Справа № 580/3557/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року справа № 580/3557/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом заступника керівника Смілянської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України, управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

встановив:

Заступник керівника Смілянської окружної прокуратури (далі прокурор) в інтересах держави в особі Міністерства культури та інформаційної політики України (далі Мінкультури, позивач-1), управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (далі управління культури, позивач-2) подав позов до виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області (далі виконавчий комітет, відповідач), в якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного міста Корсунь-Шевченківський;

- зобов`язати виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області вжити заходів щодо замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного міста Корсунь-Шевченківський.

Позов мотивовано тим, що бездіяльність відповідача щодо невжиття заходів розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану історично населеного міста Корсунь-Шевченківський є загрозою для самовільної, хаотичної забудови історичних центрів, що може призвести до знищення історичної спадщини.

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 19.08.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 суд вирішив здійснити розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначив підготовче засідання.

08.11.2022 відповідач подав суду заяву про визнання позову та розгляд справи без участі представника.

08.12.2022 Міністерство культури та інформаційної політики України подало суду письмові пояснення, в яких зазначено, що зверталось до голови Корсунь-Шевченківської міської ради листом від 29.09.2020 № 11831/6.11.1, в якому наголошувало на необхідності виконання вимог пам`ятко-охоронного законодавства та обов`язковості розроблення історико-архітектурного опорного плану та режимів використання історичних ареалів. Однак, відповідна документація Міністерству культури та інформаційної політики України не було подана. У зв`язку з цим, просить задовольнити позов.

Усною ухвалою від 08.12.2022, внесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Міністерство культури України листом від 26.04.2018 № 638 надало роз`яснення Київській міській, обласним державним адміністраціям щодо неможливості здійснення нового будівництва в населених пунктах, віднесених до Списку історичних населених місць України.

У подальшому, Міністерство культури та інформаційної політики України направило на адреси обласних державних адміністрацій рекомендаційний лист від 11.08.2020 № 9996/6.11.6 щодо необхідності додержання вимог ст. 17 Закону України Про регулювання містобудівної діяльності та ст. 32 Закону України Про охорону культурної спадщини, інших законодавчих вимог в частині розробки та затвердження в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану.

Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації звернулось до департаменту будівництва Черкаської обласної державної адміністрації (лист від 11.12.2020 № 22698/02/01-03-25), органів управління адміністративних одиниць, віднесених до історичних населених місць (лист від 21.12.2021 № 23231/01/01-57, від 17.02.2021 № 3558/01/01-56) щодо вжиття заходів в межах компетенції із розробки та затвердження у визначеному Кабінетом Міністрів України порядку історико-архітектурних опорних планів у складі генеральних планів історичних населених місць Черкаської області.

Черкаська окружна прокуратура звернулася запитом від 17.01.2022 № 52/3-191вих22 до Корсунь-Шевченківської міської ради, в якому просила надати інформацію щодо розробки та затвердження історико-архітектурного опорного плану міста Корсунь-Шевченківський.

Листом від 21.01.2022 № 02-36/310 відповідач повідомив, що Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський, як матеріал роботи входить до Генерального плану м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області та за його даними виконане відповідне креслення.

За наслідками запиту вказаних документів у ДП Діпромісто, останнє надало відповідь, що Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський виконаний у 1992 році УСНРПІ Укрпроектреставрація відповідно до чинного на той час законодавства.

У зв`язку із ліквідацією відділу містобудування, архітектури, ЖКГ та будівництва Корсунь-Шевченківської РДА, Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський відсутній, у зв`язку з чим було направлено запит на отримання його копії до УкрНДІпроектреставрація, як правонаступника Укрпроектреставрація.

Після отримання вказаного плану та у разі отримання нових даних за результатами досліджень може бути розглянуте питання про його актуалізацію.

25.07.2022 Черкаська окружна прокуратура листом № 52/3-2707вих-22 звернулася до Міністерства культури та інформаційної політики України та повідомила, що історико-архітектурний план м. Корсунь-Шевченківський не погоджений та не затверджений. Одночасно просила повідомити чи вживалися заходи щодо захисту порушеного права, зокрема шляхом скерування до суду позовної заяви до виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради про погодження та затвердження історико-архітектурного плану м. Корсунь-Шевченківський.

Міністерство культури та інформаційної політики України листом від 27.07.2022 № 06/18/1123-22 повідомило, що історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський не погоджений та не затверджений.

Черкаська окружна прокуратура звернулася запитом від 25.07.2022 № 52/3-2706вих-22 до Корсунь-Шевченківської міської ради, в якому просила надати інформацію:

- чи отримувала Корсунь-Шевченківська міська рада від УкрНДІпроектреставрація копію Історико-архітектурного опорного плану м. Корсунь-Шевченківський 1992 року;

- чи розроблявся Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський після 1992 року.

Листом від 27.07.2022 № 02-36/3015 відповідач повідомив, що на його адресу надійшов лист УкрНДІпроектреставрація № 09/А. У виконавчому комітеті відсутня інформація щодо розробки Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський після 1992 року. Також повідомлено про наявність Історико-архітектурного опорного плану м. Корсунь-Шевченківський, що, як матеріал роботи входить до Генерального плану м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області та за його даними виконане відповідне креслення.

Відсутність доказів розроблення, погодження та затвердження Історико-архітектурного опорного плану м. Корсунь-Шевченківський зумовило звернення прокурора до суду з даним позовом.

Під час вирішення спору по суті суд зазначає таке.

Згідно з ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Абзац 11 ч. 1 ст. 1 Закону України від 21 травня 1997 року № 280/97-ВР Про місцеве самоврядування в Україні (далі Закон № 280/97-ВР) встановлює, що виконавчі органи рад - органи, які відповідно до Конституції України та цього Закону створюються сільськими, селищними, міськими, районними в містах (у разі їх створення) радами для здійснення виконавчих функцій і повноважень місцевого самоврядування у межах, визначених цим та іншими законами.

Відповідно підп. 6 п. а ч. 1 ст. 31 Закону №280/97-ВР до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать до підготовка і подання на затвердження ради відповідних місцевих містобудівних програм, генеральних планів забудови населених пунктів, іншої містобудівної документації.

Згідно з підп. 5 п. б ч. 1 ст. 31 Закону № 280/97-ВР до делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать визначення у встановленому законодавством порядку відповідно до рішень ради території, вибір, вилучення (викуп) і надання землі для містобудівних потреб, визначених містобудівною документацією.

Підпунктом сьомим п а ч. 1 ст. 32 Закону № 280/97-ВР встановлено, що до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать: створення умов для розвитку культури, сприяння відродженню осередків традиційної народної творчості, національно-культурних традицій населення, художніх промислів і ремесел.

До делегованих повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад згідно з підп. 10 п. б ч. 1 ст. 32 Закону № 280/97-ВР належать забезпечення охорони пам`яток історії та культури, збереження та використання культурного надбання.

Відповідно до абз. 3-4 ст. 54 Конституції України культурна спадщина охороняється законом. Держава забезпечує збереження історичних пам`яток та інших об`єктів, що становлять культурну цінність, вживає заходів для повернення в Україну культурних цінностей народу, які знаходяться за її межами.

Захист прав і свобод людини, загальних інтересів суспільства та держави згідно зі ст.1 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру (далі Закон № 1697VII) відносяться до мети здійснення функцій прокуратури України.

Представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону № 1697VII прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу.

Під час здійснення представництва інтересів громадянина або держави у суді прокурор має право в порядку, передбаченому процесуальним законом та законом, що регулює виконавче провадження, звертатися до суду з позовом (п. 1 ч. 6 ст. 23 вказаного Закону).

Правові, економічні, соціальні та організаційні засади містобудівної діяльності в Україні і спрямований на формування повноцінного життєвого середовища, забезпечення при цьому охорони навколишнього природного оточення, раціонального природокористування та збереження культурної спадщини визначає Закон України від 16 листопада 1992 року № 2780-XII Про основи містобудування (далі Закон № 2780-XII).

Згідно зі ст. 1 Закону № 2780-XII містобудування (містобудівна діяльність) - це цілеспрямована діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, громадян, об`єднань громадян по створенню та підтриманню повноцінного життєвого середовища, яка включає прогнозування розвитку населених пунктів і територій, планування, забудову та інше використання територій, проектування, будівництво об`єктів містобудування, спорудження інших об`єктів, реконструкцію історичних населених пунктів при збереженні традиційного характеру середовища, реставрацію та реабілітацію об`єктів культурної спадщини, створення інженерної та транспортної інфраструктури.

Відповідно до ст.2 Закону № 2780-XII головними напрямами містобудівної діяльності є: планування, забудова та інше використання територій; розробка і реалізація містобудівної документації та інвестиційних програм розвитку населених пунктів і територій; визначення територій, вибір, вилучення (викуп) і надання земель для містобудівних потреб; здійснення архітектурної діяльності; розміщення будівництва житлово-цивільних, виробничих та інших об`єктів, формування містобудівних ансамблів і ландшафтних комплексів, зон відпочинку та оздоровлення населення; створення соціальної, інженерної і транспортної інфраструктур територій та населених пунктів; створення та ведення містобудівних кадастрів населених пунктів; захист життєвого та природного середовища від шкідливого впливу техногенних і соціально-побутових факторів, небезпечних природних явищ; збереження пам`яток культурної спадщини; розвиток національних і культурних традицій в архітектурі і містобудуванні; забезпечення високих архітектурно-планувальних, функціональних і конструктивних якостей об`єктів містобудування, формування і реконструкція містобудівних ансамблів, кварталів, районів і ландшафтних комплексів, зон відпочинку та природних лікувальних ресурсів; розробка правових актів, національних стандартів, норм і правил, пов`язаних з містобудуванням; контроль за дотриманням містобудівного законодавства; підготовка кадрів для містобудування, підвищення їх кваліфікації; ліцензування видів господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків (відповідальності) належать до об`єктів з середніми та значними наслідками, за переліком видів робіт та в порядку, що визначаються Кабінетом Міністрів України.

Стаття п`ята ЗУ № 2780-XII визначає, що при здійсненні містобудівної діяльності повинні бути забезпечені: розробка містобудівної документації, проектів конкретних об`єктів згідно з вихідними даними на проектування, з дотриманням норм і правил; розміщення і будівництво об`єктів відповідно до затверджених у встановленому порядку містобудівної документації та проектів цих об`єктів; раціональне використання земель та територій для містобудівних потреб, підвищення ефективності забудови та іншого використання земельних ділянок; охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів; урахування державних та громадських інтересів при плануванні та забудові територій; урахування законних інтересів та вимог власників або користувачів земельних ділянок та будівель, що оточують місце будівництва; інформування через засоби масової інформації громадян про плани перспективного розвитку територій і населених пунктів, розміщення важливих містобудівних об`єктів; участь громадян, об`єднань громадян в обговоренні містобудівної документації, проектів окремих об`єктів і внесення відповідних пропозицій до державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій; захист прав громадян та громадських організацій згідно із законодавством.

Отже, під час здійснення містобудівної діяльності повинна бути забезпечена охорона культурної спадщини, збереження традиційного характеру середовища населених пунктів. З метою належного контролю її межі повинні бути чітко визначені в передбаченому законодавством порядку.

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закону України від 8 червня 2000 року № 1805-III Про охорону культурної спадщини (далі Закон № 1805-III).

Стаття перша Закону № 1805-III визначає, що охорона культурної спадщини - система правових, організаційних, фінансових, матеріально-технічних, містобудівних, інформаційних та інших заходів з обліку (виявлення, наукове вивчення, класифікація, державна реєстрація), запобігання руйнуванню або заподіянню шкоди, забезпечення захисту, збереження, утримання, відповідного використання, консервації, реставрації, ремонту, реабілітації, пристосування та музеєфікації об`єктів культурної спадщини.

Зони охорони пам`ятки (далі - зони охорони) - встановлювані навколо пам`ятки охоронна зона, зона регулювання забудови, зона охоронюваного ландшафту, зона охорони археологічного культурного шару, в межах яких діє спеціальний режим їх використання.

Історичне населене місце - населене місце, яке зберегло повністю або частково історичний ареал і занесене до Списку історичних населених місць України.

Історичний ареал населеного місця - частина населеного місця, що зберегла об`єкти культурної спадщини і пов`язані з ними розпланування та форму забудови, які походять з попередніх періодів розвитку, типові для певних культур або періодів розвитку.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 1805-III державне управління у сфері охорони культурної спадщини покладається на Кабінет Міністрів України, спеціально уповноважені органи охорони культурної спадщини.

До спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини (далі - органи охорони культурної спадщини) належать: центральні органи виконавчої влади, що забезпечують формування та реалізують державну політику у сфері охорони культурної спадщини; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим; обласні, районні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації; виконавчий орган сільської, селищної, міської ради.

Отже, відповідач належить до спеціально уповноважених органів охорони культурної спадщини.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Закону № 1805-III до повноважень районних державних адміністрацій, виконавчого органу сільської, селищної, міської ради відповідно до їх компетенції у сфері охорони культурної спадщини належить: 1) забезпечення виконання цього Закону, інших нормативно-правових актів про охорону культурної спадщини на відповідній території; 2) подання пропозицій органу охорони культурної спадщини вищого рівня про занесення об`єктів культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України, внесення змін до нього та про занесення відповідної території до Списку історичних населених місць України; 3) забезпечення юридичним і фізичним особам доступу до інформації, що міститься у витягах з Державного реєстру нерухомих пам`яток України, а також надання інформації щодо програм та проектів будь-яких змін у зонах охорони пам`яток та в історичних ареалах населених місць; 4) забезпечення дотримання режиму використання пам`яток місцевого значення, їх територій, зон охорони; 5) забезпечення захисту об`єктів культурної спадщини від загрози знищення, руйнування або пошкодження; 6) організація розроблення відповідних програм охорони культурної спадщини; 7) надання висновків щодо відповідних програм та проектів містобудівних, архітектурних і ландшафтних перетворень, меліоративних, шляхових, земляних робіт на пам`ятках місцевого значення, історико-культурних заповідних територіях та в зонах їх охорони, на охоронюваних археологічних територіях, в історичних ареалах населених місць, а також програм та проектів, реалізація яких може позначитися на стані об`єктів культурної спадщини; 8) організація відповідних охоронних заходів щодо пам`яток місцевого значення та їх територій у разі виникнення загрози їх пошкодження або руйнування внаслідок дії природних факторів чи проведення будь-яких робіт; 9) видання розпоряджень та приписів щодо охорони пам`яток місцевого значення, припинення робіт на цих пам`ятках, їх територіях та в зонах охорони, якщо ці роботи проводяться за відсутності затверджених або погоджених з відповідним органом охорони культурної спадщини програм та проектів, передбачених цим Законом дозволів або з відхиленням від них; 10) надання висновків щодо відчуження або передачі пам`яток місцевого значення їх власниками чи уповноваженими ними органами іншим особам у володіння, користування або управління; 11) укладення охоронних договорів на пам`ятки в межах повноважень, делегованих органом охорони культурної спадщини вищого рівня відповідно до закону; 12) забезпечення в установленому законодавством порядку виготовлення, встановлення та утримання охоронних дощок, охоронних знаків, інших інформаційних написів, позначок на пам`ятках або в межах їх територій; 13) підготовка пропозицій та проектів розпоряджень щодо проведення робіт з консервації, реставрації, реабілітації, музеєфікації, ремонту та пристосування об`єктів культурної спадщини, відповідного використання пам`яток та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 14) популяризація справи охорони культурної спадщини на відповідній території, організація науково-методичної, експозиційно-виставкової та видавничої діяльності у цій сфері; 15) виконання функції замовника, укладення з цією метою контрактів на виявлення, дослідження, консервацію, реставрацію, реабілітацію, музеєфікацію, ремонт, пристосування об`єктів культурної спадщини та інші заходи щодо охорони культурної спадщини; 16) підготовка пропозицій до програм соціально-економічного розвитку відповідної території і проектів місцевого бюджету та подання їх на розгляд відповідному органу виконавчої влади; 17) погодження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок відповідно до вимог Земельного кодексу України; 18) інформування органів охорони культурної спадщини вищого рівня про пошкодження, руйнування, загрозу або можливу загрозу пошкодження, руйнування пам`яток, що знаходяться на їх території; 19) участь в організації підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників у сфері охорони культурної спадщини; 20) організація досліджень об`єктів культурної спадщини, які потребують рятівних робіт; 21) застосування фінансових санкцій за порушення цього Закону; 22) здійснення інших повноважень відповідно до закону.

Отже, відповідач на підставі Закону зобов`язаний виконувати вказані вище повноваження у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 32 Закону № 1805-III з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам`яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.

Межі та режими використання зон охорони пам`яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони пам`яток та внесення змін до них встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Згідно з ч. 4 ст. 32 Закону № 1805-III з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.

Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України.

У кожному історичному населеному місці визначається один або більше історичний ареал.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, що затверджується центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини.

Відповідно до ч. 7 ст. 32 Закону № 1805-III на охоронюваних археологічних територіях, у межах зон охорони пам`яток, історичних ареалів населених місць, занесених до Списку історичних населених місць України, забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Суд врахував, що постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 № 878 затверджено Список історичних населених місць України (міста і селища міського типу), до якого включено місто Корсунь-Шевченківський.

Отже, на території міста Корсунь-Шевченківський забороняються містобудівні, архітектурні чи ландшафтні перетворення, будівельні, меліоративні, шляхові, земляні роботи без дозволу відповідного органу охорони культурної спадщини.

Правові та організаційні основи містобудівної діяльності для забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів встановлює Закон України від 17 лютого 2011 року № 3038-VI Про регулювання містобудівної діяльності (далі ЗУ № 3038-VI).

Сукупність містобудівної документації відповідно до п. п. 2, 3, 7-9 ч. 1 ст. 1 Закону № 3038-VI складається з: генерального плану населеного пункту - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає принципові вирішення розвитку, планування, забудови та іншого використання території населеного пункту; детального плану території - одночасно містобудівна документація на місцевому рівні та землевпорядна документація, що визначає планувальну організацію та розвиток території; містобудівну документацію - затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій; містобудівних умов та обмеження забудови земельної ділянки (далі - містобудівні умови та обмеження) - документ, що містить комплекс планувальних та архітектурних вимог до проектування і будівництва щодо поверховості та щільності забудови земельної ділянки, відступів будинків і споруд від червоних ліній, меж земельної ділянки, її благоустрою та озеленення, інші вимоги до об`єктів будівництва, встановлені законодавством та містобудівною документацією; плану зонування території (зонінг) - документація, що є складовою комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади або генерального плану населеного пункту і визначає умови та обмеження використання території у межах визначених функціональних зон.

Згідно з ч. 1 ст. 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту є одночасно видом містобудівної документації на місцевому рівні та документацією із землеустрою і призначений для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Відповідно до ч. 3 ст. 17 Закону № 3038-VI генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів.

Розробником генерального плану населеного пункту може бути суб`єкт господарювання, який має право здійснювати розроблення містобудівної документації відповідно до Закону України Про архітектурну діяльність та документації із землеустрою відповідно до Закону України Про землеустрій.

Генеральні плани населених пунктів можуть поєднуватися з детальними планами всієї території населених пунктів або її частин.

Згідно з ч. ч. 4, 5, 6 ст. 17 Закону № 3038-VI для населених пунктів, внесених до Списку історичних населених місць України, у межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.

Склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації.

Відомості про зазначені в історико-архітектурному опорному плані: об`єкти всесвітньої спадщини, їх території та буферні зони; пам`ятки культурної спадщини, у тому числі археологічні, їх території та зони охорони; межі та правові режими використання історичних ареалів населених місць; історико-культурні заповідники, історико-культурні заповідні території та їх зони охорони; охоронювані археологічні території вносяться до Державного земельного кадастру в порядку, встановленому відповідно до Закону України Про Державний земельний кадастр як обмеження у використанні земель у сфері забудови.

Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Отже, для міста Корсунь-Шевченківський має бути розроблений історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини та зони їх охорони.

Суд встановив, що рішенням Корсунь-Шевченківської міської ради від 26.02.2015 № 69-11 надано виконавчому комітету Корсунь-Шевченківської міської ради дозвіл на розроблення генерального плату м. Корсунь-Шевченківський.

Пунктом 2 вказаного рішення визначено розробником генерального плану м. Корсунь-Шевченківський Державне підприємство Український державний науково-дослідний інститут проектування міст ДІПРОМІСТО імені Ю.М. Білоконя.

Відповідно до договорів від 29.07.2016 № 1111-01-1-2016 та від 13.09.2017 № 1111-01-1-2017 на замовлення виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради, Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст ДІПРОМІСТО імені Ю.М. Білоконя виконана робота Генеральний план м. Корсунь-Шевченківський Черкаської області.

Відповідно до складу проекту вказаної роботи до неї входить Історико-архітектурний опорний план (пункт 10).

Крім того, відповідно до Розділу 2.13 (Охорона культурної спадщини) вказаного проекту Генерального плану м. Корсунь-Шевченківський за матеріалами роботи Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський в складі генерального плану виконане відповідне креслення, яке наявне у матеріалах справи (а.с. 115).

Отже, на виконання вищевикладених норм законодавства, відповідачем вчинено дії із замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного міста Корсунь-Шевченківський, який виконаний Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст ДІПРОМІСТО імені Ю.М. Білоконя та є складовою Генерального плану м. Корсунь-Шевченківський.

Тому суд дійшов висновку, що позовна вимога про визнання протиправною бездіяльності виконавчого комітету Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області, яка полягає у невчиненні дій, спрямованих на замовлення розроблення історико-архітектурного опорного плану історично населеного міста Корсунь-Шевченківський є необґрунтованою та не може бути задоволена

Разом з тим, відповідно до Розділу 2.13 (Охорона культурної спадщини) проекту Генерального плану м. Корсунь-Шевченківський, Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський виконаний у 1992 році Українським спеціальним науково-реставраційним виробничим управлінням.

Інформації щодо проведення робіт з розроблення оновленого Історико-архітектурного плану м. Корсунь-Шевченківський Державним підприємством Український державний науково-дослідний інститут проектування міст ДІПРОМІСТО під час розроблення Генерального плану м. Корсунь-Шевченківський суду не надано.

При цьому, відповідно до листа Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської ОДА від 21.11.2022 № 10928/02/01-03.01-09 з 1992 року на території м. Корсунь-Шевченківський виявлено 14 об`єктів культурної спадщини.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 16 Закону № 3038-VI планування територій на місцевому рівні здійснюється шляхом розроблення та затвердження комплексних планів просторового розвитку територій територіальних громад, генеральних планів населених пунктів і детальних планів території, їх оновлення та внесення змін до них.

Внесення змін до містобудівної документації на місцевому рівні здійснюється у порядку, визначеному законодавством для її розроблення та затвердження.

Відповідно до п. 6 Порядку розроблення, оновлення, внесення змін та затвердження містобудівної документації, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 1 вересня 2021 року № 926 (далі Порядок № 926), внесення змін до плану зонування території, історико-архітектурного опорного плану та інших розділів комплексного плану, генерального плану населеного пункту здійснюється відповідно до процедури внесення змін до комплексного плану, генерального плану населеного пункту, визначеної цим Порядком.

На підставі пунктів 59-61 Порядку № 926 зміни до історико-архітектурного опорного плану можуть вноситися тільки одночасно із внесенням змін до генерального плану населеного пункту та/або комплексного плану просторового розвитку території територіальної громади згідно з цим Порядком.

Історико-архітектурні опорні плани та зміни до них розглядаються і затверджуються відповідними місцевими радами протягом трьох місяців з дня їх подання.

Здійснювати розроблення та внесення змін до історико-архітектурного опорного плану населеного пункту може суб`єкт господарювання, який має право здійснювати розроблення містобудівної документації відповідно до Закону України Про архітектурну діяльність та законодавства у сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини.

Тому, на переконання суду, в існуючий у складі Генерального плану м. Корсунь-Шевченківський Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський мають бути внесені зміни з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Дотримуючись завдання адміністративного судочинства, визначеного в ст. 2 КАС України, зважаючи на встановлені обставини справи, суд дійшов висновку, що належним і ефективним способом повного захисту інтересів Держави є зобов`язання відповідача вжити заходи щодо внесення змін в Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський з урахуванням вимог чинного законодавства України.

Врахувавши зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є частково обґрунтованими та підлягають частковому задоволенню.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 2 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Зважаючи на вказане підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Зобов`язати виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області вжити заходів щодо внесення змін в Історико-архітектурний опорний план м. Корсунь-Шевченківський з урахуванням вимог чинного законодавства України.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснювати.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) прокурор заступник керівника Смілянської окружної прокуратури (20701, Черкаська область, м. Сміла, вул. Ю. Кондратюка, 25);

2) позивач-1 Міністерство культури та інформаційної політики України (01601, м. Київ, вул. Івана Франка, 19, );

3) позивач-2 управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації (18001, м. Черкаси, б-р Шевченка, 185, );

4) відповідач виконавчий комітет Корсунь-Шевченківської міської ради Черкаської області (19402, Черкаська обл. м. Корсунь-Шевченківський, вул. Шевченка, 42, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 26.12.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК