Справа № 126/2248/22
Суддя: Рудь О. Г.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 126/2248/22

Провадження № 2-а/126/29/2022

"19" грудня 2022 р. м. Бершадь

Бершадський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді Рудя О.Г.

секретар Кучанська В. М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бершадь адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду і просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 670736, винесену 31.10.2022 стосовно нього за ч. 2 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у адміністративній справі закрити.

Свої вимоги мотивує тим, що 31.10.2022 стосовно нього було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 670736, у зв`язку з тим, що 31.10.2022 о 15 год. 15 хв. в м. Бершадь по вул. Покровська він керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 та мав при собі посвідчення водія, встановлений строк дії якого закінчився 20.08.2021 року. Після перевірки документів працівниками поліції і була винесена оскаржувана постанова, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 3400 грн. за ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Згідно змісту постанови вбачається, що «31.10.2022 о 15 год. 15 хв. в м. Бершадь по вул. Покровська водій ОСОБА_1 керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 при цьому не мав права керування т.з. відповідної категорії, чим порушив вимоги п.п. 2.1 а ПДР України, чим скоїв правопорушення передбачене ч. 2 ст. 126 КУпАП України.».

З рішенням відповідача не погоджується, вважає себе невинним, а оскаржувану постанову необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Вказує, що постановою КМУ від 03.03.2022 № 184 установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з`явився подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити.

Відповідач свого представника в судове засідання не направив. Представник Ю.Дмитрук подала до суду відзив, згідно якого просить залишити без змін оскаржувану постанову, а позовну заяву без задоволення. Зазначила, що норми постанови КМУ від 03.03.2022 № 184 приймалися саме з метою врегулювання окремих питань щодо допуску водіїв до керування транспортними засобами у період воєнного стану і були спрямовані на врегулювання тих правовідносин, які виникли саме у зв`язку із введенням воєнного стану. Під час перевірки документів у позивача було виявлено, що термін посвідчення водія закінчився 20.08.2021 тобто ще до початку військових дій, тому оскільки строк дії посвідчення водія позивача закінчився 20.08.2021, на нього не поширюється дія норми підпункту 1 пункту 1 постанови КМУ № 184 від 03.03.2022 і він не може бути допущений до керуванням транспортним засобом на період воєнного стану. З моменту закінчення строку дії посвідчення водія, позивач повинен був керуватися чинними на той період нормами, які були чіткими і передбачуваними, зокрема п. 25-1 Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуск громадян до керування транспортними засобами, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.05.1995 № 340 і для здійснення керування транспортним засобом повинен був здійснити обмін посвідчення водія.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 5 КАС України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом, зокрема, визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Згідно з п.1 ч.1 ст.19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

За нормою п.1 ч.1 ст. 20 КАС України місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні: адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.

Рішення відповідача - постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є правовим актом індивідуальної дії.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Неправомірні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, прийняті з порушенням прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, можуть бути оскаржені в порядку адміністративного судочинства. Це право передбачено ч. 2 ст. 55 Конституції України та статтею 6 КАС України.

Згідно зі ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Ч. 2 ст. 126 КУпАП передбачена адміністративна відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом.

Відповідно до пункту 1.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 (далі ПДР України), ці Правила відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), мають ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Відповідно до пункту 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Згідно статті 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

У відповідності до ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до частин 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 введено в Україні воєнний стан, який у подальшому неодноразово продовжено.

Підпунктом 1 пункту 1 постанови КМУ № 184 від 03.03.2022 встановлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Судом встановлено, що посвідчення водія позивачу видано вперше 20.08.2019, у якому строк дії встановлено до 20.08.2021.

Відтак, 31.10.2022 позивач керував автомобілем ВАЗ 21099 д.н.з. НОМЕР_1 маючи посвідчення водія у якого термін дії закінчився 20.08.2021.

Разом з тим, підпунктом 1 пункту 1 Постанови Кабінету міністрів України № 184 від 03.03.2022, на час воєнного стану, дозволено керувати транспортним засобом при наявності посвідчення водія відповідної категорії, виданого вперше строк дії якого закінчився.

Зазначене свідчить про те, що незважаючи на те, що строк дії посвідчення водія закінчився 20.08.2021, на момент складання постанови, позивач ОСОБА_1 мав право керувати транспортним засобом.

При цьому суд не приймає до уваги заперечення відповідача щодо терміну закінчення строку дії посвідчення водії позивача до введення воєнного стану, оскільки постановою КМУ від 03.03.2022 року № 184 не встановлено термінів щодо строків закінчення дії посвідчень.

Таким чином, під час складання оскаржуваної постанови відповідач не з`ясував наведених обставин, а відтак оскаржувана постанова прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

Беручи до уваги, що відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України обов`язок доказування в даних справах покладається на відповідача суд дійшов висновку, що саме ним не надано доказів, які підтверджують наявність у діях позивача складу правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП та факт вчинення ним порушення пункту 2.1 а ПДР України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ч. 3 п. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності суд має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Враховуючи викладене, оцінюючи докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, приймаючи до уваги відсутність належних доказів вчинення позивачем адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 126 КУпАП, суд вважає, що вина ОСОБА_1 недоведена, а тому постанову у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 слід скасувати, провадження у справі закрити.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 139 КАС України при задоволені позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 126, 251, 280, 288, 293 КУпАП, ст.ст. 2, 5, 9, 72 - 77, 90, 139, 243 - 246, 250, 268, 286 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД № 670736, винесену 31.10.2022 стосовно ОСОБА_1 за частиною 2 статті 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в розмірі 3400 грн., а провадження у адміністративній справі закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУНП у Вінницькій області (вул. Театральна, 10 м. Вінниця, 21050, ) на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору за подання позову до суду в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Сьомого апеляційного адміністративного суду. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О. Г. Рудь