Справа № 463/1658/16-а
Суддя: Заверуха Олег Богданович
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 463/1658/16-а пров. № А/857/14040/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого судді Заверухи О.Б.,

суддів Большакової О.О., Ніколіна В.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 Акермана Олега Матвійовича на ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про зобов`язання надати звіт про виконання постанови суду у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському раойні міста Львова про зобов`язання вчинити дії,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Грицко Р.Р.,

час ухвалення рішення не зазначено,

місце ухвалення рішення м. Львів,

дата складання повного тексту рішення не зазначено,

В С Т А Н О В И В:

06 квітня 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова про зобов`язання поновити виплату пенсії за віком з 01 грудня 2012 року у розмірах відповідно до чинного законодавства.

Постановою Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви її представника від 01.12.2015. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2012. Допущено до негайного виконання постанову суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії за віком у межах суми стягнення за один місяць. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії постанови суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання постанови суду, та у місячний строк, з моменту набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення в решта частині.

Ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 16 серпня 2016 року апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м. Львова на постанову Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року у адміністративній справі № 463/1658/16-а за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України у Личаківському районі м.Львова про визнання дій неправомірними та зобов"язання до вчинення дій - повернуто особі, яка її подала.

Постанова Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року набрала законної сили 16 серпня 2016 року.

15 вересня 2016 року відповідачем подано звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року.

Додатковою постановою Личаківського районного суду м. Львова від 21 лютого 2017 року заяву представника ОСОБА_1 Акермана Олега Матвійовича задоволено. Постановлено по справі додаткову постанову, якою зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова перерахувати виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2012 року у розмірі відповідно до чинного законодавства.

Додатковою постановою Львівського апеляційного адміністративного суду від 27 квітня 2017 року апеляційну скаргу управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі в місті Львові задоволено. Скасовано додаткову постанову Личаківського районного суду міста Львова від 21 лютого 2017 року у справі № 463/1658/16-а та прийнято нову, якою у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 про зобов`язання здійснити перерахунок пенсії відмовлено.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2018 року в задоволенні заяви представника ОСОБА_1 Акермана Олега Матвійовича про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень відмовлено. Зобов`язано Личаківське обєднане управління Пенсійного фонду України м. Львова подати у 15-денний строк з дати отримання даної ухвали звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а про визнання дій протиправними та зобовязання до вчинення дій.

Повторний звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року надійшов на адресу Личаківського районного суду м. Львова 20 липня 2018 року.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 23 листопада 2018 року в задоволенні заяви ОСОБА_1 ОСОБА_2 про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень відмовлено.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 12 березня 2019 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково. Ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 23 листопада 2018 року у справі № 463/1658/16-а змінено в частині мотивів відмови в задоволенні заяви про накладення штрафу на керівника суб`єкта владних повноважень. В решті рішення залишено без змін.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 12 вересня 2022 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 ОСОБА_2 про встановлення способу і порядку виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21.06.2016 року у справі № 463/1658/16-а, - відмовлено.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 19 вересня 2022 року у задоволенні заяви представника позивача Акермана Олега Матвійовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

20 вересня 2022 року на адресу Личаківського районного суду м. Львова надійшла заява представника ОСОБА_1 Акермана Олега Матвійовича про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а.

Заява обґрунтована тим, що постановою державного виконавця від 30 серпня 2017 року виконавче провадження № 53189095 щодо виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а закінчено у зв`язку з тим, що боржником винесено розпорядження № 128372 від 23 грудня 2016 року про поновлення виплати пенсії. Вказано, що станом на 20 вересня 2022 року рішення суду не виконано, відповідач відмовляється виплачувати пенсію, посилаючись на п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами та доповненнями). Враховуючи наведене, просить зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області надати звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року по справі № 463/1658/16-а.

Ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року у задоволенні заяви представника позивача Акермана Олега Матвійовича, який діє в інтересах позивача ОСОБА_1 про надання звіту про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова про зобов`язання до вчинення дій відмовлено.

Приймаючи оскаржувану ухвалу суд першої інстанції виходив з того, що на виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року та ухвали Личаківського районного суду м.Львова від 20 червня 2018 року, 15 вересня 2016 року та 20 липня 2018 року, відповідно, відповідачем було надано звіти про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16. Відтак, суд першої інстанції прийшов до висновку, що у задоволенні заяви представника позивача про зобов`язання відповідача подати звіт про виконання рішення суду слід відмовити.

Не погодившись з прийнятою ухвалою, представник Познянської Галини Г.Е. Акерман О.М. подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати оскаржувану ухвалу та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а.

Доводи апеляційної скарги обґрунтовує тим, що оскаржувана ухвала є незаконною та необґрунтованою, прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання про зобов`язання надати звіт про виконання рішення суду. Зокрема, зазначає, що постанова Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року не виконується протягом тривалого часу з вини Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області. Вказує, що позивач скористався всіма передбаченими КАС України спеціальними нормами щодо забезпечення контролю над виконанням судового рішення, проте отримав відмови. Вважає, що наявні підстави для зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області надати звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року.

Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області подано відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено, що ним поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2012 року, про що свідчить розпорядження від № 128372 від 23 грудня 2016 року. Вказує, що 15 вересня 2016 року Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова надано до суду звіт про виконання судового рішення в порядку ст. 382 КАС України. Крім того, 19 липня 2018 року Головним управлінням подано звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року по справі № 463/1658/16-а. Оскільки, ним вжито заходів щодо належного виконання рішення суду від 21 червня 2016 року та надано звіти про виконання рішень, вважає, що судом першої інстанції правомірно відмовлено у задоволенні заяви про встановлення судового контролю.

У разі відсутності клопотань від усіх учасників справи про розгляд справи за їх участю, суд апеляційної інстанції розглядає справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, оскільки справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів (п. 1 ч. 1 ст. 311 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши обставини справи та доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції прийшов до висновку про відсутність підстав для зобов`язання відповідача надати звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а.

Колегія суддів погоджується з обґрунтованістю такого висновку суду першої інстанції з наступних підстав.

Статтею 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 129 та ст. 129-1 Конституції України обов`язковість рішень суду визначена як одна з основних засад судочинства. Суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Згідно із ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

За приписами ч. 2, 3 ст. 14 КАС України судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Приписами ст. 370 КАС України встановлено, що судове рішення, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності,- за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу № 1-7/2013 у Рішенні від 26 червня 2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово вказував на те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13 грудня 2012 року № 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25 квітня 2012 року № 11-рп/2012).

За приписами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі «Горнсбі проти Греції» вказав, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі «Піалопулос та інші проти Греції», пункт 68).

В рішенні у справі «Шмалько проти України» від 20 липня 2004 року Європейський Суд з прав людини вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

У справі «Сорінг проти Об`єднаного Королівства» від 07 липня 1989 року Європейський суд визначив, що на державі лежить прямий обов`язок дотримуватися громадянських прав осіб і забезпечувати належне та своєчасне виконання рішення суду, що набрало законної сили. Виконання будь-якого судового рішення є невід`ємною стадією процесу правосуддя, а отже, має відповідати вимогам ст. 6 Конвенції. Поза сумнівом, вирішення справи в суді без невиправданого і необґрунтованого зволікання є запорукою ефективного захисту особою своїх прав. Водночас судовий захист, як і діяльність суду, не може вважатися дієвим, якщо судові рішення не виконуються або виконуються неналежним чином і без контролю суду за їх виконанням, зазначено в Концепції Пункт 1 ст. 6 Конвенції гарантує кожному право на звернення до суду з позовом стосовно його прав та обов`язків цивільного характеру.

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень-складовою права на справедливий судовий захист.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Частиною 1 ст. 255 КАС України врегульовано, що рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Судовий контроль це спеціальний вид провадження в адміністративному судочинстві, відмінний від позовного, що має спеціальну мету та полягає не у вирішенні нового публічно-правового спору, а у перевірці всіх обставин, що перешкоджають виконанню такої постанови суду та відновленню порушених прав особи-позивача.

Положеннями ч. 1 та ч. 2 ст. 382 КАС України визначено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

За наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Правові норми, закріплені у частині першій статті 382 КАС України, кореспондуються з положеннями, зокрема, підпункту «ґ» пункту 4 частини першої статті 356 КАС України, згідно з якими у резолютивній частині постанови зазначається встановлений судом строк для подання суб`єктом владних повноважень - відповідачем до суду першої інстанції звіту про виконання постанови, якщо вона вимагає вчинення певних дій.

Такий контроль здійснюється судом шляхом зобов`язання надати звіт про виконання судового рішення, розгляду поданого звіту на виконання рішення суду першої інстанції, а в разі неподання такого звіту встановленням нового строку для подання звіту та накладенням штрафу.

Колегія суддів зазначає, що зобов`язання суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення, встановлення нового строку подання звіту, накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф є правом суду, що застосовується у разі наявності відповідних підстав та з метою забезпечення контролю за процесом виконання відповідного рішення.

Зазначені процесуальні дії є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.

Верховний Суд у постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 806/2143/15 звернув увагу, що зазначені правові норми КАС України мають на меті забезпечення належного виконання судового рішення. Підставами їх застосування є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача та обставини, пов`язані з невиконанням судового рішення в цій справі.

Із матеріалів справи слідує, що постановою Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року позов задоволено. Визнано протиправною відмову та зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі заяви її представника від 01.12.2015. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі міста Львова поновити виплату пенсії ОСОБА_1 з 01.12.2012. Допущено до негайного виконання постанову суду в частині присудження виплати ОСОБА_1 пенсії за віком у межах суми стягнення за один місяць. Зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м. Львова подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії постанови суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання постанови суду, та у місячний строк, з моменту набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення в решта частині.

Постанова Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2016 року набрала законної сили 16 серпня 2016 року.

Постановою державного виконавця від 30 серпня 2017 року виконавче провадження № 53189095 щодо виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а закінчено у зв`язку з тим, що боржником винесено розпорядження № 128372 від 23 грудня 2016 року про поновлення виплати пенсії.

В обґрунтування вимог заяви та апеляційної скарги представником позивача зазначено, що станом на 20 вересня 2022 року постанова Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а не виконана, відповідач відмовляється виплачувати пенсію, посилаючись на п. 10 Порядку виплати пенсій та грошової допомоги через поточні рахунки у банках, затвердженого постановою Кабінетом Міністрів України від 30.08.1999 № 1596 (зі змінами та доповненнями).

Колегія суддів вважає такі доводи скаржника необгрунтованими з огляду на наступне.

Постановою Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а, зокрема, зобов`язано Управління Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова подати до суду у місячний строк, з моменту отримання копії постанови суду, звіт про виконання судового рішення в частині негайного виконання постанови суду, та у місячний строк, з моменту набрання постановою законної сили, звіт про виконання судового рішення в решті частині.

Судом першої інстанції встановлено, що на виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року, 15 вересня 2016 року Управлінням Пенсійного фонду України в Личаківському районі м.Львова надано до суду звіт про виконання судового рішення в порядку ст.382 КАС України. У звіті вказано, що для поновлення виплати пенсії ОСОБА_1 необхідно особисто звернутись в управління Пенсійного фонду. Зазначено, що постанова про відкриття виконавчого провадження по виконанню постанови від 21 червня 2016 року на адресу Управління не надходила, та ОСОБА_1 не зверталась до Управління із заявою про поновлення пенсії. У зв`язку із цим, Управління Пенсійного фонду в Личаківському районі м. Львова не має можливості виконати дане судове рішення (а.с.111-112).

Крім того, ухвалою Личаківського районного суду м.Львова від 20 червня 2018 року у справі № 463/1658/16-а, зобов`язано Личаківське об`єднане управління Пенсійного фонду України м.Львова подати у 15-денний строк з дати отримання даної ухвали звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а про визнання дій протиправними та зобов`язання до вчинення дій.

На виконання ухвали Личаківського районного суду м. Львова від 20 червня 2018 року, 20 липня 2018 року Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області подано звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а. У звіті вказано, що на виконання постанови Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2020 року № 463/1658/16-а Головним управлінням Пенсійного фонду у Львівській області поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2012 року, про що свідчить розпорядження № 128372 від 23 грудня 2016 року. Зазначено, що рішення суду виконано, однак фактична виплата є неможлива через відсутність відкритого рахунку в банку в м. Львові (а.с.113-114).

Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції вважає, що відповідач не ухилявся від виконання рішення суду у даній справі, оскільки останнім таке рішення в частині поновлено виплату пенсії ОСОБА_1 з 01 грудня 2012 року виконано, про що свідчить розпорядження № 128372 від 23 грудня 2016 року, відповідачем вжито всіх залежних від нього заходів з метою виконання судового рішення.

Крім того, судом апеляційної інстанції встановлено, що 17 квітня 2019 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, у якому просила: визнати протиправною бездіяльність щодо невиплати пенсії за віком на визначений банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк»; зобов`язати здійснити виплату пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.001896 позов задоволено повністю. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, що полягає у невиплаті ОСОБА_1 пенсії за віком на визначений пенсіонером банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «Приватбанк». Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити виплату ОСОБА_1 пенсії за віком на визначений нею банківський рахунок, відкритий в АТ КБ «ПриватБанк».

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області задоволено. Рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17 вересня 2019 року у справі № 1.380.2019.001896 скасовано. В позові ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання протиправною бездіяльність та зобов`язання вчинити дії відмовлено.

У постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 22 січня 2020 року, яка набрала законної сили вказано, що колегія суддів погоджується з доводами апелянта, про те, що заяви позивача про відкриття рахунку в банку від 13.01.2018р., 13.08.2018р. (а.с. 17-18 ) викликають сумнів щодо особистого звернення останньої до пенсійного органу з врахуванням підписів що містяться в даних заявах та закордонному паспорті ( а.с. 21 ) і віку останньої 1929 року народження. (89 років). В порушення вимог ст.77 КАС України позивач не надала суду належних та достовірних доказів які свідчать про ту обставину, що остання особисто зверталась в ПАТ КБ «Приватбанк» з вимогою відкрити рахунок та відсутні докази на підставі яких документів відкрито відповідний рахунок в період 13.01.2018 р. та 13.08.2018 р.

Таким чином, колегія суддів звертає увагу на те, що спір у справі № 1.380.2019.001896 був окремим публічно-правовим спором і не був пов`язаний із виконанням постанови Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2020 року № 463/1658/16-а.

Також, із матеріалів справи слідує, що 04 травня 2022 року представник ОСОБА_1 довірена особа ОСОБА_2 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із заявою про виплату пенсії, у якій просив належні ОСОБА_1 суми пенсії, починаючи з 05 квітня 2022 року перераховувати на її поточний рахунок, який відкрито у АТ «ОТП БАНК» (а.с.17).

Листом від 03 червня 2022 року № 1300-5501-8/47260 Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області повідомило, що долучена до звернення заява про виплату пенсії від 04 травня 2022 року не відповідає нормам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 30 серпня 1999 року № 1596. Вказано, що для виплати пенсії через банківську установу АТ «ОТП БАНК» ОСОБА_1 необхідно звернутись до відділу обслуговування громадян (сервісний центр) із заявою та паспортом або іншим документом, що посвідчує особу, місце проживання (реєстрації) або до установи уповноваженого банку, або через вебпортал електронних послуг Пенсійного фонду України - за умови ідентифікації пенсіонера за допомогою кваліфікованого електронного підпису. Зазначено, що оскільки способу виплати не визначено відповідно не здійснено нарахування пенсії з моменту поновлення (а.с.97-98).

Проаналізувавши вищевказані судові рішення та обставини справи, колегія суддів зазначає, що станом на момент подання заяви про зобов`язання надати звіт про виконання постанови суду, тобто на 20 вересня 2022 року, постанова Личаківського районного суду м. Львова від 21 червня 2020 року № 463/1658/16-а фактично виконана. Постановою державного виконавця від 30 серпня 2017 року виконавче провадження № 53189095 щодо виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а закінчено у зв`язку з тим, що боржником винесено розпорядження № 128372 від 23 грудня 2016 року про поновлення виплати пенсії.

Колегія суддів звертає увагу на те, що фактично підставою для подання представником позивача заяви про зобов`язання надати звіт про виконання постанови суду стала незгода із листом Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03 червня 2022 року № 1300-5501-8/47260.

На переконання суду апеляційної інстанції, обставини, якими обгрунтовані вимоги заяви представника позивача від 20 вересня 2022 року, правова оцінка підстав відмови та листа Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 03 червня 2022 року № 1300-5501-8/47260 є поза межами правового регулювання статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України.

Колегія суддів зазначає, що питання правомірності відмови ОСОБА_1 у виплаті пенсії за віком на визначений банківський рахунок, відкритий в АТ «ОТП БАНК», може бути встановлене лише в процесі розгляду окремого публічно-правового спору.

За наведених обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про відсутність підстав для зобов`язання відповідача надати звіт про виконання постанови Личаківського районного суду м.Львова від 21 червня 2016 року у справі № 463/1658/16-а.

Колегія суддів також враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Також згідно позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформованої, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.

Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ч. 1 ст. 321, ст. 322, ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу скаргу представника ОСОБА_1 Акермана Олега Матвійовича залишити без задоволення, а ухвалу Личаківського районного суду м.Львова від 29 вересня 2022 року про відмову в задоволенні заяви про зобов`язання надати звіт про виконання постанови суду у справі № 463/1658/16-а без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. Б. Заверуха
судді О. О. Большакова
В. В. Ніколін
Повне судове рішення складено 22 грудня 2022 року.