Справа № 207/1473/22
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2022-08-17 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

№ 207/1473/22
№ 2-а/207/24/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 серпня 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

за участю

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить: скасувати постанову серії БАБ № 774320 від 18 травня 2022 року складену поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області сержантом поліції Мерзловим В.Є., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та провадження в справі закрити в зв`язку відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 18 травня 2022 поліцейським Сектора реагування патрульної поліції Відділу поліції №2 Кам`янського районного управління поліції сержантом поліції Мерзловим В.Є. прийнято Постанову серія БАБ № 774320, якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Постанова мотивована тим, що 18.05.2022 о 21 год. 00 хв. ОСОБА_1 перебував в м. Кам`янське по вул. В. Чорновола, керуючи транспортним засобом Toyota Prius, держаний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами повної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки.

Дана постанова є незаконною через відсутність складу адміністративного правопорушення, а також через те, що матеріали про притягнення його до адміністративної відповідальності складені з порушенням порядку притягнення до адміністративної відповідальності, за відсутності належних доказів скоєного правопорушення.

18 травня 2022 року приблизно о 21 год. 00 хв. він дійсно рухався в м. Кам`янське по вул. В. Чорновола, керуючи транспортним засобом Toyota Prius, держаний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами повної безпеки та був пристебнутий ременем безпеки. Але в районі будинку №17 по пр. Конституції його, з порушенням, зупинив екіпаж патрульної поліції за допомогою ввімкненого проблискового маячку червоного кольору на автомобілі патрульних, тобто без використання спеціального звукового сигналу та проблискових маяків червоного та синього кольорів. Коли патрульний підійшов до авто, яким він керував, він не представився, не показав йому своє посвідчення. Поліцейський зауважив, що він не скористався ременем безпеки (на його суб`єктивну думку), але в цей час він вже відстебнув ремінь безпеки після зупинки.

Поліцейський не роз`яснив йому права та одразу почав складати спірну постанову за місцем вчинення нібито адміністративного правопорушення.

На його неодноразову вимогу розпочати розгляд справи про вчинення адміністративного правопорушення, як того вимагає процедура передбачена КУпАП, сержант поліції ОСОБА_2 ігнорував. При цьому, разом із своїм колегою, тиснув та вимагав надання водійського посвідчення та свідоцтва про реєстрацію ТЗ для складання постанови, погрожував безпідставною поїздкою до районного відділку поліції у випадку ненадання документів, а також надав відповідь, що через запроваджений військового стану в України процедура розгляду справи про вчинення адміністративного правопорушення відбувається без урахування положень передбачених КУпАП. Крім того, уся розмова з боку патрульних велась на мові окупанта, з грубим порушенням ч.1 ст. 16 Закону України «Про забезпечення функціонування української мови як державної».

Зазначає, що в порушення вимог статті 255 КУпАП, поліцейським не було зібрано жодного доказу, а саме не відібрані його пояснення, не відібрані пояснення свідка - ОСОБА_3 , яка також перебувала у транспортному засобі Toyota Prius, держаний номерний знак НОМЕР_1 , яким він керував. Вважає, що рішення про притягнення його до адміністративної відповідальності прийняте поліцейським без дослідження всіх обставин справи в їх сукупності.

Крім того, за даними спірної Постанови, правопорушення скоєне о 21 год. 00 хв., але це вже темна пора доби, тому поліцейський не міг розгледіти чи дійсно він був пристебнутим ременем безпеки, чи ні, при цьому ще й в ТЗ, який рухається. Окрім цього, з урахуванням введеного військового стану в Україні, щодня в темну пору доби відбувається повне світломаскування у містах. Тобто, оскільки, проїжджа частина взагалі не освітлювалась будь-якими ліхтарями в момент зупинки патрульними, побачити чи пристебнутий ним належним чином ремінь безпеки взагалі не вбачалось можливим. Отже це є суб`єктивна думка поліцейського, що він був не пристебнутий ременем безпеки.

Виходячи з зазначеного, винесена Постанова серії БАБ № 774320 від 18 травня 2022 року є необґрунтованою. В ній відсутні будь-які докази вчинення адміністративного правопорушення, а тому вищезазначена Постанова підлягає скасуванню.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Також зазначив, що доказів скоєння ним правопорушення відповідачем не надано. Він наполягає на тому, що був пристебнутий ременем безпеки. У своєму відзиві відповідач також не зазначив, якими доказами підтверджується той надуманий факт, що він буцімто не був пристебнутий ременем безпеки.

Представник відповідача в судові засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду невідомі. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначив, що вважає, що під час розгляду справи про адміністративне правопорушення відносно позивача та накладення адміністративного стягнення за ч. 5 ст. 121 КУпАП, відповідач, як працівник поліції діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законодавством України, що регулює порядок розгляду справ про адміністративні правопорушення щодо порушення правил дорожнього руху, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту.

Таким чином, вважає, що постанова по справі про адміністративне правопорушення серії БАБ № 774320 від 18 травня 2022 року про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. за скоєння правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 121 КУпАП є законною та не підлягає скасуванню.

Враховуючи вищезазначене, заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає винесену постанову законною, а вимоги позивача безпідставними. Просить в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити в повному обсязі, справу розглянути за їх відсутності.

Позивачем надано відповідь на відзив в якій зазначено, що проаналізувавши зазначені у відзиві на позов заперечення та дослідивши додатки до відзиву, вбачається відсутність належних і допустимих доказів, які б підтверджували наявність у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 121 КУпАП, а тому така постанова підлягає скасуванню.

Свідок ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що 18 травня 2022 року приблизно о 21 год. 00 хв. вона, разом з ОСОБА_1 на транспортному засобі Toyota Prius, держаний номерний знак НОМЕР_1 , їхали по проспекту Конституції в м. Кам`янське, де їх зупинили працівники поліції, які не представились та не повідомили причину зупинки. Після зупинки автомобіля поліцейський зауважив, що вони не скористалися пасками безпеки та склав на ОСОБА_1 постанову, при цьому будь-яких доказів на підтвердження того, що під час керування ОСОБА_1 не був пристебнутим паском безпеки поліцейськими не надавалось, права не роз`яснялись.

Разом з цим, свідок підтверджує, що вона та водій ОСОБА_1 були пристебнуті під час руху пасками безпеки.

Заслухавши пояснення позивача, свідка, дослідивши докази, суд дійшов до висновку про задоволення позову повністю з наступних підстав.

Судом встановлено, що 18 травня 2022 року о 21 год. 11 хв. за адресою м. Кам`янське вул. В.Чорновола поліцейським Сектора реагування патрульної поліції Відділу поліції №2 Кам`янського районного управління поліції сержантом поліції Мерзловим В.Є. складено постанову серія БАБ №774320 відносно ОСОБА_1 , який, керуючи транспортним засобом Toyota Prius, держаний номерний знак НОМЕР_1 , обладнаним засобами повної безпеки, був не пристебнутий ременем безпеки, чим вчинив адміністративне правопорушення передбачене ч.5 ст. 121 КУпАП.

Позивач з винесеною постановою не погоджується та вважає, що вона складена безпідставно та не підтверджується будь-якими доказами.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух», учасниками дорожнього руху є особи, які використовують автомобільні дороги, вулиці, залізничні переїзди або інші місця, призначені для пересування людей та перевезення вантажів за допомогою транспортних засобів. До учасників дорожнього руху належать водії та пасажири транспортних засобів, пішоходи, велосипедисти, погоничі тварин. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Відповідно до ст. 53 Закону України «Про дорожній рух», юридичні та фізичні особи, винні в порушенні законодавства про дорожній рух, відповідних правил, нормативів і стандартів, несуть відповідальність згідно з законодавством України.

Згідно з пп. "в" п. 2.3 ПДР України для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний на автомобілях, обладнаних засобами пасивної безпеки (підголовники, ремені безпеки), користуватися ними і не перевозити пасажирів, не пристебнутих ременями безпеки. Дозволяється не пристібатися особі, яка навчає водінню, якщо за кермом учень, а в населених пунктах, крім того, водіям-інвалідам, водіям і пасажирам оперативних та спеціальних транспортних засобів і таксі.

ОСОБА_1 заперечив порушення ним правил дорожнього руху та зазначив, що був пристебнутий ременем безпеки та зняв його після зупинки автомобіля для встановлення обставин його зупинки.

Згідно зіст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до вимог ч. 2ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно дост. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин ( фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються судом: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; поясненнями свідків.

Згідно ст. 73 КАС України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Відповідно до ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Проте, відповідачем не було надано доказів вчинення вказаного адміністративного правопорушення, оскаржувана постанова також не містить посилань на докази, що підтверджують вчинення такого правопорушення.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення, в даному випадку, порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КпАП України.

Верховний суд Касаційного адміністративного суду у постанові №338/1/17 від 26.04.2018 зазначив, що саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.

Під час розгляду справи судом встановлено, що відповідачем, який у спірних відносинах виступає у якості суб`єкта владних повноважень, не було надано суду жодного доказу на підтвердження правомірності прийняття ним оскаржуваної постанови та порушення позивачем вимог ПДР України, що стало підставою для прийняття оскаржуваного рішення.

В оскаржуваній постанові ОСОБА_1 ставиться в провину порушення правил користування ременями безпеки. Проте, факт вчинення правопорушення позивачем, окрім оспорюваної постанови, будь-якими доказами відповідачем не підтверджено. Так, у постанові відсутні посилання на конкретні докази, які б дозволили вважати, що ОСОБА_1 порушив зазначені вимоги.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

При складанні вказаної вище постанови Відповідач жодних свідків, або інших доказів вини Позивача не вказав, хоча згідно ст.251 КУпАП пояснення потерпілих, свідків, фото- та відео-зйомка, відеозапис є доказами у справі.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.

Оскільки, відповідно до ост. 77 КАС України, відповідач не скористався своїм правом щодо надання доказів, які підтверджували б правомірність винесення постанови про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ч.5 ст. 121 КУпАП, накладання на нього адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 510 грн., не спростував доводи позивача, викладені у поданому позові, суд вважає, що за таких обставин, винесена постанова про накладання адміністративного стягнення за ст. 121 ч. 5 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Відповідно до приписів частини першої статті 139 КАС України, якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.

Разом з тим, частиною 1 статті 4 Закону України «Про судовий збір» встановлено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Згідно зі ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2021 рік», прожитковий мінімум для працездатних осіб у 2022 року з 01 січня встановлений у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Отже, враховуючи висновок Великої Палати Верховного Суду викладений в постанові від 18.03.2020 року по справі №543/775/17, судовий збір за подання до суду фізичною особою позовної заяви про оскарження постанови про адміністративне правопорушення у розмірі 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб становить 496 гривень 20 копійок.

Позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 496,20 грн, що підтверджується квитанцією № 288452 від 22.06.2022 року.

З урахуванням зазначеного, суд вважає за необхідне стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 496 грн. 20 коп.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 до Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А, про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності, - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати постанову серії БАБ № 774320 від 18 травня 2022 року складену поліцейським Сектору реагування патрульної поліції Відділення поліції № 2 Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області сержантом поліції Мерзловим В.Є., якою ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 5 ст. 121 КУпАП та провадження в справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3) сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення,має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст судового рішення складено 22 серпня 2022 року.

Суддя І.М. Юрченко