Справа № 380/16744/22
Суддя: Хома Олена Петрівна
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Хоми О.П., розглянувши у письмовому провадженні в м. Львові в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ), в інтересах якого діє адвокат Козій Тарас Васильович, звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (далі відповідач, ГУ ПФУ у Львівській області), у якому просить:

- визнати протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку та виплати пенсії позивачу в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановлення для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з належними доплатами, надбавками та допомогами, відповідного до чинного законодавства;

- зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату пенсії позивачу в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановлення для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», з належними доплатами, надбавками та допомогами, відповідного до чинного законодавства.

В обґрунтування заявлених позовних вимог зазначив, що позивач з 14.04.2022 перебуває на обліку у ГУ ПФУ у Львівській області та отримує пенсію по ІІІ групі інвалідності. Вказує на те, що звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням стажу підземних робіт в розмірі, визначеному статтею 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VІ (далі - Закон №345-VІ). Відповідач листом відмовив у такому перерахунку з підстав відсутності відповідного стажу, що дає право на обчислення пенсії у розмірі, визначеному статтею 8 Закону №345-VІ, за періоди роботи на посаді гірником підземним на маркшейдерських роботах. Не погоджуючись з такою відмовою, позивач звернувся з даним позовом до суду.

ГУ ПФУ у Львівській області щодо задоволення позову заперечило з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву, суть яких полягає у такому. При призначенні пенсії позивачу періоди роботи на посаді гірником підземних на маркшейдерських роботах з 08.06.2001 по 31.01.2011, з 01.02.2011 по 25.10.2011, з 27.10.2011 по 30.09.2014 не зараховано до стажу, що дає право на обчислення пенсії у розмірі, визначеному статтею 8 Закону №345-VІ, оскільки дія статей 1 та 8 вказано закону не поширюється на працівників, зазначених в позиціях «г», «д», «е» підрозділу 1 розділу І Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою суду від 23.11.2022 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін.

Відповідачем 14.12.2022 (вх. №78349) подано відзив на позовну заяву.

Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, дослідивши докази, якими вони обґрунтовуються, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Львівській області у зв`язку із призначенням пенсії по III групі інвалідності внаслідок професійного захворювання відповідно до положень Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що підтверджується пенсійним посвідченням Серії НОМЕР_1 від 14.04.2022.

На час звернення до відповідача ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , досяг 39 річного віку.

Позивач 02.09.2022 звернувся до відповідача із заявою про перерахунок пенсії із врахуванням стажу підземних робіт за списком №1 в розмірі, визначеному статтею 8 Закону №345-VІ.

ГУ ПФУ у Львівській області листом від 29.09.2022 №13743-13641/К-52/8-1300/22 відмовило у проведенні перерахунку пенсії та у зарахуванні стажу періоди роботи на посаді гірником підземним на маркшейдерських роботах з тих підстав, що дія статей 1 та 8 Закону №345-VІ поширюється на працівників, передбачених пунктами «а», «б», «в» та не поширюється на працівників, передбачених пунктами «г», «д», «е» підрозділу І «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин, в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві шахт, рудників, копалень» розділу І «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджених постановами Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 та від 16.01.2003 №36.

При цьому ГУ ПФУ у Львівській області вказало, що відповідно до довідок №23к/47 від 09.02.2022 за періоди роботи з 01.02.2011 по 25.10.2011 на ВП «Шахта «Лісова» ДП «Львіввугілля» та №171 від 08.04.2022 за періоди роботи з 08.06.2001 по 13.12.2021 2011 на ВП «Шахта «Межирічанська» ДП «Львіввугілля», позивач працював на підземних роботах 50 і більше відсотків робочого часу на рік за професією (гірник на маркшейдерських роботах) віднесеною до Списку №1 розділу І підрозділу «г» постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162.

Не погодившись з відмовою відповідача у зарахуванні до стажу роботи за Списком № 1 періоду роботи за професію гірник на маркшейдерських роботах та відмову у перерахунку пенсії у відповідності до статті 8 Закону №345-VІ, позивач звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні спору суд керувався таким.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Умови призначення пенсії по інвалідності визначені розділом IV Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV(далі - Закон №1058-IV).

Відповідно до частин 1, 3 статті 30 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону. Пенсія по інвалідності від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання призначається відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності».

Статтею 32 Закону №1058-IV встановлено, що особи, яким установлено інвалідність, мають право на пенсію по інвалідності, залежно від групи інвалідності, за наявності такого страхового стажу на час настання інвалідності або на день звернення за пенсією: для осіб з інвалідністю II та III груп - від 38 років до досягнення особою 39 років включно - 8 років.

Згідно з частиною 1 статті 33 Закону №1058-IV пенсія по інвалідності залежно від групи інвалідності призначається в таких розмірах: особам з інвалідністю I групи - 100 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю II групи - 90 відсотків пенсії за віком; особам з інвалідністю III групи - 50 відсотків пенсії за віком, обчисленої відповідно до статей 27 і 28 цього Закону.

Надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів визначає Закон №345-VІ.

Дія цього Закону, згідно зі статтею 1 поширюється на працівників, які видобувають вугілля, залізну руду, руди кольорових і рідкісних металів, марганцеві, уранові, магнієві (солі калієво-магнієві та солі магнієві) та озокеритні руди, працівників шахтобудівних підприємств, які зайняті на підземних роботах повний робочий день, та працівників державних воєнізованих аварійно-рятувальних служб (формувань) у вугільній промисловості - за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженим Кабінетом Міністрів України (далі - шахтарі), та членів їх сімей.

Згідно зі статтею 8 Закону №345-VІ передбачено, що мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за Списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Аналіз наведеної норми дає змогу дійти висновку, що мінімальний розмір пенсії у розмірі 80 відсотків середньої заробітної плати шахтаря, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, є додатковою гарантією для шахтарів, які працювали на підземних роботах не менш як 7,5 років для жінок за Списком № 1, яка встановлена на випадок, коли після розрахунку у встановленому законом порядку розміру відповідної пенсії за віком (в тому числі, з урахуванням понаднормового стажу, встановленого статтею 8 Закону №345-VІ така пенсія буде менша ніж три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Крім цього, виходячи з положень наведеної норми, до кола працівників, на яких поширюється дія Закону №345-VІ та встановлені пільги, належать працівники, зазначені у Списку №1, які були зайняті на підземних роботах повний робочий день.

При цьому, таке право не пов`язано з поданням заяви про перерахунок пенсії, воно також кореспондується з нормою частини першої статті 28 Закону № 1058-IV, відповідно до абзацу третього якої мінімальний розмір пенсії особам, на яких поширюється дія Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці», та працівникам, зайнятим повний робочий день під землею обслуговуванням зазначених осіб, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 року для жінок за Списком № 1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи у розмірі 80 відсотків заробітної плати (доходу) застрахованої особи, визначеної відповідно до статті 40 цього Закону, з якої обчислюється пенсія, але менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 отримує пенсію по інвалідності ІІІ групи відповідно до Закону №1058-IV, з врахуванням страхового та пільгового стажу роботи за Списком №1.

Натомість відповідач при призначенні такої пенсії обчислив її розмір без урахування норм абзацу третього частини 1 статті 28 Закону № 1058-IV та норм статті 8 Закону №345-VІ.

Відповідно до розрахунку стажу ОСОБА_2 , наданого відповідачем та наявного у матеріалах справи, страховий стаж позивача становить 20 років 01 місяць 18 дні, з них 19 років 00 місяців 00 днів пільгового стажу за списком №1.

Тобто, відповідачем визнано наявність у позивача 19 років 00 місяців 00 днів пільгового стажу за списком №1.

Вказане свідчить, що ОСОБА_1 відпрацював понад 19 років на підземних роботах за професією гірник на маркшейдерських роботах у шахті котра передбачена Списком №1, з огляду на що він має право на обчислення його пенсії по інвалідності з урахуванням особливостей, передбачених статтею 8 Закону №345-VІ, абзацом 3 частини першої статті 28 Закону 1058-IV.

Щодо інших доводів позивача, якими він обґрунтовує свої позовні вимоги, то суд виходить із пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, відповідно до якого обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Відповідно до вимог частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем вказаного обов`язку не виконано.

Суд зазначає, що доводи відповідача про те, що дія статей 1 та 8 Закону №345-VІ не поширюється на працівників, передбачених пунктами «г», «д», «е» підрозділу 1 «Підземні роботи в шахтах, рудниках і копальнях на видобуванні корисних копалин в геологорозвідці, на дренажних шахтах, на будівництві, шахтах, рудників, копалень» розділу 1 «Гірничі роботи» Списку №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими та особливо важкими умовами праці є безпідставними та судом до уваги не беруться, оскільки аналіз наведених норм не міститься таких застережень або обмежень, пов`язаних із застосуванням зазначених норм.

Відповідно до частини другої статті 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Даючи оцінку поведінці відповідача, яка зумовила звернення позивача до суду з даним позовом, суд дійшов висновку, що відмова відповідача у проведенні перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановлених для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 8 Закону №345-VІ свідчить про бездіяльність відповідача, яка не відповідає визначеним частиною другою статті 2 КАС України критеріям поведінки відповідача у спірних правовідносинах, тому першу позовну вимогу слід задовольнити шляхом визнання такої бездіяльності протиправною.

Друга позовна вимога є похідною від першої, тому також підлягає до задоволення шляхом зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

Оцінюючи зібрані по справі докази в їх сукупності та мотиви суду щодо кожної позовної вимоги, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС України підлягають відшкодуванню за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ у Львівській області понесені позивачем судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 992 грн 40 к., сплаченого за квитанцією №8 від 21.11.2022.

Керуючись ст.ст.6-10, 14, 72-77, 90, 132, 159, 241-246, 262, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити дії, - задовольнити повністю.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) щодо відмови у перерахунку та виплати пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) у розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність, відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VІ.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, 79016, ) провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) в розмірі 80% середньої заробітної плати шахтаря, але не менше як три розміри прожиткового мінімуму, встановлення для осіб, які втратили працездатність відповідно до статті 8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» від 02.09.2008 №345-VІ та здійснити виплату, з урахуванням раніше виплачених сум.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (вул. Митрополита Андрея, буд. 10, м. Львів, ) за рахунок бюджетних асигнувань в користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 к. судових витрат у вигляді судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.П. Хома