Справа № 520/12730/19
Суддя: Жигилій С.П.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 р. Справа № 520/12730/19
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Жигилія С.П.,

Суддів: Спаскіна О.А. , П`янової Я.В. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 (суддя: Мар`єнко Л.М., м. Харків) по справі № 520/12730/19

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок пенсії,

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі №520/12730/19 позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, які полягають у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) з 90% грошового забезпечення до 70% грошового забезпечення з 01.01.2018 та у зменшенні розміру пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за рахунок виплати лише 50% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року з 01.01.2018.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 90% грошового забезпечення, на підставі нової довідки про розмір грошового забезпечення №23-33, з урахуванням 100% суми підвищення пенсії, визначеного станом на 01.03.2018 з 01.01.2018, однією сумою, з урахуванням раніше виплачених сум.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного Фонду України в Харківській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) компенсацію втрати частини доходу з 01.01.2018 року.

Стягнуто з Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за рахунок бюджетних асигнувань витрати по оплаті судового збору на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) у розмірі 768,40 грн. (сімсот шістдесят вісім гривень 40 копійок).

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 15.09.2020 по справі № 520/12730/19 заяву представника позивача в порядку статей 382, 383 КАС України про визнання протиправної бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень та встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року по справі №520/12730/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області до суду у тримісячний строк після набрання чинності ухвали, звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/12730/19 від 14.01.2020 року.

В іншій частині вимог - заяву залишено без задоволення.

В подальшому, ОСОБА_1 кілька разів звертався до Харківського окружного адміністративного суду з аналогічними заявами.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2021 по справі № 520/12730/19 заяву представника позивача в порядку статті 382 КАС України про визнання протиправної бездіяльності, вчиненої суб`єктом владних повноважень та встановлення судового контролю за виконанням рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 року по справі №520/12730/19 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задоволено частково.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області надати до суду у тримісячний строк після набрання чинності ухвали - звіт про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/12730/19 від 14.01.2020 року.

В іншій частині вимог - заяву залишено без задоволення.

10.12.2021 на виконання ухвали суду про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області подати звіт про виконання судового рішення по справі № 520/12730/19 від 14.01.2020 від представника відповідача - Ачкасова В. до Харківського окружного адміністративного суду надійшов звіт про виконання судового рішення.

16.12.2021 від представника позивача - Острицького А.О. надійшло клопотання, в якому останній просить суд:

- вважати звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі №520/12730/19 не поданим;

- накласти на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) як керівника суб`єкта владних повноважень за неподання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі № 520/12730/19, штраф у розмірі 49620,00 грн. шляхом стягнення з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) 24810,00 гривень та стягнення з начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_2 ) на користь Державного бюджету України 24810,00 гривень;

- встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі № 520/12730/19 протягом десяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 520/12730/19 відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача.

Затверджено звіт Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/12730/19 від 14.01.2020 року.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на її прийняття з порушенням норм матеріального та процесуального права, просить суд апеляційної інстанції скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 520/12730/19 та встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі № 520/12730/19 протягом п`ятнадцяти днів, з дня набрання ухвалою законної сили.

Обґрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, позивач зазначає, що у наданому відповідачем звіті фактично зазначено про невиконання рішення суду, яке набрало законної сили, вказано про здійснений відповідачем перерахунок, але про здійснення суми виплат позивачу не зазначено. Вказує, що матеріали справи не містять жодних доказів відсутності грошових коштів у відповідача для виконання рішення суду без надмірних затримок та не надано таких доказів під час розгляду справи.

Відповідач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши ухвалу суду першої інстанції, матеріали справи, доводи апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з таких підстав.

Приймаючи ухвалу про затвердження звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду по справі №520/12730/19 від 14.01.2020, суд першої інстанції виходив з того, що на даному етапі подальше виконання рішення від відповідача не залежить, оскільки це можливо буде лише після впровадження відповідного порядку Кабінетом Міністрів України, а також виділення Пенсійним фондом України відповідних коштів. При цьому, зазначив, що ГУ ПФ України в Харківській області здійснив всі необхідні дії, направлені на виконання рішення суду.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та доводам апеляційної скарги, а також виходячи з меж апеляційного перегляду справи, визначених статтею 308 КАС України, колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, поданого на виконання ухвали Харківського окружного адміністративного суду від 14.09.2021, на виконання рішення суду ОСОБА_3 нараховано різницю пенсії за період з 01.01.2018 по 31.05.2020 в сумі 408163,05 грн., з яких: 40474,59 грн. (за період з 20.02.2020 по 31.05.2020) внесено до виплатної відомості та профінансовано у червні 2020 року.

З січня 2018 року позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходу відповідно до ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2021 №159 у розмірі 24924,44 грн.

З 01.06.2020 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду.

Суми заборгованості по пенсії у розмірі 367688,46 грн. та компенсації у розмірі 24924,44 грн. обліковуються в реєстрі судових рішень.

Зазначено, що для виконання рішення суду по зазначеній справі в повному обсязі Головним управлінням зроблено запити до Пенсійного фонду України (від 24.11.2020 №2000-0402-9/95451, від 20.01.2021 №2000-0407-5/8561 та від 06.05.2021 №2000-0407-5/62595, від 28.07.2021 №2000-0407-5/97340) щодо виділення коштів на виплату позивачу різниці в пенсії за період з 01.01.2018 по 19.02.2020 в сумі 367688,55 грн. та компенсації втрати частини доходу в сумі 24924,44 грн..

Листами від 08.12.2020 № 2800-030203-9/42692, від 15.02.2021 №2800-030203-9/6592, від 10.06.2021 №2800-030203-9/27592, від 09.08.2021 №2800-030203-9/38673 Пенсійним фондом України повідомлено, що кошти, нараховані на виконання рішення суду, підлягають виплаті в межах бюджетних асигнувань, виділених на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями судів за рахунок коштів Державного бюджету України.

Листом від 27.10.2021 № 2800-040201-9/53317 Пенсійним фондом України надано наступну інформацію: «Постановою Кабінету Міністрів України від 17.02.2021 № 126 «Про затвердження бюджету Пенсійного фонду України на 2021 рік» за рахунок коштів Державного бюджету України на погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішеннями суду передбачено 360 млн. грн., які станом на 01.08.2021 використані в повному обсязі. Також повідомлено, що Пенсійним фондом України направлено уточнені пропозиції до бюджетних запитів на 2022 рік головному розпоряднику бюджетних коштів листом від 17.09.2021 рік за № 2800-040101-5/450805». Відтак, виплата коштів на виконання рішень суду здійснюватиметься в межах затверджених бюджетних призначень для здійснення відповідних виплат.

Так, відповідно до статті 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України; судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій пункту 2.1 мотивувальної частини Рішення від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

Конституційний Суд України у Рішенні від 26 червня 2013 року взяв до уваги практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ), який, зокрема, в пункті 43 рішення у справі «Шмалько проти України», заява № 60750/00, від 20 липня 2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду.

Крім того, у Рішенні від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 Конституційний Суд України з посиланням на практику ЄСПЛ підкреслив, що визначене статтею 6 Конвенції право на суд було б ілюзорним, якби правова система держави допускала, щоб остаточне обов`язкове судове рішення не виконувалося на шкоду одній зі сторін; і саме на державу покладено позитивний обов`язок створити систему виконання судових рішень, яка була б ефективною як у теорії, так і на практиці, і гарантувала б їх виконання без неналежних затримок; ефективний доступ до суду включає право на те, щоб рішення суду було виконане без невиправданих затримок; держава та її державні органи відповідальні за повне та своєчасне виконання судових рішень, які постановлені проти них (пункт 84 рішення у справі «Валерій Фуклєв проти України» від 07 червня 2005 року, заява № 6318/03; пункт 43 рішення у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року, заява № 60750/00; пункти 46, 51, 54 рішення у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15 жовтня 2009 року, заява № 40450/04; пункт 64 рішення у справі «Apostol v. Georgia» від 28 листопада 2006 року, заява № 30779/04).

На підставі аналізу статей 3, 8, частин першої та другої статті 55, частин першої та другої статті 129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в пункті 2.1 мотивувальної частини Рішення від 15 травня 2019 року № 2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Відповідно до статті 14 КАС України, судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в статті 370 КАС України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статтями 14, 370 КАС України.

З метою забезпечення виконання судового рішення статтею 382 КАС України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Так, згідно з положеннями частини першої статті 382 КАС України, суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати в установлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (частина друга статті 382 КАС України).

Зокрема, в постанові від 3 квітня 2019 року у справі №820/4261/18 Верховний Суд встановив необхідність існування у спірних правовідносинах обставин, з якими стаття 382 Кодексу адміністративного судочинства України пов`язує наявність підстав для встановлення судового контролю за виконанням судового рішення. У зв`язку з цим, суди попередніх інстанцій при вирішенні спору мають дослідити характер правовідносин, що виникли між сторонами та звертати увагу, що підставою звернення до суду з даним позовом є невиконання судового рішення. Порушенням норм процесуального права є незастосування спеціальних правових норм, передбачених у статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Верховний Суд у постанові від 31 жовтня 2018 року у справі №704/1547/17 сформулював правову позицію, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту можна, зокрема, встановити новий строк подання звіту. Тобто, суд вправі вжити заходів реагування судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах у формі встановлення нового строку для подачі звіту. Для підтвердження мотивації такого підходу потрібно керуватися абзацом першим підпункту 3.2 пункту 3, абзацу другого пункту 4 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 червня 2009 року №16-рп/2009, де зазначено, що метою судового контролю є своєчасне забезпечення захисту та охорони прав і свобод людини, а виконання всіма суб`єктами правовідносин приписів, викладених у рішеннях суду, які набрали законної сили, утверджує авторитет держави як правової.

З урахуванням обставин справи, характеру спірних правовідносин, предмета та категорії спору, практики правозастосування, що складалася з приводу спорів цієї категорії, зокрема й суду касаційної інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що поданий звіт не підтверджує виконання рішення суду у повному обсязі, оскільки виплати перерахованої пенсії позивачу органом ПФУ не здійснено, а тому обґрунтованим є встановлення нового строку для подачі звіту.

При цьому, ст. 382 КАС України не визначає тривалість строку, протягом якого відповідний звіт має бути подано, що свідчить про передачу законодавцем даного питання на розсуд суду, а тому, з урахуванням загальновідомих обставин введення на території України воєнного стану та супутних проблем обмеженого фінансування, колегія суддів вважає, що обгрунтованим буде строк для подання звіту у три місяці.

Разом з тим, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити те, що повноваженнями щодо прийняття та розгляду звіту наділений суд, яким встановлено судовий контроль за виконанням рішення, і таким судом, у спірному випадку, є Харківськоий окружний адміністративний суду, яким було встановлено судовий контроль.

В той же час, слід зазначити, що суд першої інстанції, прийнявши звіт відповідача, фактично припинив здійснення судового контролю, не дивлячись на те, що судове рішення відповідачем, на якого судом покладено обов`язок щодо виконання цього рішення, фактично виконано не було.

При цьому, суд першої інстанції послався на наявність поважних причин (відсутність бюджетного фінансування) невиконання рішення суду.

Але судом першої інстанції не враховано того, що судове рішення підлягає обов`язковому та безумовному виконанню, і наявність будь-яких поважних чи неповажних причин не може звільнити особу, відповідальну за виконання рішення суду, від такого обов`язку.

Отже, висновок суду першої інстанції про можливість невиконання рішення суду через наявність поважних причин суперечить самій доктрині обов`язковості судового рішення.

Вказані висновки суду щодо поважності причин невиконання рішення суду можуть бути застосовані при вирішенні питання про накладення штрафу за невиконання рішення суду, а тому такі висновки не могли бути застосовані при вирішенні питання щодо прийняття звіту відповідача.

Водночас стосовно наявності правових підстав для накладення штрафу на начальника Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області за невиконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі №520/12730/19, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їхні посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону України «Про гарантії держави щодо виконання судових рішень», виконання рішень суду про стягнення коштів, боржником за якими є державний орган, здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в межах відповідних бюджетних призначень шляхом списання коштів з рахунків такого державного органу, а в разі відсутності у зазначеного державного органу відповідних призначень - коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду.

Відповідно до підпунктів 4, 5 пункту 4 Положення про Головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 22 грудня 2014 року № 28-2, Головне управління Фонду відповідно до покладених на нього завдань, зокрема, забезпечує своєчасне та в повному обсязі фінансування пенсій та виплату пенсій, щомісячного довічного утримання суддям у відставці, допомоги на поховання та інших виплат, які згідно із законодавством здійснюються коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством, здійснює з цією метою перерозподіл коштів між районами (містами); здійснює призначення (перерахунок) та виплату пенсій військовослужбовцям, особам рядового та начальницького складу та іншим особам (крім військовослужбовців строкової служби та членів їх сімей), які мають право на пенсію на підставі Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Таким чином, виплати здійснює Головне управління Пенсійного фонду України винятково коштом Фонду та з інших джерел, визначених законодавством.

Згідно зі статтями 23, 116 Бюджетного кодексу України, будь-які бюджетні зобов`язання та платежі з бюджету здійснюються лише за наявності відповідного бюджетного призначення, якщо інше не передбачено законом про Державний бюджет України. Бюджетні призначення встановлюються законом про Державний бюджет України (рішенням про місцевий бюджет) у порядку, визначеному цим Кодексом. Взяття зобов`язань без відповідних бюджетних асигнувань або з перевищенням повноважень, встановлених цим Кодексом чи законом про Державний бюджет України є порушенням бюджетного законодавства.

Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2018 року № 649 (далі - Порядок № 649).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 649, цей Порядок визначає механізм погашення заборгованості, що утворилася внаслідок нарахування (перерахунку) пенсійних виплат на виконання судових рішень, коштами, передбаченими в державному бюджеті Пенсійному фонду України на цю мету.

Згідно з пунктом 3 Порядку № 649, боржник веде облік рішень у реєстрі рішень, виконання яких здійснюється за окремою бюджетною програмою (далі - реєстр), відповідно до порядку, встановленого Пенсійним фондом України.

Пунктами 4, 5 Порядку № 649 передбачено, що черговість виконання рішень визначається датою їх надходження до боржника.

Для підтвердження суми, що підлягає виплаті, боржник подає до Пенсійного фонду України:

документ, що підтверджує дату надходження судового рішення до боржника;

копію судового рішення (судових рішень) або виконавчого листа;

розрахунок суми, що підлягає виплаті, засвідчений керівником боржника або уповноваженою ним особою.

Відповідно до пункту 10 Порядку № 649, виділення коштів для виплати здійснюється Пенсійним фондом України в межах наявних бюджетних призначень Пенсійному фонду України на цю мету у спосіб перерахування коштів боржнику.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави дійти до висновку про те, що виплата нарахованих (перерахованих) сум пенсій за рішенням суду здійснюється, зокрема, коштами, передбаченими за бюджетною програмою для забезпечення виконання рішень суду. Черговість виконання судових рішень визначається датою їх надходження.

Судовим розглядом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що на виконання рішення суду ОСОБА_3 нараховано різницю пенсії за період з 01.01.2018 по 31.05.2020 в сумі 408163,05 грн., з яких: 40474,59 грн. (за період з 20.02.2020 по 31.05.2020) внесено до виплатної відомості та профінансовано у червні 2020 року. З січня 2018 року позивачу нараховано компенсацію втрати частини доходу відповідно до ст.3 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строку їх виплати" та постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2021 №159 у розмірі 24924,44 грн.. З 01.06.2020 пенсія виплачується з урахуванням рішення суду. Суми заборгованості по пенсії у розмірі 367688,46 грн. та компенсації у розмірі 24924,44 грн. обліковуються в реєстрі судових рішень. Також, для виконання рішення суду по зазначеній справі в повному обсязі Головним управлінням зроблено запити до Пенсійного фонду України (від 24.11.2020 №2000-0402-9/95451, від 20.01.2021 №2000-0407-5/8561 та від 06.05.2021 №2000-0407-5/62595, від 28.07.2021 №2000-0407-5/97340) щодо виділення коштів на виплату позивачу різниці в пенсії за період з 01.01.2018 по 19.02.2020 в сумі 367688,55 грн. та компенсації втрати частини доходу в сумі 24924,44 грн..

Таким чином, відповідач в особі керівника Головного управління вжив конкретні заходи з метою виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі №520/12730/19.

Фактична невиплата нарахованих сум зумовлена тим, що виділені бюджетні кошти на виконання судових рішень, боржником в яких є Пенсійний фонд України, спрямовуються на безумовне виконання таких рішень у порядку черговості прийняття. Тому, за умови дотримання Головним управлінням Пенсійного фонду України в Харківській області встановленого порядку виконання судового рішення, рішення щодо накладення штрафу на керівника управління є передчасним, оскільки жодним чином не захищає право особи на отримання бюджетних коштів.

Аналогічну позицію Верховний Суд України висловив, зокрема, в ухвалі від 19 травня 2015 року № 21-1044а15 та в постанові від 22 листопада 2016 року у справі № 804/5081/13-а та підтримав Верховний Суд, зокрема, у постановах від 24 січня 2018 року у справі № 405/3663/13-а, від 16 липня 2018 року у справі № 811/1469/18.

Колегія суддів враховує, що переслідуючи мету забезпечення реалізації конституційного принципу обов`язковості судових рішень, адміністративні суди мають зважено підходити до вибору процесуальних засобів такого забезпечення, а саме: встановлювати дійсні причини виникнення затримки у виконанні судового рішення, аналізувати акти законодавства, враховувати здійснені відповідною посадовою особою дії, спрямовані на виконання судового рішення, та їх відповідність вимогам законодавства, встановлювати наявність та форму вини такої посадової особи, а також зазначати про співмірність розміру штрафу та доходів (фінансової спроможності) такої посадової особи. Це не повинно зумовлювати порушення основоположних засад адміністративного судочинства, зокрема, пропорційності, необхідності дотримання оптимального балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи та цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія) тощо. Такі засоби не можуть бути надмірними за визначених умов та не мають призводити до порушення прав, гарантованих Конституцією України та Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод.

Посилення судового контролю за виконанням судових рішень та наділення суду з цією метою правом накладати штрафні санкції визнається заходом для забезпечення конституційного права громадян на судовий захист. Специфіка застосування штрафної санкції, полягає в тому, що вона накладається на керівника суб`єкта владних повноважень, яким не забезпечено виконання судового рішення та який є відповідальним за діяльність державного органу, який він очолює. Можливість накладення штрафу розглядається не самостійно, а за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або у разі неподання такого звіту. Накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання постанови, штрафу є мірою покарання, а тому можливість суду накласти такий штраф може бути реалізована лише за умови встановлення судом обставин, які свідчать про умисне невиконання рішення суду, недобросовісність у діях суб`єкта владних повноважень, які свідчать про ухилення останнього від виконання рішення суду. Зважаючи на приписи наведених положень процесуального закону, з урахуванням характеру спірних правовідносин та фактичних обставин справи Верховний Суд не вбачає наявності таких підстав.

Суд також зазначає, що стаття 113 Конституції України встановлює, що Кабінет Міністрів України є вищим органом у системі органів виконавчої влади та у своїй діяльності керується Конституцією та законами України, а також указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України.

Відповідно до статті 3 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», діяльність Кабінету Міністрів України ґрунтується на принципах верховенства права та законності.

Приписи статті 117 Конституції України визначають, що Кабінет Міністрів України в межах своєї компетенції видає постанови та розпорядження, які є обов`язковими до виконання.

Відповідно до частини першої статті 49 Закону України «Про Кабінет Міністрів України», Кабінет Міністрів України на основі та на виконання Конституції та законів України, актів Президента України, постанов Верховної Ради України, прийнятих відповідно до Конституції та законів України, видає обов`язкові для виконання акти - постанови та розпорядження.

Отже, Порядок № 649, розроблений та затверджений Кабінетом Міністрів України на виконання своїх конституційних повноважень для виконання судових рішень, якими на органи Пенсійного фонду України покладені зобов`язання з нарахування (перерахунку) пенсійних та інших пов`язаних з ними виплат, є обов`язковим для виконання всіма органами та посадовими особами, включаючи органи Пенсійного фонду України.

Зважаючи на те, що Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області здійснило конкретні заходи, спрямовані на виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі №520/12730/19, дотримуючись Порядку № 649, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для застосування до начальника Головного управління штрафу за несвоєчасне виконання судового рішення.

Зазначені висновки узгоджуються в висновками Верховного Суду, викладеними в постанові від 23.04.2020 у справі № 560/523/19.

Із урахуванням вищевикладеного, відповідно до вимог ст. 317 Кодексу адміністративного судочинства, суд апеляційної інстанції вважає необхідним частково задовольнити апеляційну скаргу позивача, а саме: встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі № 520/12730/19 протягом тридцяти днів з дня прийняття постанови.

Керуючись ст. ст. 243, 250, 310, 311, 315, 317, 321, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 520/12730/19 - скасувати в частині затвердження звіту Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду №520/12730/19 від 14.01.2020.

Прийняти постанову, якою встановити Головному управлінню Пенсійного фонду України в Харківській області новий строк подання до Харківського окружного адміністративного суду звіту про виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 14.01.2020 по справі № 520/12730/19 протягом трьох місяців з дня прийняття постанови.

В іншій частині ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 20.12.2021 по справі № 520/12730/19 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення та не може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий суддя (підпис)С.П. Жигилій
Судді(підпис) (підпис) О.А. Спаскін Я.В. П`янова