Справа № 320/8575/21
Суддя: Панова Г. В.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2022 року м. Київ № 320/8575/21
Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Панової Г.В, розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу
за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області

про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якому просить суд:

- визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при проведенні перерахунку з 88% до 70% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області провести з 01.01.2018 року ОСОБА_1 перерахунок пенсії згідно частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» із застосуванням розміру 88% відповідних сум грошового забезпечення і в подальшому виплачувати позивачу пенсію із застосуванням розміру 88% відповідних сум грошового забезпечення та компенсувати позивачу різницю між фактично отриманими та нарахованими сумами пенсії.

В обґрунтуванням позову позивач зазначив, що є пенсіонером та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби та деяких інших осіб» розмір якої становив на момент призначення 88% сум грошового забезпечення. На підставі прийнятих Кабінетом Міністрів України постанов від 30.08.2017 №704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб»(далі Постанова №704) та від 21.02.2018 №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова №103) Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області 01.03.2018 було здійснено перерахунок пенсії позивача, однак її розмір було зменшено з 88% до 70% сум грошового забезпечення на підставі частини другої статті 13 Закону №2262 в редакції, чинній на час перерахунку пенсії. На думку позивача, оскільки призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами, внесені зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262 не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії, а тому має застосовуватися розмір грошового забезпечення у відсотках, який встановлено на момент призначення пенсії.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 26.07.2021 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними матеріалами справи.

Також суд запропонував відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі подати до суду відзив на позовну заяву.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 06.08.2021 суд повернув ОСОБА_1 клопотання про зміну позовних вимог від 23.07.2021.

Відповідач позов не визнав та подав до суду відзив на позовну заяву, у якому просив відмовити у задоволенні позову. Зазначив, що з 31.12.2013 на підставі пакету документів для призначення пенсії, що надійшов з ІНФОРМАЦІЯ_1 позивачу призначена пенсія за вислугу років за нормами ст. 13 Закону України від 09.04.1992 № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Пунктом «а» ст. 13 Закону України № 2262 - XII (в редакції на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2,3 частини першої статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Оскільки позивач звільнений по ст. 76 «А» за станом здоров`я у запас, а не у відставку, та на день звільнення вислуга років для призначення пенсії складає 31 рік, пенсія позивачу призначена в розмірі 83% від грошового забезпечення.

Згідно ч. 1 ст. 26 Закону України «Про військову службу і військовий обов`язок» (в редакції на час виникнення спірних відносин) звільнення військовослужбовців з військової служби здійснюється: а) в запас, якщо військовослужбовці не досягли граничного віку перебування в запасі і за станом здоров`я придатні до військової служби в мирний або воєнний час; б) у відставку, якщо військовослужбовці досягли граничного віку перебування в запасі або виз військово-лікарськими комісіями непридатними за станом здоров`я до військової служби зняттям з військового обліку.

Таким чином, оскільки позивача звільнено зі служби не у відставку, а у запас зв`язку з хворобою, то відповідно до наведених норм він не має права на признане пенсії у розмірі 83 процентів відповідних сум грошового забезпечення. При цьому, відповідач діє відповідно до вимог діючого законодавства, а тому позовні вимоги в частині не підлягають до задоволення.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 21.09.2021 суд повернув заяву про зміну позовних вимог від 26.08.2021 ОСОБА_1 .

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 .

З матеріалів справи вбачається, що на підставі наказу Міністра оборони України від 21.11.2001 № 027 (по особовому складу) відповідно до Тимчасового положення про проходження військової служби особам офіцерського складу звільнено з військової служби у запас за пунктом 65 підпункту «в» (за станом здоров`я) з правом носіння військової форми одягу: полковника ОСОБА_1 , начальника штабу першого заступника командира НОМЕР_2 окремої бригади вузлів зв`язку (польових) Генерального штабу. Вислуга років у ЗСУ календарна- 31 р. 3 міс.

Так, відомості щодо кількості повних років вислуги на пенсію в розмірі 31 рік відображено у розрахунку вислуги років військовослужбовця на пенсію полковника ОСОБА_1 .

Відповідно до відомостей розрахунку на пенсію за вислугу років від 26.12.2001 ОСОБА_1 , пенсія якому призначена з 30 листопада 2001 року, як ліквідатору ЧАЕС 2 категорії за вислугу 31 років у розмірі 88% .

Відповідно до відомостей дубліката посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС у 1986 році серія НОМЕР_3 категорія 2, виданого 31.03.1998 Київською облдержадміністрацією, ОСОБА_1 є учасником ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії.

Судом встановлено, що позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Київській області, де отримує пенсію за вислугою років, призначену йому відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб звільнених з військової служби, та деяких інших осіб.

Як зазначив позивач, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області на підставі постанови Кабінету Міністрів України №103 з 01.01.2018 було здійснено перерахунок пенсії позивача, та зменшено її розмір до 70 %.

Судом встановлено, що позивач звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із заявою про здійснення перерахунку пенсії з 01.01.2018 виходячи із відсотку основного розміру пенсії - 88 % та компенсувати різницю між фактично отриманими та нарахованими сумами пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області листом від 29.06.2021 № 1000-0203-8/63366 повідомило позивачу, що він перебуває на обліку в Головному управлінні і отримує пенсію відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) в розмірі 83 % грошового забезпечення.

Додатково, відповідач зазначив, що згідно ст. 13 Закону пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах:

а) особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я, особам, звільненим зі служби в поліції на підставі пунктів 2, 3 частини першої статті 77 Закону України "Про Національну поліцію" - . 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення;

Відповідно до матеріалів пенсійної справи позивач звільнений зі служби по лінії Міністерства оборони 29.11.2001 згідно ст. 76а, п. запас. Виходячи з викладеного вище нарахування пенсії проводиться згідно чинного законодавства.

Вважаючи протиправними дії відповідача щодо відмови у перерахунку пенсії позивача з 01.01.2018 в розмірі 88 % від грошового забезпечення позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

За приписами пункту 6 частини 1статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 № 2262-XII (далі - Закон № 2262-XII) визначає умови, норми і порядок пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, Національній поліції, Службі судової охорони, осіб начальницького і рядового складу Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, державній пожежній охороні, Державній службі спеціального зв`язку та захисту інформації України, органах і підрозділах цивільного захисту, податковій міліції чи Державній кримінально-виконавчій службі України, та деяких інших осіб, які мають право на пенсію.

Відповідно до пункту «а» частини першої статті 13 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі по тексту Закон №2262-ХІІ в редакції, яка була чинна на момент призначення позивачу пенсії) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ, які мають вислугу 20 років і більше (пункт "а" статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Відповідно до пункту «в» частини першої статті 13 Закону №2262-XII (у редакції, чинній на час призначення пенсії позивачу) пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: в) особам, зазначеним у пунктах "а" і "б" цієї статті, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, розмір пенсії за вислугу років збільшується на 10 процентів, а віднесеним до категорій 2, 3 і 4 - на 5 процентів відповідних сум грошового забезпечення.

З набуттям чинності Законом № 3591-IV нова редакція пункту «в» частини першої статті 13 Закону №2262-XII не передбачала указаної 5-відсоткової доплати особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Перерахунок призначених відповідно до Закону №2262-XII пенсій визначено статтею 63 цього Закону (у редакції, чинній на час проведення перерахунку пенсії позивачу).

Частиною першою статті 63 Закону № 2262-ХІІ обумовлено, що перерахунок раніше призначених пенсій військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей у зв`язку із введенням в дію цього Закону провадиться за документами, що є у пенсійній справі, а також додатковими документами, поданими пенсіонерами на час перерахунку.

Відповідно до частини 4 статті 63 Закону № 2262-ХІІ усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України. У разі якщо внаслідок перерахунку пенсій, передбаченого цією частиною, розміри пенсій звільненим із служби військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, є нижчими, зберігаються розміри раніше призначених пенсій.

Отже, Кабінету Міністрів України надано право встановлення умов та порядку перерахунку пенсій, а також розмірів складових грошового забезпечення для здійснення такого перерахунку.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).

Відповідно до пункту 1 Порядку № 45 пенсії, призначені відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію згідно із Законом, перераховуються на умовах та в розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Кабінет Міністрів України 30 серпня 2017 року прийняв постанову № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 704), якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців та установлено додаткові види грошового забезпечення.

Постанова № 704 набрала чинності з 01 березня 2018 року.

21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі Постанова № 103), пунктом першим якої було постановлено перерахувати пенсії, призначені згідно із Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон) до 1 березня 2018 р. (крім пенсій, призначених згідно із Законом особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ (міліції) та поліцейським), з урахуванням розміру окладу за посадою, військовим (спеціальним) званням, відсоткової надбавки за вислугу років за відповідною або аналогічною посадою, яку особа займала на дату звільнення із служби (на дату відрядження для роботи до органів державної влади, органів місцевого самоврядування або до сформованих ними органів, на підприємства, в установи, організації, вищі навчальні заклади), що визначені станом на 1 березня 2018 р. відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 р. № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (Офіційний вісник України, 2017 р., № 77, ст. 2374).

З огляду на викладене суд зазначає, що відсотковий розмір пенсії до відповідних сум грошового забезпечення при її призначенні установлюється статтею 13 Закону № 2262-XII саме на час призначення пенсії. Натомість розміри складових грошового забезпечення, з яких обчислюється пенсія при її перерахунку на підставі статті 63 Закону № 2262-XII, визначаються на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Складові грошового забезпечення, з яких обчислюється та перераховується пенсія, та їх розміри, не є сталими і регулюються постановами Кабінету Міністрів України.

Водночас відсоткове співвідношення раніше призначеної відповідно до статті 13 Закону N 2262-XII пенсії до відповідних сум грошового забезпечення є сталим, оскільки установлюється на день призначення пенсії.

Як було встановлено судом, пенсія за вислугу років була призначена позивачу в грудні 2001 року з 30 листопада 2001 року відповідно до пунктів «а», «в» частини першої статті 13 Закону N 2262-XII, її розмір складав 88 % від грошового забезпечення, який становив 50 % за 20 років вислуги та 3 % за кожен рік вислуги понад 20 років вислуги (11*3=33%), у тому числі 5 % - збільшення розміру пенсії на підставі пункту «в» частини першої статті 13 цього Закону як особі, яка брала участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесена до категорії 2.

На час виникнення спірних правовідносин стаття 13 Закону №2262-XII була чинною у редакції Закону N 3591-IV, яка не передбачала вказаної 5-відсоткової доплати особам, що брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи і віднесені до категорії 2.

Проте, застосування органом ПФУ при перерахунку пенсії позивача положень статті 13 Закону № 2262-XII у редакції Закону № 3591-IV є протиправним, оскільки ця норма стосується призначення нових, а не перерахунку раніше призначених пенсій. До того ж статтею 58 Конституції України закріплено принцип незворотності нормативно-правових актів у часі.

Разом з тим, Конституційний Суд України у рішенні від 09.02.1999 № 1-рп/99 зазначає, що за загальновизнаним принципом права закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Цей принцип закріплений у частині першій статті 58 Конституції України, за якою дію нормативно-правового акта в часі треба розуміти так, що вона починається з моменту набрання цим актом чинності і припиняється з втратою ним чинності, тобто до події, факту застосовується той закон або інший нормативно-правовий акт, під час дії якого вони настали або мали місце.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 05.04.2001 № 3-рп/2001, закріплення принципу незворотності дії в часі законів та інших нормативно-правових актів є гарантією безпеки людини і громадянина, довіри до держави. Винятки з цього конституційного принципу, тобто надання закону або іншому нормативно-правовому акту зворотної сили, передбачено частиною першою статті 58 Конституції України, а саме: коли закони або інші нормативно-правові акти пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

При цьому, згідно правових висновків викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.02.2022 у справі № 200/7786/19-а «...Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку про те, що при перерахунку пенсії позивача з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону N 2262-XII на основі постанов № 103 і 704 немає підстав для застосування механізму нового обчислення пенсії за нормами частини першої статті 13 цього Закону, яка застосовується саме при першому призначенні пенсії. При перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір пенсії, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке було визначене при її призначенні, є незмінним.

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права у подібних правовідносинах викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі N 240/5401/18 (провадження N 11-198заі19)».

Крім того, у вказаній постанові, Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України та Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду про те, що оскільки на момент здійснення перерахунку пенсії стаття 13 Закону N 2262-XII у редакції Закону N 3591-IV не передбачала 10-відсоткового збільшення пенсії для військовослужбовців, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, а інша норма, яка б установлювала таку доплату, у чинному законодавстві України відсутня, то правових підстав для нарахування наведеної 10-відсоткової доплати для зазначених військовослужбовців немає.

Відповідно до приписів частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

З огляду на правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду, суд дійшов висновку, що відповідач протиправно зменшив основний розмір пенсії позивача при здійсненні перерахунку 01.01.2018 з 88% до 83 % сум грошового забезпечення.

З огляду на що підлягають задоволення вимоги позивача про визнання протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України в Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при проведенні перерахунку з 88% до 83% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року.

Водночас, судом не встановлено, що розмір пенсії позивача був зменшений при перерахунку з 88 % на 83 %, проте не на 70 % як зазначив позивач відтак у цій частині позовних вимог слід відмовити.

Згідно із частиною першою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Оскільки суд дійшов до висновку про протиправність дій відповідача щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 88 % до 83 % при перерахунку пенсії 01.01.2018 з метою ефективного захисту порушених прав позивача необхідно зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України в Київській області провести з 01.01.2018 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року №103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» із застосуванням розміру 88% відповідних сум грошового забезпечення.

При цьому не підлягають задоволенню вимоги позивача про зобов`язання відповідача виплачувати позивачу пенсію у подальшому із застосуванням розміру 88% відповідних сум грошового забезпечення та компенсувати позивачу різницю між фактично отриманими та нарахованими сумами пенсії, оскільки вказані вимоги є передчасними, так як судом не встановлено порушення прав позивача у цій частині позову, оскільки лише після набрання рішенням законної сили відповідач має здійснити перерахунок та виплатити позивачу відповідну різницю у сумі пенсії.

Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Оцінивши докази, які є у справі за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та, враховуючи всі наведені обставини, суд дійшов до висновку про задоволення позову частково.

Відповідно до правил частини третьої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки під час звернення до суду з даним позовом позивач не сплачував судовий збір, так як звільнений від сплати судового збору за звернення до суду, а доказів понесення інших витрат позивачем до суду не надано, відтак судові витрати розподілу не підлягають.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:
1. Адміністративний позов задовольнити частково.

2. Визнати протиправними дії Головного Управління Пенсійного Фонду України у Київській області щодо зменшення основного розміру пенсії ОСОБА_1 при проведенні перерахунку з 88% до 83% сум грошового забезпечення, починаючи з 01.01.2018 року.

3. Зобов`язати Головне управління Пенсійного Фонду України у Київській області провести з 01.01.2018 року ОСОБА_1 перерахунок та виплату пенсії згідно частини 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» із застосуванням розміру 88 % відповідних сум грошового забезпечення.

4. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Панова Г. В.