністративному позові / а.с. 1-13 том 1/ на те, що посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області у період з 10.03.2021р. по 16.03.2021р. було проведено позапланову виїзну перевірку підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «СКРОЛ БУД» за період з 01.12.2018р. по 31.12.2018р., ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС» за період з 01.01.2019р. по 28.02.2019р., ТОВ «КОМПІЛЬНІС» за період з 01.01.2019р. по 31.03.2019р., за результатами якої складено акт № 963/04-36-07-06/41679226 від 23.03.2021р., у якому посадовими особами відповідача за результатами перевірки зроблено висновки про порушення підприємством п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України , що призвело до завищення податкового кредиту на загальну суму 4624004,00 грн., та до заниження податку на додану вартість за грудень 2018р. на суму 1004004,00 грн., за лютий 2019 р. на суму 512920,00 грн., за березень 2019 р. на суму 1309480,00 грн., за травень 2019 р. на суму 481500,00 грн., за червень 2019р. на суму 194100,00 грн., за липень 2019р. на суму 105840 грн., за серпень 2019р. на суму 84671 грн., за вересень 2019р. на суму 417203,00 грн., за листопад 2019р. на суму 172976,00 грн., за грудень 2019р. на суму 226842,00 грн. (ряд. 18 Декларації), та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації) разом у сумі 114468,00 грн., наслідком чого є неправомірне завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) в сумі 114468,00 грн., у т.ч. за вересень 2019 року, на суму 6 грн., за грудень на суму 114462,00 грн.. Та у подальшому, на підставі акту перевірки відповідачем були прийняті податкові повідомлення-рішення № від 19.04.2021р. та № від 27.07.2021р.. Позивач не погоджується із висновками відповідача за результатами проведеної перевірки та з прийнятими ним рішеннями оскільки висновки податкового органу за результатами перевірки ґрунтуються лише на припущеннях, не підтверджені жодними доказами, тоді як позивачем під час перевірки було надано належні первинні документи , які підтверджують фактичне виконання господарських операцій позивачем з контрагентами - ТОВ «СКРОЛ БУД», ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «КОМПІЛЬНІС», протягом перевіряємого періоду та свідчать про фактичне виконання зобов`язань і подальше використання позивачем отриманих від контрагентів товарів, робіт та послуг у власній господарській діяльності, що призвело до зміни активів підприємства та надавало підприємству право на формування податкової звітності у відповідних звітних періодах з урахуванням результатів господарської діяльності підприємства, тому просив суд визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення відповідача № від 19.04.2021р. та № від 27.07.2021р..

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. у справі № 160/14532/21 адміністративний позов задоволено, визнано протиправними та скасовані податкові повідомлення-рішення рішення ГУ ДПС у Дніпропетровській області № від 19.04.2021р. та № від 27.07.2021р.. /а.с. 128-135 том 3/.

Відповідач, не погодившись із вищезазначеним рішенням суду першої інстанції від 13.12.2021р. подав апеляційну скаргу /а.с. 144-146 том 3/, але ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 22.04.2022р. у справі №160/14532/21 апеляційну скаргу ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. у справі № 160/14532/21 повернуто заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 298 КАС України. /а.с. 153 том 3/.

ГУ ДПС у Дніпропетровській області повторно було подано апеляційну скаргу на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. у цій справі / а.с. 157-161 том 3/, яка також ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 23.06.2022р. була повернута заявнику на підставі п. 1 ч. 4 ст. 169, ч. 2 ст. 298 КАС України. /а.с. 176-177 том 3/.

Відповідачем у справі 05.08.2022р. втрете було подано до суду першої інстанції апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції від 13.12.2021р. у цій справі, у якій також було заявлено клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження /а.с. 182-188 том 3/, яка разом із матеріалами справи №160/14532/21 надійшла до суду апеляційної інстанції 12.08.2022р. /а.с. 181 том 3/.

Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 16.08.2022р. у справі №160/14532/21 заявнику апеляційної скарги поновлено строк на апеляційне оскарження та апеляційна скарга ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. у справі № 160/14532/21 залишена без руху і заявнику апеляційної скарги надано строк для усунення зазначених судом недоліків апеляційної скарги / а.с. 190 том 3/.

У встановлений судом строк відповідачем вимоги вищезазначеної ухвали суду були виконані / а.с. 192-194 том 3/.

Оскільки судді Панченко О.М. та Чередниченко В.Є., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/14532/21, станом на 25.08.2022р. перебували у відпустці, із застосуванням системи автоматизованого розподілу судових справ Третього апеляційного адміністративного суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи №160/14532/21 та визначено колегію суддів, яка розглядає цю справу у складі: головуючий суддя Коршун А.О., судді Семененко Я.В., Добродняк І.В. / а.с. 196,197 том 3/ і ухвалами суду апеляційної інстанції від 25.08.2022р. у справі №160/14532/21 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою ГУ ДПС у Дніпропетровській області на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. у справі №160/14532/21 /а.с. 199 том 3/ та справу призначено до апеляційного розгляду у судовому засіданні на 14 годин 30 хвилин 04.10.2022р. /а.с. 200 том 3/, про що судом у встановлений чинним процесуальним законодавством спосіб та строки було повідомлено учасників справи /а.с. 201-205 том 3/.

Відповідач, посилаючись у апеляційній скарзі, з урахуванням додаткових письмових пояснень / а.с. 2-5 том 4/ на те, що судом першої інстанції під час розгляду даної справи не було з`ясовано усі обставини справи, які мають суттєве значення для її рішення, та зроблено висновки, які суперечать фактичним обставинам справи, що призвело до прийняття ним рішення у справі з порушенням норм чинного матеріального та процесуального права, просив скасувати рішення суду першої інстанції від 13.12.2021р. у даній справі та ухвалити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову у повному обсязі.

Позивач, у письмовому відзиві на апеляційну скаргу / а.с. 206-217 том 3/, з урахуванням додаткових письмових пояснень / а.с. 32-39 том 4/, заперечував проти доводів апеляційної скарги відповідача та посилаючись на те, що судом під час розгляду справи було встановлено усі обставини справи, які мали значення для її вирішення та постановлено правильне рішення без порушень норм чинного законодавства, просив апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 13.12.2021р. у цій справі залишити без змін.

У зв`язку з тим, що судді Семененко Я.В. та Добродняк І.Ю., які входять до складу колегії суддів, що розглядає справу №160/14532/21, станом на 04.10.2022р. перебували у відпустці, із застосуванням системи автоматизованого розподілу судових справ Третього апеляційного адміністративного суду здійснено повторний автоматизований розподіл справи №160/14532/21 та визначено колегію суддів, яка розглядає цю справу у складі: головуючий суддя Коршун А.О., судді Сафронова С.В., Чепурнов Д.В. / а.с. 223,224 том 3/

04.10.2022р. у судовому засіданні через оголошену повітряну тривогу було оголошено перерву до 13 годин 30 хвилин 12.10.2022р. / а.с. 230 том 3/, про що повідомлено представників позивача та відповідача / а.с. 231 том 3/, а у судовому засіданні 12.10.2022р. у розгляді цієї справи оголошено перерву до 13 годин 30 хвилин 26.10.2022р. з метою надання учасникам справи часу для надання додаткових доказів / а.с. 233-234 том 3/, про що повідомлено учасників справи / а.с. 235 том 3/.

За клопотанням представника позивача судом у судовому засіданні 26.10.2022р. у розгляді цієї справи оголошено перерву до 15-00 годин 22.11.2022р. / а.с. 1,27 том 4/, про що повідомлено учасників справи / а.с. 28 том 4/, а у судовому засіданні 22.11.2022р. у розгляді цієї справи було оголошено перерву до 15-00 годин 06.12.2022р. з метою надання представнику відповідача часу для ознайомлення із наданими позивачем додатковими доказами / а.с. 213 том 5/, про що судом повідомлено учасників справи / а.с. 214 том 5/.

У судовому засіданні 06.12.2022р.:

- представник відповідача підтримав доводи викладені у апеляційній скарзі та додаткових письмових поясненнях та просив суд апеляційну скаргу задовольнити, рішення суду першої інстанції від 13.12.2021р. скасувати та постановити у справі нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні вимог адміністративного позову у повному обсязі;

- представник позивача заперечував проти доводів апеляційної скарги, підтримав доводи викладені у письмовому відзиві на апеляційну скаргу, додаткових письмових поясненнях і просив суд апеляційну скаргу відповідача залишити без задоволення, рішення суду першої інстанції від 13.12.2021р. у цій справі залишити без змін.

Заслухавши у судовому засіданні представника відповідача, перевіривши доводи апеляційної скарги, матеріали адміністративної справи, законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Під час розгляду цієї адміністративної справи судом встановлено, що позивач у справі - ТОВ «ТЕПЛОТРАНСЗБУТ», зареєстровано як юридична особа 24.10.2017р., ідентифікаційний код 41679226, підприємство є платником податків, у тому числі податку на додану вартість (далі ПДВ), серед інших, видами діяльності позивача є постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (КВЕД 35.30), будівництво трубопроводів (КВЕД 42.21), монтаж водопровідних мереж, систем опалення і кондиціонування (КВЕД 43.22), з метою впровадження діяльності з постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (КВЕД 35.30) підприємством отримано ліцензію на виробництво теплової енергії / а.с. 80 том 1/, транспортування теплової енергії / а.с. 81 том 1/, постачання теплової енергії / а.с. 82 том 1/, а також з метою здійснення господарської діяльності з виробництва теплової енергії для подальшого постачання пари, гарячої води та кондиційованого повітря (КВЕД 35.30) позивачем укладено договори оренди котельного обладнання /а.с. 83-86,87-90,91-94 том 1/ .

Посадовими особами ГУ ДПС у Дніпропетровській області у період з 10.03.2021р. по 16.03.2021р. було проведено позапланову виїзну перевірку підприємства з питань дотримання вимог податкового законодавства України з податку на додану вартість по взаємовідносинам з ТОВ «СКРОЛ БУД» за період з 01.12.2018р. по 31.12.2018р., ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС» за період з 01.01.2019р. по 28.02.2019р., ТОВ «КОМПІЛЬНІС» за період з 01.01.2019р. по 31.03.2019р., за результатами якої складено акт № 963/04-36-07-06/41679226 від 23.03.2021р. (далі акт перевірки).

З наданої суду ксерокопії акту перевірки / а.с. 26-74 том 1/ вбачається, що у ході перевірки посадовими особами відповідача зроблено висновки про порушення підприємством п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.3, п.198.6 ст.198 ПК України , що призвело до завищення податкового кредити на загальну суму 4624004,00 грн., та до заниження податку на додану вартість за грудень 2018р. на суму 1004004,00 грн., за лютий 2019 р. на суму 512920,00 грн., за березень 2019 р. на суму 1309480,00 грн., за травень 2019 р. на суму 481500,00 грн., за червень 2019р. на суму 194100,00 грн., за липень 2019р. на суму 105840 грн., за серпень 2019р. на суму 84671 грн., за вересень 2019р. на суму 417203,00 грн., за листопад 2019р. на суму 172976,00 грн., за грудень 2019р. на суму 226842,00 грн. (ряд. 18 Декларації), та завищення від`ємного значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту поточного звітного (податкового) періоду (ряд. 19 Декларації) разом у сумі 114468,00 грн., наслідком чого є неправомірне завищення суми від`ємного значення, що зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду (ряд. 21 Декларації) в сумі 114468,00 грн., у т.ч. за вересень 2019 року, на суму 6 грн., за грудень на суму 114462,00 грн.

Та у подальшому, на підставі вищезазначеного акту перевірки, відповідачем 19.04.2021р. було прийнято податкові повідомлення-рішення:

- №, яким збільшено суму грошового зобов`язання позивача з ПДВ у загальному розмірі на 5636920грн., у тому числі основний платіж 4509536 грн., штрафні (фінансові) санкції 1127384 грн.;

- №, яким зменшено розмір від`ємного значення суми ПДВ на 114468грн. / а.с. 25 том 1/

Позивач не погодившись із висновками податкового органу за результатами перевірки, прийнятими ним рішеннями і оскаржив їх в порядку адміністративного оскарження і рішенням ДПС України №16746/6/99-00-06-01-02-06 від 21.07.2021р. скарга ТОВ «ТЕПЛОТРАНСЗБУТ» задоволена частково, податкове повідомлення рішення № від 19.04.2021р. залишено без змін, а податкове повідомлення рішення № від 19.04.2021р. скасовано в частині нарахування штрафних санкцій та відповідачем, відповідно до акту перевірки та рішення ДПС України №16746/6/99-00-06-01-02-06 від 21.07.2021р., прийнято податкове повідомлення-рішення № від 27.07.2021р., яким збільшено суму грошового зобов`язання ПДВ на суму 4960489,60 грн., у тому числі основний платіж - 4509536,00грн., штрафні (фінансові) санкції 450953,6грн. /а.с. 23-24 том 1/.

І предметом спору у цій справі є податкові повідомлення-рішення відповідача, який у спірних відносинах, що виникли між сторонами у цій справі, виступає у якості суб`єкта владних повноважень, № від 19.04.2021р. та № від 27.07.2021р.

З наданої суду ксерокопії акту перевірки /а.с. 115-162 том 1/ вбачається, що висновок про порушення підприємством (позивачем у справі) норм чинного Податкового кодексу України, яке призвело до заниження доходу протягом перевіряємого періоду, зроблено з огляду на те, що на думку податкового органу в ході проведення перевірки встановлено нереальність здійснення господарських операцій позивачем із контрагентами - ТОВ «СКРОЛ БУД», ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «КОМПІЛЬНІС», які фактично не є виробниками поставленого товару, також відсутнє підтвердження придбання цього товару по ланцюгу постачання, що підтверджується наявною у відповідача податковою інформацією щодо цих контрагентів позивача, відповідно до якої встановлено відсутність факту (джерела) законного введення в обіг товару у попередніх ланках постачання та реального задекларованого виробництва, при цьому, підприємства по ланцюгу постачання не є виробниками реалізованої позивачу продукції.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, реєстрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків та зборів, ведення яких передбачено законодавством. Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Положеннями п. 44.6. ст. 44 цього ж Кодексу встановлено, що у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в абзаці другому пункту 44.7 цієї статті платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

До податкового кредиту, відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг, а визначається податковий кредит звітного періоду, з огляду на п. 198.3 ст. 198 ПК України, виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою п.193.1 ст. 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

До складу податкового кредиту, відповідно до положень п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

Нормами п. 200.1 ст. 200 ПК України, сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 201.1 ст. 201 ПК України на дату виникнення податкових зобов`язань платник податку зобов`язаний скласти податкову накладну в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та зареєструвати її в Єдиному реєстрі податкових накладних у встановлений цим Кодексом термін. Також цим підпунктом встановлено вимоги до податкової накладної. Податкова накладна, складена та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних платником податку, який здійснює операції з постачання товарів/послуг, є для покупця таких товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» (далі Закон) господарська операція це дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства; первинний документ це документ, який містить відомості про господарську операцію.

Положеннями ст. 4 вищезазначеного Закону передбачено, що бухгалтерський облік та фінансова звітність ґрунтуються на таких принципах, зокрема, повне висвітлення - фінансова звітність повинна містити всю інформацію про фактичні та потенційні наслідки господарських операцій та подій, здатних вплинути на рішення, що приймаються на її основі; превалювання сутності над формою - операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми.

Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій, відповідно до ч. 1 ст.9 Закону, є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій, та повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо - безпосередньо після її закінчення, і для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи, відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону , можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Отже аналіз наведених норм чинного законодавства дає можливість зробити висновок про те, що правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, такі господарські операції пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами, тому аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції, а наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту, і вказана обставина є визначальною для дослідження судами під час вирішення цієї справи.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, платник податку повинен мати відповідні первинні документи, які мають бути належно оформленими, містити всі необхідні реквізити, бути підписані уповноваженими особами та, які в сукупності з встановленими обставинами справи, зокрема і щодо можливостей здійснення господарюючими суб`єктами відповідних операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна, обсягу матеріальних та трудових ресурсів, економічно необхідних для виконання умов, обумовлених договорами, мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що і є підставою для формування платником податкового обліку.

Щодо висновків податкового органу про нереальність здійснення господарських операцій між позивачем з ТОВ «СКРОЛ БУД» за період з 01.12.2018р. по 31.12.2018р., з ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС» за період з 01.01.2019р. по 28.02.2019р., з ТОВ «КОМПІЛЬНІС» за період з 01.01.2019р. по 31.03.2019р., колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Під час розгляду цієї справи судом першої інстанції встановлено, та підтверджено апеляційним судом, що протягом перевіряємого періоду внаслідок укладених фінансово-господарських договорів позивач у справі мав господарські взаємовідносини з контрагентами ТОВ «СКРОЛ БУД», ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «КОМПІЛЬНІС», при цьому необхідно зазначити, що предметом договорів, які були укладені позивачем у справі з цими контрагентами було придбання товару паливні гранули та паливні брикети, і ці господарські зобов`язання виконані сторонами у повному обсязі, а саме контрагентами позивача поставлено у визначені умовами договорів строки визначений договорами товар, а позивачем у повному обсязі сплачена вартість цього товару у безготівковій формі згідно платіжних доручень та у подальшому використано отриманий від цих контрагентів товар власній господарській діяльності, яка пов`язана із виробництвом , транспортуванням та постачанням теплової енергії шляхом постачання теплової енергії споживачам на підставі укладених позивачем договорів, яка здійснювалась позивачем з використанням орендованого ним котельного обладнання, при цьому ці контрагенти позивача під час укладання договорів з позивачем та під час виконання сторонами своїх зобов`язань за цими правочинами були у встановлений чинним законодавством спосіб зареєстровані у якості юридичних осіб та платників податків, у тому числі ПДВ, і позивачем під час проведення перевірки було надано податковому органу, відповідачу у справі, та суду під час судового розгляду даної адміністративної справи, усі первинні документи за вищезазначеними господарськими зобов`язаннями (правочинами), які характерні для такого роду господарських взаємовідносин та обов`язковість ведення яких передбачена нормами законодавства України, які у розумінні положень Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» є належними первинними документами, які засвідчують факт виконання певних господарських операцій, і є підставою для ведення бухгалтерського обліку та формування фінансової звітності, та які, у свою чергу, також свідчать про фактичне виконання сторонами своїх зобов`язань за цими договорами і використання отриманих позивачем товарів та робіт (послуг) у власній господарський діяльності позивача, які були досліджені судом у судовому засіданні та долучені до матеріалів справи. /а.с. 80-250 том 1, а.с. 1-248 том 2, а.с. 1-20 том 3,а.с. 41-250 том 4, а.с. 1 -207 том 5/.

Крім цього колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що з огляду на складений відповідачем акт перевірки позивача, викладені у цьому акті обставини щодо порушень позивачем податкового законодавства зроблені податковим органом лише на підставі аналізу зібраної податкової інформації щодо контрагентів позивача, але така інформація не є підставою для висновку про неможливість реального здійснення господарських операцій між позивачем та його контрагентами, а підприємство не може автоматично бути визнано правопорушником лише на тій підставі, що його контрагентів не вдалось перевірити, або ними були допущені певні порушення через отримання податковим органом податкової інформації, у якій містяться висновки про вчинення контрагентом платника податків нікчемного правочину або відображення у звітності показників господарських операцій, які фактично не відбулись тощо, оскільки навіть наявність такої інформації не звільняє такий податковий орган від виконання покладеного на нього нормами закону обов`язку щодо самостійного встановлення та доведення факту вчинення платником податків порушення закону, і зібрана податкова інформація щодо контрагента певного суб`єкта господарювання, у даному випадку позивача у справі, не має преюдиціального значення та не є документом, що достовірно та безсумнівно підтверджує обставини фактичної дійсності.

Так, аналіз норм чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства дає можливість зазначити, що жодним нормативно-правовим актом України не передбачена відповідальність юридичної особи за зобов`язання іншої юридичної особи, яка є його контрагентом у тих чи інших господарських зобов`язаннях, при цьому це стосується і податкових зобов`язань, оскільки відповідно до ст. 61 Конституції України юридична відповідальність особи має індивідуальний характер, тому при придбанні товару (отриманні послуги) покупець зобов`язаний сплатити вартість товару (послуги) продавцю, до складу якої входить ПДВ, а продавець зобов`язаний внести цю суму ПДВ до бюджету у відповідному звітному періоду, і у разі невиконання продавцем товару (послуги) цього обов`язку саме на нього за це покладається відповідальність, і на покупця товару (послуги), який є платником податку, нормами чинного законодавства не покладено обов`язку здійснення контролю за дотриманням усіма постачальниками у ланцюгу постачання вимог законодавства щодо здійснення ними господарської діяльності та сплати податків та зборів (обов`язкових платежів) у даному випадку, що свідчить про те, що несплата продавцем товару (послуги) ПДВ до бюджету в разі фактичного здійснення господарської операції не впливає на формування податкового кредиту покупцем товару (послуги).

Таким чином, дослідивши надані до матеріалів справи первинні документи, з урахуванням співвідношення вчинених господарських операцій з основним видом господарської діяльності позивача, колегія суддів робить висновок про те, що в результаті господарських операцій з контрагентами ТОВ «СКРОЛ БУД», ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «КОМПІЛЬНІС», які були вчинені протягом перевіряємого періоду, у позивача відбулись зміни в структурі активів, зобов`язань та у власному капіталі, оскільки у даному випадку для позивача у справі визначальним є саме факт отримання від цих контрагентів товарів, перелік (кількість, якість, вартість) яких визначених умовами укладеного господарського договору, і подальше використання цих товарів у власній господарській діяльності, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, а ці обставини у свою чергу свідчать про наявність в таких діях суб`єкта господарювання - позивача у справі, ділової мети одержання економічного ефекту у результаті господарської діяльності, і при цьому позивач не зобов`язаний та не має об`єктивної можливості відслідковувати дотримання контрагентом вимог чинного законодавства України.

При цьому колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вищенаведена правова позиція стосовно розв`язання спірних правовідносин, які виникли між сторонами у даній адміністративній справі, узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який під час розгляду справи «БУЛВЕС» АД проти Болгарії ( заява №3991/03) у рішенні від 22.01.2009р. зазначив, що платник податку не повинен нести наслідки невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість другий раз, та сплачувати пеню, оскільки такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності.

Щодо посилань відповідача на не надання документів щодо підтвердження відповідності та якості продукції: декларації про відповідність, сертифікатів відповідності, паспорти якості, тощо, які посвідчують відповідність придбаного товару вимогам відповідних стандартів або технічних умов як на підставу для винесення оспорюваного рішення, то такі посилання не можуть бути прийняті судом до уваги з огляду на те, що вказані документи ніяким чином не підтверджують рух товарів, вартість, сплату в їх ціні податку на додану вартість, і висновки про нереальність господарської операції не можуть обґрунтовуватися в залежності від наявності чи відсутності сертифікатів відповідності або паспортів якості на отримані товари.

З огляду на досліджені судом під час розгляду цієї справи належні письмові докази колегія суддів вважає, що висновки відповідача за результатами проведеної перевірки ґрунтуються лише на податковій інформації відносно контрагентів позивача, а не на аналізі суті та наслідків господарських операцій, які мали місце у перевіряємому періоді, що, в свою чергу, не є безумовною підставою для висновків про відсутність фактичного виконання спірних операцій за умови наявності первинних документів, які спростовують такі доводи, а отже контролюючий орган не навів достатніх обставин, які б вказували на безтоварність господарських операцій.

Відповідно до правової позиції, яка висловлена Верховним Судом у постанові від 12.06.2018р. у справі № 802/1155/17-а відсутність достатньої кількості трудових ресурсів у контрагента, так само як і сертифікатів якості на поставлений товар, а тим паче взаємовідносини контрагента з іншими суб`єктами господарювання, не свідчить про нереальність господарської операції за умови підтвердження її належними первинними документами бухгалтерського та податкового обліку.

Також необхідно зазначити, що висновок податкового органу стосовно відсутності у контрагентів позивача матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу), аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постановах від 30.01.2018р. у справі №2а/1770/3360/12, від 19.06.2018р. у справі №826/7704/16.

Щодо посилань відповідача під час розгляду цієї справи, як судом першої так і апеляційної інстанції, в обґрунтування висновку щодо нереальності здійснення господарських операцій позивача із вищезазначеними контрагентами на те, що ці контрагенти є фігурантами кримінальних проваджень, то колегія суддів вважає, що наявність порушених кримінальних проваджень фігурантами яких є контрагенти позивача не може бути визнано єдиним доказом нереальності здійснення позивачем протягом перевіряємого періоду господарських зобов`язань із цими суб`єктами господарювання, оскільки сам факт наявності вироку, ухваленого на підставі угоди у кримінальному провадженні, або ухвали про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності не дає підстав для автоматичного висновку про нереальність господарських операцій, внаслідок чого є нагальна необхідність перевіряти доведеність кожного податкового правопорушення і здійснювати комплексне дослідження усіх складових господарських операцій, з врахуванням обставин, встановлених судовими рішеннями, які набрали законної сили.

І така позиція узгоджується із правовим висновком Верховного Суду, який висловлено ним під час вирішення подібних відносин та викладено у постановах від 29.03.2018р. у справі №826/3498/15, від 04.09.2018р. у справі №826/18952/14.

Стосовно тверджень податкового органу у акті перевірки та під час розгляду судом справи про відсутність товарно-транспортних накладних щодо товару придбаного позивачем у контрагентів - ТОВ «СКРОЛ БУД», ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «КОМПІЛЬНІС», протягом перевіряємого періоду, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити що відповідно із практикою Верховного Суду (постанова у справі №821/589/17 від 06.02.2018р.) відсутність товарно-транспортних накладних на транспортування продукції не може автоматично свідчити про безтоварність господарської операції за наявності інших належних доказів, оскільки певні недоліки у товарно-транспортних накладних або взагалі відсутність певних товарно-транспортних накладних не може свідчити про безтоварність господарської операції за умови наявності інших належних первинних документів по таким господарським операціям, тому колегія суддів вважає, що сама собою наявність або відсутність окремих документів, а так само помилки у їх оформленні не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних вбачається, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце.

Також колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що відповідачем у справі не доведено, а судом під час розгляду цієї справи, не встановлено наявності факту узгодженості дій платника податків (позивача у цій справі) з недобросовісним постачальником (якими на думку відповідача є вищезазначені контрагенти позивача) з метою незаконного отримання податкових вигод або його обізнаності з такими діями постачальника чи сприяння ухиленню постачальником товару від виконання податкових зобов`язань, яке може слугувати підставою для відмови у праві на податковий кредит, як і не надано відповідачем суду під час розгляду цієї справи належних доказів на підтвердження того, що контрагенти позивача не мали адміністративно-господарських можливостей на виконання господарських зобов`язань по господарських операціях на час їх виконання, відсутності фактичних дій, спрямованих на виконання взятих зобов`язань чи відсутність можливостей залучення до виконання зобов`язань третіх осіб, тоді як позивачем у встановлений чинним процесуальним законодавством порядок та спосіб доведено факт виконання сторонами своїх зобов`язань за договорами укладеними між позивачем та контрагентами - ТОВ «СКРОЛ БУД», ТОВ «ІНТАЛІОН ПЛЮС», ТОВ «КОМПІЛЬНІС», протягом перевіряємого періоду і використання позивачем товару отриманого від цих контрагентів у власній господарській діяльності, що призвело до зміни в структурі активів, зобов`язань позивача у справі.

З огляду на вищенаведені фактичні обставини справи, які були встановлені судом під час розгляду справи та підтверджені належними письмовими доказами, які були досліджені судом та долучені до матеріалів цієї справи, та приймаючи до уваги положення чинного на момент виникнення спірних правовідносин податкового законодавства, зокрема положення п.44.1 ст. 44, пп. 14.1.36, пп. 14.1.181, пп. 14.1.231 п. 14.1 ст. 14, п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.2, п. 198.3, п. 198.6 ст. 198, п. 201.1, п. 201.4, п. 201.10 ст. 201 ПК України, колегія суддів приходить до висновку про те, що відповідачем у справі, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, в порушення вимог ч. 1 ст.77 КАС України, не було доведено правомірності прийняття ним оскаржуваних рішень щодо збільшення податкових зобов`язань позивача з ПДВ № від 27.07.2021р. та зменшення розміру від`ємного значення суми ПДВ № від 19.04.2022р. тому суд першої інстанції зробив правильний висновок щодо обґрунтованості заявлених позивачем у справі позовних вимог та постановив у справі обґрунтоване рішення про визнання протиправним та скасування таки рішень відповідача у справі.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів приходить до висновку про те, що суд першої інстанції об`єктивно, повно, всебічно дослідив обставини, які мають суттєве значення для вирішення даної адміністративної справи, застосував до правовідносин, які виникли між сторонами у справі, норми права, які регулюють саме ці правовідносини, та постановив правильне рішення про задоволення заявлених позивачем вимог, зроблені судом першої інстанції висновки відповідають фактичним обставинам справи та підтверджуються зібраними у справі доказами, і оскільки під час апеляційного розгляду справи не було встановлено будь-яких порушень судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які б потягли за собою наявність підстав для скасування або зміни оскаржуваного судового рішення, вважає необхідним рішення суду першої інстанції від 13.12.2021р. у даній адміністративній справі залишити без змін, а апеляційну скаргу відповідача необхідно залишити без задоволення, оскільки доводи, які викладені у апеляційній скарзі, не містять належних та обґрунтованих міркувань, які б спростовували висновки суду першої інстанції, суперечать зібраним у справі доказам та фактичним обставинам справи, зводяться до переоцінки заявником апеляційної скарги доказів, які були досліджені судом першої інстанції під час розгляду даної адміністративної справи і незгоди з висновками суду з оцінки обставин у справі, а також помилкового тлумачення заявником апеляційної скарги норм матеріального та процесуального права, не містять інших міркувань, які б не були предметом перевірки судом першої інстанції та щодо яких не наведено мотивів відхилення наведеного відповідачем аргументу, а тому не можуть бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції у цій справі.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 310,315,316,321,322 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області - залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 13.12.2021р. у справі №160/14532/21 - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з моменту її прийняття і може бути оскаржена у строки та в порядку, які встановлені ст.ст. 329,331 КАС України.

Повний текст виготовлено та підписано 23.12.2022р.

Головуючий - суддя А.О. Коршун

суддя С.В. Сафронова

суддя Д.В. Чепурнов