Справа № 160/11639/22
Суддя: Калугіна Наталія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Калугіної Н.Є., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання неправомірними дій та бездіяльності ,-
Позивач звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, та з урахуванням його уточнень, просить суд:
-визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 25.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належного йому ноутбука «SAMSUNG» із зарядним пристроєм;
-визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 27.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належних йому мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів;
-визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про повернення майна;
-зобов`язати в/ч НОМЕР_1 повернути ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі.
В обгрунтування позовних вимог позивач зазначає про незаконне вилучення в нього особистих речей, та посилається на ознаки свавільності і протиправності в діях майора ОСОБА_2 , що призвело до істотного порушення законних інтересів позивача та його майнового права, захист якого гарантовано ст.41 Конституції України.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 позовну заяву залишено без руху та надано позивачеві термін - п`ять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання:
- позовної заяви зі складом учасників справи та змістом позовних вимог до суб`єкта владних повноважень з урахування ч. 1 ст. 5 КАС України, з примірником для відповідача (визначитись та звернути позовні вимоги або до відповідної Військової частини або до командування Військової частини із визначенням посадової особи, дії чи бездіяльність якої просить визнати неправомірними позивач);
- обґрунтування підстав звільнення позивача від сплати судового збору;
- належно засвідчених копій доказів, що підтверджують особу позивача, довідки про присвоєння ІК, та належно засвідчені копії доказів, що підтверджують місце реєстрації (проживання, перебування) позивача за адресою: АДРЕСА_1 , з урахуванням вимог ст. 25, п. 2 ч. 5 ст. 160, п. 4 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України;
- заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду з доказами поважності причин його пропуску.
Позивачем 15.08.2022 через канцелярію суду надано заяву про усунення недоліків позовної заяви, до якої надано заяву про звільнення від сплати судового збору, клопотання про поновлення пропущеного строку звернення до суду, копію паспорта та РНОКПП та позовну заяву з уточненими вимогами:
-визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 25.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належного йому ноутбука «SAMSUNG» із зарядним пристроєм;
-визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 27.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належних йому мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів;
-визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - залишення без реагування рапортів №1, №4 від 13.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про повернення майна;
-зобов`язати в/ч НОМЕР_1 повернути ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі.
- заяву про поновлення строку звернення до суду з зазначенням інших поважних причин пропуску строку звернення до суду, оскільки визначені у клопотанні від 15.08.2022 обставини судом визнані неповажними;
-докази, що підтверджують особу позивача для суду та для відповідача, що засвідчені належним чином.
29.08.2022 від позивача супровідним листом надійшли документи на виконання ухвали від 23.08.2022.
Згідно довідки від 12.09.2022 №112 суддя Калугіна Н.Є. перебувала у щорічній відпустці з 26.08.2022 по 09.09.2022.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 15.09.2022 заяву позивача про поновлення строку звернення до суду задоволено, визнано поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновлено ОСОБА_1 строк звернення до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " про визнання неправомірними дій та бездіяльності, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене провадження в адміністративній справі. Повідомлено сторін, що розгляд справи відбудеться без повідомлення (виклику) учасників справи у приміщенні Дніпропетровського окружного адміністративного суду.
Роз`яснено відповідачу про необхідність подати до суду відзив на позов, а також всі письмові та електронні докази - у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання зазначеної ухвали, дотримуючись, вимог ст. 162 КАС України. Витребувано від Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у термін, що встановлений для подачі відзиву на позовну заяву, засвідчені належним чином копії усіх документів, що прямо чи опосередковано стосуються предмету спору.
29.09.2022 від позивача надійшло клопотання про витребування у відповідача доказів. Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 позивачу відмовлено у задоволенні клопотання про витребування доказів, у зв`язку із порушенням процесуальних норм при його поданні.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 витребувано у позивача, у термін 5 днів з дня отримання даної ухвали суду, засвідчені належним чином копії рапортів №1, №4 від 13.05.2022; витребувано у Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 ", у термін 5 днів з дня отримання даної ухвали суду, засвідчені належним чином копію витягу з журналу реєстрації рапортів у Військовій частині НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " за період з 11.05.2022 по 13.05.2022 або витяг з іншого документа, який згідно Інструкції з діловодства у ЗСУ передбачений для фіксування та/або реєстрації рапортів військовослужбовців до Військової частини, у даному випадку - НОМЕР_1 , за період з 11.05.2022 по 13.05.2022.
31.10.2022 від відповідача засобами електронного зв`язку надійшов відзив на позов, з клопотанням про поновлення строку на подання відзиву.
31.10.2022 від відповідача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи копії наступних документів:
- наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.04.2022 № 27, призначення майора ОСОБА_2 тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 ;
- наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.06.2022 № 30, призначення майора ОСОБА_2 на посаду командира військової частини НОМЕР_1 ;
- акту службового розслідування від 30.05.2022 року з додатками,
- акту службового розслідування від 27.04.2022 року з додатками,
- акту службового розслідування від 29.06.2022 року з додатками,
- витяг з журналу реєстрації рапортів у військовій частині НОМЕР_1 за період з 11.05.2022 року по 13.05.2022 року;
- витяг з ЄРДР від 24.06.2022 року.
02.11.2022 від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, згідно якої позивач просить уточнити позовні вимоги та зазначає, що предметом позовних вимог є визнання судом неправомірною бездіяльність відповідача залишення без реагування рапортів №1, 4 від 11.05.2022 про повернення майна. До заяви, серед іншого надано копії рапортів №1, 4 від 11.05.2022.
Ухвалою суду від 07.11.2022 заяву про уточнення позовних вимог - залишено без руху, надано позивачеві термін - десять календарних днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, шляхом надання: заяви про поновлення строку звернення до суду із заявою про уточнення позовних вимог.
07.11.2022, за клопотання позивача про ознайомлення його з матеріалами справи в електронному вигляді, судом направлено на електронну адресу позивача матеріали справи.
02.11.2022 від позивача надійшло клопотання про продовження строку на надання заперечень на відзив на термін, необхідний для знайомлення з матеріалами справи.
09.11.2022 від відповідача до суду надійшли додаткові пояснення з приводу функціональних обов`язків старшого лейтенанта ОСОБА_3 та майора ОСОБА_2 в період з 17.04.2022 по 04.06.2022.
29.11.2022 ухвалою суду витребувано у відповідача копію Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затверджену наказом Генерального штабу Збройних Сил України від 07.04.2017 №124.
05.12.2022 від відповідача надійшли копії наведених документів.
07.12.2022 позивач звернувся до суду із заявою про ознайомлення з матеріалами справи в приміщенні суду, оскільки у зв`язку із перебоями інтернет зв`язку не мав відомостей про хід розгляду справи. 09.12.2022 позивач ознайомився з матеріалами справи у приміщенні суду.
09.12.2022 від позивача надійшла заява про поновлення пропущеного строку для подання заяви про уточнення позовних вимог.
-визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про повернення майна.
Станом на час прийняття рішення позивач правом надання відповіді на відзив не скористався.
Отже, з урахуванням уточнень до позовної заяви, які прийняті судом, предметом розгляду судом є такі позовні вимоги:
-визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 25.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належного йому ноутбука «SAMSUNG» із зарядним пристроєм;
-визнати неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 27.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належних йому мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів;
-визнати неправомірною бездіяльністю в/ч НОМЕР_1 - залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про повернення майна;
-зобов`язати в/ч НОМЕР_1 повернути ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі.
Вирішуючи дану справу, суд, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.
Позивач був призваний на військову службу по мобілізації осіб рядового та сержантського складу на підставі указів Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 та № 69/2022 і з 01.03.2022 зарахований на посаду головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 .
07.04.2022 у складі цього підрозділу позивач за наказом відбув у зону проведення бойових дій в район смт. Просяна Дніпропетровської області на власному автомобілі «HYUNDAI TUCSON». В якості особистих речей для використання на службі та особистих потреб позивач мав при собі мобільні телефони «SAMSUNG», «Apple iPhone 11», ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм та три цифрові накопичувані.
Обставини щодо наявності у позивача наведеного майна відповідачем не спростовані.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 25.04.2022 №34/250422 смт. Просяна «Про призначення службового розслідування відповідно рапорту офіцера відділення морально-психологічного забезпечення в/ч НОМЕР_3 підполковника ОСОБА_4 від 23.04.2022 вх.№1 за фактом явної непокори та невиконання усних наказів ст. сержантом ОСОБА_1 » проведено службове розслідування та 07.05.2022 складено відповідний акт (а.с. 136-141 т.1).
Проведеним службовим розслідуванням встановлено, що в діях старшого сержанта ОСОБА_1 , який намагався вивезти з території військової частини НОМЕР_1 набої та ЗІП до зброї вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 236 КК України та ч.4 ст. 410 КК України. Оскільки старший сержант ОСОБА_1 не зміг надати документів на особисту зброю, в його діях вбачається ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 236 КК України та ч.4 ст. 410 КК України.
На підставі встановлених в ході розслідування обставин, пропоновано матеріали справи спрямувати до Військової прокуратури та Військової служби правопорядку з метою подальшого притягнення, зокрема, ОСОБА_1 до кримінальної відповідальності. За порушення статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, зокрема, старшого сержанта притягнути до дисциплінарної відповідальності та оголосити сувору догану.
На підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 27.04.2022 №37/270422 «Про призначення службового розслідування» проведено службове розслідування стосовно ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та складено відповідний акт (а.с. 87 95 т.1).
В ході проведеного розслідування, в діях старшого сержанта ОСОБА_1 встановлено явну непокору та невиконання усних наказів прямого командира, неправомірну поведінку під час шикування та підбурювання особового складу до висловлення неправдивих відомостей.
За результатами проведеного службового розслідування запропоновано оголосити старшому сержанту ОСОБА_1 сувору догану та позбавити додаткової грошової винагороди за квітень 2022 та 20% премії за квітень 2022.
Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 36/170522 від 17.05.2022 «Про результати службового розслідування» (а.с. 130-134 т.1), за порушення статей 11, 13, 16 Статуту внутрішньої служби ЗС України, зокрема, старшого сержанта притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану, позбавлено його додаткової грошової винагороди за квітень 2022 та 20% премії за травень 2022. Також наказано спрямувати матеріали службового розслідування, зокрема, щодо ОСОБА_1 до Військової прокуратури та Військової служби правопорядку.
Звертаючись з даним позовом, позивач зазначає, що з відома командування в/ч НОМЕР_1 використовував власні технічні засоби (ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі) в інтересах військової служби для фіксації перебігу тактичної і вогневої підготовки, навчальних стрільб, обставин виконання бойових завдань і заходів по проведенню розвідки, для підтримання безпосереднього телефонного зв`язку з командуванням через відсутність рацій, для підготовки роздрукування службової документації. 23.04.2022 близько 09-15 годині в службовому приміщенні в/ч НОМЕР_1 відносно позивача було вчинено насильницькі дії офіцерами НОМЕР_4 бригади ТРО (в/ч НОМЕР_3 ) старшим лейтенантом ОСОБА_6 та підполковником ОСОБА_4 . Обставини їх вчинення було зафіксовано присутнім при цьому солдатом ОСОБА_7 на телефон «Apple iPhone 11» в присутності свідків - солдата ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . В той же день, 23.04.2022, текст заяви і рапорту, з приводу вказаних незаконних дій, позивач передав за допомогою телефону «SAMSUNG» через месенджер «Сигнал» на адресу керівництва в/ч НОМЕР_3 та майора ОСОБА_2 .
Як вказує позивач, 23.04.2022 майором ОСОБА_2 , у присутності старшого лейтенанта ОСОБА_6 та підполковника ОСОБА_4 в приміщенні розташування розвідувального взводу вилучено у позивача ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм. 27.04.2022 року майор ОСОБА_2 видав розпорядження про проведення на майданчику біля приміщення штабу в/ч НОМЕР_1 обшуку належного позивачу автомобіля «HYUNDAI TUCSON» д.н. НОМЕР_5 із повним розбиранням його внутрішнього облаштування та з вилученням завантаженого в нього майна позивача. Вказані дії проводились за участі старшого лейтенанта ОСОБА_6 та підполковника ОСОБА_4 .
За розпорядженням майора ОСОБА_2 у позивача був вилучений мобільний телефон «SAMSUNG», а надалі і мобільний телефон « Apple iPhone 11».
Позивач зазначає, що 30.04.2022 та повторно 11.05.2022 він звертався до майора ОСОБА_2 із рапортами №№1, 4 про повернення вилучених мобільних телефонів та ноутбука, проте він відмовився їх приймати. В свою чергу військовослужбовці канцелярії штабу в/ч НОМЕР_1 пояснили, що ними отримано вказівку від майора ОСОБА_2 не приймати від позивача та не реєструвати будь-які його рапорти. У зв`язку з цим позивач був змушений залишити вказані рапорти №№1, 4 для подальшого їх розгляду та за участі свідка - солдата ОСОБА_10 там же в канцелярії штабу скласти Акт про відмову у реєстрації рапортів.
В обґрунтування підстав для захисту порушеного права, позивач посилається на те, що в період вчинення вказаних дій майор ОСОБА_2 , який представлявся командиром в/ч НОМЕР_1 не обіймав жодну з посад в ЗСУ і що його призначення відбулось лише 01.06.2022 року. Проте, з 01.06.2022 та на момент звернення із цим позовом вищевказані рапорти не розглянуті по суті.
Отже, позивач посилається на ознаки свавільності і протиправності в діях майора ОСОБА_2 , що призвело до істотного порушення законних інтересів позивача та його майнового права, захист якого гарантовано ст.41 Конституції.
Позивач стверджує, що відповідач припустився неправомірних дій, поводячись упереджено і недобросовісно, використовуючи повноваження не з тією метою, якою вони були надані та з їх перевищенням, а громадянин ОСОБА_2 - присвоївши собі військові повноваження командира в/ч НОМЕР_1 .
Заперечуючи проти позовних вимог, відповідач посилається на нестатутну поведінку старшого сержанта ОСОБА_1 , невиконання усних наказів, явну непокору командуванню під час подій, які відбувались 23.04.2022 та 27.04.2022 на території розташування військової частини НОМЕР_1 , що стало предметом службових розслідувань.
Зі змісту позовної заяви, судом вбачається, що позивач просить визнати неправомірними дії щодо нереагування на рапорти від №1, №4 від 11.05.2022 та фактично оскаржує дії командира В/Ч НОМЕР_1 щодо вилучення у нього особистого майна - мобільні телефони «SAMSUNG», «Apple iPhone 11», ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм та три цифрові накопичувані, при цьому зазначаючи, що командир В/Ч НОМЕР_1 , ОСОБА_11 , діяв без належних повноважень саме командира В/Ч НОМЕР_1 .
Саме такі обставини є предметом дослідження судом під час розгляду даної справи.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що склались між сторонами, суд виходить з наступного.
Розділом ІІ Конституції України передбачені основоположні права, свободи та обов`язки людини і громадянина, серед яких відповідно до статті 65 встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.
Статтею 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 23.05.1992 №2232-XII (далі Закон №2232) також визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону №2232, військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.
Згідно з частиною шостою статті 2 цього ж Закону, одним з видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.
Абзацом четвертим статті 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 № 3543-XII, визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Пунктом 20 частини першої статті 106 Конституції України передбачено, що Президент України приймає відповідно до закону рішення про загальну або часткову мобілізацію та введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях у разі загрози нападу, небезпеки державній незалежності України.
Указом Президента України №69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено про оголошення та проведення загальної мобілізації на території Вінницької, Волинської, Дніпропетровської, Донецької, Житомирської, Закарпатської, Запорізької, Івано-Франківської, Київської, Кіровоградської, Луганської, Львівської, Миколаївської, Одеської, Полтавської, Рівненської, Сумської, Тернопільської, Харківської, Херсонської, Хмельницької, Черкаської, Чернівецької, Чернігівської областей, міста Києва.
Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», постановлено ввести в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.
На момент розгляду цієї адміністративної справи правовий режим воєнного стану в Україні продовжено та не скасовано, а відповідно застосуванню підлягає законодавство, що регулює порядок проходження військової служби по мобілізації в умовах воєнного стану.
Порядок проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України визначений у Положенні про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженому Указом Президента України від 10 грудня 2008 року № 1153/2008 (далі Положення № 1153/2008).
Відповідно до пункту 4 розділу І Положення № 1153/2008 громадяни, які вступили на військову службу за контрактом або за призовом, складають Військову присягу на вірність Українському народу в порядку, визначеному Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України.
Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначені Статутом внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби ЗСУ).
Відповідно до правових норм, зазначених в статтях 4, 6 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, повсякденне життя і службова діяльність військовослужбовців регулюються Конституцією України, законами України, цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Вимоги цього Статуту зобов`язаний знати й сумлінно виконувати кожен військовослужбовець.
Внутрішня служба - це система заходів, що вживаються для організації повсякденного життя і діяльності військової частини, підрозділів та військовослужбовців згідно з цим Статутом та іншими нормативно-правовими актами. Внутрішня служба здійснюється з метою підтримання у військовій частині порядку та військової дисципліни, належного морально-психологічного стану, які забезпечують постійну бойову готовність та якісне навчання особового складу, збереження здоров`я військовослужбовців, організоване виконання інших завдань.
Згідно з статтями 16 та 17 Статуту внутрішньої служби ЗСУ кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями. На військовослужбовців під час перебування на бойовому чергуванні, у внутрішньому і гарнізонному наряді, а також під час виконання інших завдань покладаються спеціальні обов`язки. Ці обов`язки та порядок їх виконання визначаються законами і статутами Збройних Сил України, а також іншими нормативно-правовими актами, що приймаються на основі законів і статутів Збройних Сил України.
При цьому, правовими нормами статті 11 Статуту внутрішньої служби ЗСУ передбачено, що необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців такі обов`язки: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; додержуватися правил військового вітання, ввічливості й поведінки військовослужбовців, завжди бути одягненим за формою, чисто й охайно.
Стосовно позовних вимог щодо визнання неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 25.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належного йому ноутбука «SAMSUNG» із зарядним пристроєм та визнання неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 27.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належних йому мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів.
Відповідно до статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч.1 ст. 78 КАС України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
У відзиві на позов, відповідачем зазначено, що після завершення службових розслідувань, вилучені особисті речі позивача, що знаходяться на відповідальному зберіганні в військовій частині НОМЕР_1 , та про які позивач заявляє у позові, згідно усного розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 , мають бути повернуті позивачу або його належному представнику, як тільки він з`явиться за місцем несення служби.
Отже, відповідачем фактично визнані обставини щодо вилучення у позивача речей, про повернення яких заявлено у позові, а також знаходження їх на зберіганні у військовій частині НОМЕР_1 .
Тому, судом вважаються доведеними обставини щодо вчинення відповідачем дій стосовно вилучення у позивача ноутбука «SAMSUNG», мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів.
Разом з тим, досліджуючи вказані дії на предмет їх відповідності нормам Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, суд зазначає про таке.
Відповідно до пунктів 1 - 6 розділу І Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених статутами Збройних Сил України та іншим законодавством України.
Військова дисципліна грунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.
Військова дисципліна досягається шляхом:
виховання високих бойових і морально-психологічних якостей військовослужбовців на національно-історичних традиціях українського народу та традиціях Збройних Сил України, патріотизму, свідомого ставлення до виконання військового обов`язку, вірності Військовій присязі;
особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України;
формування правової культури військовослужбовців;
умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу;
зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих;
підтримання у військових з`єднаннях, частинах (підрозділах), закладах та установах необхідних матеріально-побутових умов, статутного порядку;
своєчасного і повного постачання військовослужбовців встановленими видами забезпечення;
чіткої організації і повного залучення особового складу до бойового навчання.
Військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:
Додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів;
бути пильним, зберігати державну таємницю;
додержуватися визначених статутами Збройних Сил України правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство;
виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;
поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків;
не вживати під час проходження військової служби (крім медичного призначення) наркотичні засоби, психотропні речовини чи їх аналоги, а також не вживати спиртні напої під час виконання обов`язків військової служби.
за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.
Стан військової дисципліни у військовій частині (підрозділі), закладі, установі та організації визначається здатністю особового складу виконувати в повному обсязі та в строк поставлені завдання, морально-психологічним станом особового складу, спроможністю командирів підтримувати на належному рівні військову дисципліну.
Стосовно кожного випадку правопорушення командир зобов`язаний прийняти рішення щодо необхідності притягнення винного до відповідальності залежно від обставин скоєння правопорушення, ступеня вини, попередньої поведінки порушника та розміру завданих державі та іншим особам збитків, а також з урахуванням бойового імунітету, визначеного Законом України "Про оборону України".
Діяльність командира щодо підтримання військової дисципліни оцінюється не кількістю накладених ним дисциплінарних стягнень, а виконанням обов`язків з додержанням вимог законів і статутів Збройних Сил України, повним використанням дисциплінарної влади для наведення порядку і запобігання порушенням військової дисципліни.
Кожний військовослужбовець зобов`язаний сприяти командирові у відновленні та постійному підтриманні порядку й дисципліни.
Командир, який не забезпечив додержання військової дисципліни та не вжив заходів для її відновлення, несе встановлену законом відповідальність.
Право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати, крім випадку віддання явно злочинного наказу чи розпорядження. Наказ має бути виконаний сумлінно, точно та у встановлений строк.
Відповідальність за наказ несе командир, який його віддав.
У разі непокори чи опору підлеглого командир зобов`язаний для відновлення порядку вжити всіх передбачених статутами Збройних Сил України заходів примусу аж до притягнення його до кримінальної відповідальності.
Командир зобов`язаний вжити заходів щодо затримання підлеглого при вчиненні або здійсненні ним замаху на вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного із непокорою, опором чи погрозою начальнику, застосуванням насильства, самовільним залишенням військової частини або місця служби, ухиленням від військової служби чи дезертирством, із негайним доставлянням затриманого до уповноваженої службової особи або вжити заходів щодо негайного повідомлення уповноваженої службової особи про затримання та місцезнаходження особи, яка підозрюється у вчиненні діяння з ознаками кримінального правопорушення.
Аналіз наведених положень дає підстави для висновку про те, що командир військового формування, в даному випадку військової частини, повинен забезпечувати дотримання військової дисципліни, та вживати всіх законодавчо можливих заходів щодо попередження вчинення військовослужбовцем правопорушень.
Згідно наданих до матеріалів справи актів службового розслідування, проведених 17.05.2022 та 30.05.2022, а також наказів від 17.05.2022 №36/170522 та 21.05.2022 № 200/1, вбачається, що ОСОБА_1 неодноразово притягнуто до дисциплінарної відповідальності та оголошено сувору догану, позбавлено додаткового грошового забезпечення та премії.
Зокрема, згідно акту службового розслідування, проведеного 17.05.2022, під час проведення розслідування встановлено, що в діях старшого сержанта ОСОБА_1 , який намагався вивезти з території військової частини НОМЕР_1 набої та ЗІП до зброї, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 ККУ та ч.4 ст. 410 ККУ. Оскільки старший сержант ОСОБА_1 не зміг надати документів, на особисту зброю, в його діях вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 ККУ та ч.4 ст. 410 ККУ. В діях солдата ОСОБА_5 , серед особистих речей якого було виявлено набої калібру 7,62 мм та ЗІП до зброї, вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 402 ККУ.
На підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_1 старшому сержанту ОСОБА_1 оголошено сувору догану, позбавлено його додаткової грошової винагороди за квітень 2022 та 20% премії за травень 2022. Також наказано спрямувати матеріали службового розслідування, зокрема, щодо ОСОБА_1 до Військової прокуратури та Військової служби правопорядку.
Згідно акту службового розслідування, проведеного 30.05.2022, під час розслідування встановлено, що 23.04.2022 року під час ранкового шикування особового складу старший сержант ОСОБА_1 поводив себе агресивно, нецензурно облаяв старшого лейтенанта ОСОБА_12 , ініціював сварку, ігнорував команди старших за званням військовослужбовців, нехтував положеннями статті 26 Стройового статуту ЗСУ.
Старший сержант ОСОБА_1 поводився агресивно, зухвало, з неповагою та явною провокацією до бійки зі старшим лейтенантом ОСОБА_12 .
Вказані дії призвели до погіршення дисципліни у підрозділі, а саме порушення дисципліни та норм поведінки військовослужбовцями розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 , що в цілому негативно вплинуло на боєготовність та морально-психологічний стан військової частини НОМЕР_1 .
Вина головного сержанта розвідувального взводу військової частини НОМЕР_1 старшого сержанта ОСОБА_1 виражається у недбалому ставленні до військової служби, непокорі, відмові від виконання законних вимог командира, перевищенням влади та службових повноважень, неповаги до командирів.
Відповідно до наказу командира В/Ч НОМЕР_1 від 21.05.2022 №200/1, старшого сержанта ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності, оголошено сувору догану, позбавлено додаткового грошового забезпечення за квітень 2022 року, 20% премії за квітень 2022, наказано матеріали службового розслідування направити до Військової прокуратури.
Вище наведені накази позивачем не оскаржені, а факти, встановлені під час службових розслідувань не спростовані, відповідних доказів в матеріалах справи не має.
Отже, обставини зафіксовані в актах службових розслідувань свідчать, що командиру військової частини як особі, яка забезпечує військову дисципліну, в ситуації яка склалась 23.04.2022 та 27.04.2022 у розташуванні Військової частини НОМЕР_1 , необхідно було вчинити дії і щодо заходів примусу, зокрема, таких як вилучення особистих речей, з метою нормалізації ситуації серед військовослужбовців, недопущення дестабілізації поведінки та розладу морально-психологічного стану підлеглих, забезпечення дотримання вимог Статуту, відновлення військового порядку тощо.
Більш того, в умовах воєнного стану, під час повномасштабної війни з російською федерацією, така поведінка військовослужбовців не повинна бути допущена.
В матеріалах даної справи відсутні докази, які б свідчили про мету, з якої командиром частини вилучені ноутбук та телефони у позивача. Однак, як зазначалось, матеріали службових розслідувань направлені до Військової прокуратури та Військової служби правопорядку Збройних Сил України, де і буде надана кваліфікація наведеним обставинам, подіям та діям відповідних осіб.
Разом з тим, з матеріалів справи також вбачається, що 04.06.2022 старшим сержантом ОСОБА_1 покинуто розташування Військової частин НОМЕР_1 .
Як встановлено судом, відповідач не заперечує проти того факту, що вилучені у позивача речі знаходяться на відповідальному зберіганні у В/Ч НОМЕР_1 та після прибуття позивача до розташування, ці речі йому будуть повернуті.
Здійснивши оцінку наданих сторонами доказів в їх сукупності, дослідивши обставини наведені сторонами у заявах по суті справи, суд не знаходить підстав для задоволення позову в частині визнання неправомірними дії в/ч НОМЕР_1 щодо вилучення 25.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належного йому ноутбука «SAMSUNG» із зарядним пристроєм та визнання неправомірними діями в/ч НОМЕР_1 вилучення 27.04.2022 у ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належних йому мобільних телефонів «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та трьох електронних накопичувачів, та в цій частині відмовляє у задоволенні позовних вимог, враховуючи також і те, що такі дії командира виправдовувались умовами воєнного стану та ситуацією яка склалась у Військовій частині НОМЕР_1 під час подій 23.04.2022 та 27.04.2022 в умовах воєнного стану.
Стосовно позовних вимог про визнання неправомірною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 щодо залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022.
За нормами статті 12 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, про все, що сталося з військовослужбовцем і стосується виконання ним службових обов`язків, та про зроблені йому зауваження військовослужбовець зобов`язаний доповідати своєму безпосередньому начальникові, крім тих обставин, щодо надання яких є пряма заборона у законі (таємниця сповіді, лікарська таємниця, професійна таємниця захисника, таємниця нарадчої кімнати тощо).
Із службових та особистих питань військовослужбовець повинен звертатися до свого безпосереднього начальника, а якщо він не може їх вирішити - до наступного прямого начальника (стаття 14 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України).
Відповідно до пункту 2.1.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, затвердженої наказом Генерального штабу Збройних Сил України 07.04.2017 №124, (далі Інструкція з діловодства у Збройних Силах України), рапорт (заява) - письмове звернення військовослужбовця (працівника) до вищої посадової особи з проханням (надання відпустки, матеріальної допомоги, поліпшення житлових умов, переведення,- звільнення тощо) чи пояснення особистого характеру.
Так, як вже зазначалось вище рапорти позивача стосувалися прохання (вимоги) повернути йому його особисті речі.
Відповідно до розділу 3.9 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України «Реєстрація документів», реєстрація документів полягає у веденні запису облікових даних про документ за встановленою реєстраційною формою, який підтверджує факт створення, відправлення або одержання документа шляхом проставлення на ньому індексу з подальшим записом у зазначених формах необхідних відомостей про документ. Реєстрація документів проводиться з метою забезпечення їх обліку, контролю за виконанням і оперативним використанням наявної в документах інформації. Реєструються документи незалежно від способу їх доставки, передачі чи створення. Подавати на розгляд командиру (керівнику) незареєстровані документи забороняється.
Отже, обов`язок щодо реєстрації рапортів та подання його до розгляду(виконання) лежить на службі діловодства військової частини.
Однак, будь-якої відповіді чи рішень стосовно розгляду питання, порушеного позивачем у рапортах відповідач не надав (не прийняв). Доказів зворотного матеріали справи не містять.
Крім того, у разі якщо заява чи рапорти подавалися за невстановленою формою, не за командою, чи містять інші недоліки у їх поданні, направленні, то заявника жодним чином не повідомлено про це, а так само не роз`яснено порядок подання рапортів відповідного змісту.
Суд звертає увагу, що на даний час законодавством чітко не визначено та не передбачено ряд моментів при подачі рапортів військовослужбовцями - реєстрація, термін розгляду, оформлення відповіді командира по суті.
Разом з тим, наведені вище положення передбачають право військовослужбовця на подання рапортів з питань, що виникають під час проходження військової служби, а також обов`язок відповідальних осіб військової частини прийняти рапорти та зареєструвати їх у журналі вхідної кореспонденції.
Також згідно з пунктом 3.11.6 Інструкції з діловодства у Збройних Силах України, документи, в яких не зазначено строк виконання, повинні бути виконані не пізніше ніж за 30 календарних днів із моменту реєстрації документа у військовій частині (установи), до якої надійшов документ.
До того ж, у будь-якому випадку, командир військової частини за результатами розгляду рапорту (заяви) військовослужбовця, зобов`язаний протягом місяця розглянути рапорт (заяву) військовослужбовця та надати відповідь по суті порушених питань. При цьому суд не ставить під сумнів право командира діяти на власний розсуд одноосібно приймаючи відповідні рішення з цього приводу.
Водночас під час розгляду справи відповідачем не надано суду жодних доказів щодо розгляду та надання відповіді, прийняття будь-якого рішення з приводу поданих рапортів №1, №4 від 11.05.2022, чи-то задоволення, чи-то відмови, що свідчить про допущену ним бездіяльність.
До того ж, відповідачем взагалі не наведено у відзиві на позов доводів щодо обставин, з яких рапорти позивача №1, №4 від 11.05.2022 не зареєстровані у Журналі реєстрації вхідних документів В/Ч НОМЕР_1 та не розглянуті командиром В/Ч НОМЕР_1 .
Отже, судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо не реєстрації та не розгляду рапортів позивача №1, №4 від 11.05.2022.
Таким чином, з урахуванням способів захисту порушеного права, передбачених статтею 5 КАС України, задоволенню підлягають позовні вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про повернення майна.
Щодо вимог зобов`язального характеру про зобов`язання в/ч НОМЕР_1 повернути ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі, судом встановлено таке.
Дана вимога має похідний характер від основної вимоги щодо визнання протиправною бездіяльність в/ч НОМЕР_1 стосовно залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022 ст. сержанта в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 про повернення майна. Тобто, позивач фактично просить суд зобов`язати відповідача відреагувати на спірні рапорти від 11.05.2022 шляхом прийняття рішення про повернення спірного майна.
Відповідно до ч. 1 ст. 6 КАС України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Відповідно до ст. 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав людини є головним обов`язком держави.
Відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом №475/97-ВР від 17.07.1997, кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.
Отже, обираючи спосіб захисту порушеного права, слід зважати й на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.
Згідно Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 на 316-й нараді, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.
Здійснюючи судочинство Європейський суд неодноразово аналізував наявність, межі, спосіб та законність застосування дискреційних повноважень національними органами, їх посадовими особами. Зокрема, в рішенні Європейського суду з прав людини від 17.12.2004 року у справі «Педерсен і Бодсгор проти Данії» зазначено, що здійснюючи наглядову юрисдикцію, суд, не ставлячи своїм завданням підміняти компетентні національні органи, перевіряє, чи відповідають рішення національних держаних органів, які їх винесли з використанням свого дискреційного права, положенням Конвенції та Протоколів до неї. Суд є правозастосовчим органом та не може підміняти державний орган, рішення якого оскаржується, приймати замість нього рішення, яке визнається протиправним, інше рішення, яке б відповідало закону, та давати вказівки, які б свідчили про вирішення питань, які належать до компетенції такого суб`єкта владних повноважень.
Дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених проектом нормативно-правового акта.
Враховуючи, що прийняття того чи іншого рішення за результатами розгляду заяв, скарг, рапортів тощо, знаходиться виключно у повноваженнях та компетенції командира військової частини, а також враховуючи, що судом встановлена протиправна бездіяльність відповідача щодо залишення без реагування спірних рапортів, суд зазначає, що у такий спосіб - зобов`язати в/ч НОМЕР_1 повернути ст. сержанту в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_1 належні йому на праві власності ноутбук «SAMSUNG» із зарядним пристроєм до нього, мобільні телефони «SAMSUNG», «Аррle iPhone 11» та три електронних накопичувачі, позовні вимоги не можуть бути задоволені.
Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч. 4 ст. 245 КАС України у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд. У випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.
Таким чином, з урахуванням вищенаведених висновків суду, такі позовні вимоги мають бути задоволені у наступний спосіб - зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 розглянути рапорти №1, №4 від 11.05.2022 старшого сержанта ОСОБА_1 .
Стосовно доводів позивача про відсутність у майора ОСОБА_2 повноважень командира Військової частини НОМЕР_1 станом на час, коли відбувались події, наведені позивачем у позові (квітень-травень 2022) суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази, встановив наступне.
Відповідно до наказу командира Військової частини НОМЕР_2 від 01.04.2022 № 8, майор ОСОБА_2 , який перебував на посаді провідного інженера групи контролю якості 227 військового представництва Міністерства оборони України, прибув у відрядження до Військової частини НОМЕР_2 .
Згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 17.04.2022 № 27, відповідно до пункту 4-1 частини 1 статті 252 Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України, затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008 № 1153/2008, майора ОСОБА_2 призначено тимчасово виконуючим обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до наказу Головнокомандувача Збройних Сил України від 29.05.2022 № 666 майора ОСОБА_2 було призначено командиром військової частини НОМЕР_1 та згідно наказу командира військової частини НОМЕР_2 від 04.06.2022 майор ОСОБА_2 прийняв посаду та приступив до виконання обов`язків командира військової частини НОМЕР_1 .
Відповідно до абзацу другого пункту 9 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, під час тимчасового виконання обов`язків, якщо про це оголошено наказом, командир користується дисциплінарною владою відповідно до посади, яку він обіймає тимчасово.
Отже, з наведеного вбачається, що майора ОСОБА_2 призначено на посаду тимчасово виконуючим обов`язки командира в/ч НОМЕР_1 з 17.04.2022, тому під час подій які наведені позивачем у позові, майор ОСОБА_2 тимчасово мав повноваження командира військової частини, чим спростовуються доводи позивача зазначені у позові щодо самовільного присвоєння ОСОБА_2 повноважень командира військової частини НОМЕР_1 .
Решта доводів та заперечень сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші проти України від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).
Згідно з ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.
Відповідно до ст.90 КАС України, суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Відповідно до ч.ч.1-3 ст.242 КАСУ, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Оцінивши кожен доказ, який є у справі щодо його належності, допустимості, достовірності та їх достатності і взаємного зв`язку у сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню.
Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, розподіл судових витрат не здійснюється.
Керуючись ст. 2, 5, 14, 241-246, 255, 263, 295, 297 КАС України суд, -
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправною бездіяльність Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " стосовно залишення без реагування рапортів №1, №4 від 11.05.2022 старшого сержанта ОСОБА_1 про повернення майна.
Зобов`язати командира Військової частини НОМЕР_1 Регіонального управління Сил територіальної оборони " ІНФОРМАЦІЯ_1 " (код відокремленого підрозділу: НОМЕР_6 , адреса: АДРЕСА_2 ) розглянути рапорти №1, №4 від 11.05.2022 старшого сержанта ОСОБА_1 (ІНН: НОМЕР_7 , адреса: АДРЕСА_1 ).
У задоволенні іншої частини позову відмовити.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 26 грудня 2022 року

Суддя Н.Є. Калугіна