Справа № 813/6572/15
Суддя: Усенко Є.А.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 813/6572/15

адміністративне провадження № К/990/34960/22

Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Усенко Є.А., розглянув матеріали касаційної скарги Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі - Західне МРУ ДПС) на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022 у справі №813/6572/15 за позовом Акціонерного товариства «ДТЕК Західенерго» до Західного МРУ ДПС про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

У С Т А Н О В И В:

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2022, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022, позов задоволено: визнано протиправним та скасовано податкове повідомлення-рішення від 09.10.2015 №/3415, яким нараховано штрафні санкції за затримку сплати узгодженої суми податкового зобов`язання авансових внесків з податку на прибуток підприємств за серпень 2015 року у сумі 435 685,90 грн.

Суди першої та апеляційної інстанцій зазначили, що норма пункту 9 підрозділу 4 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України (далі - ПК) містить імперативну норму з приводу обов`язку платника податку сплачувати щомісячні авансові внески з податку на прибуток підприємств. Такий обов`язок не може окремо розглядатись від умов, за яких платник податків не може його реалізувати - не отримання прибутку або отримання збитку (абзац дев`ятий пункту 57.1 статті 57 ПК у редакції, яка діяла до 01.01.2015). При цьому, підтвердження умов, за яких платник податків не може виконати свій обов`язок щодо сплати авансових внесків, здійснюється шляхом подання податкової декларації, що і було зроблено позивачем.

Суди також вказали на те, що аналіз змін, внесених до ПК Законом від 28.12.2014 №71-VIII, дає підстави стверджувати, що відповідно до положень пункту 9 підрозділу 4 розділу XX «Перехідні положення» ПК збережено на 2015 рік право платника податку, який сплачує авансовий внесок, подати податкову декларацію за три квартали у разі, якщо він за підсумками першого кварталу звітного (податкового) року не отримав прибуток або отримав збиток.

Так, суди встановили, що позивачем 21.08.2015 було подано податкові декларації з податку на прибуток підприємства за І квартал 2015 року та за І півріччя 2015 року, які отримані відповідачем, що підтверджується наявними в матеріалах справи квитанціями. В декларації за І квартал 2015 року зафіксовано збиток за результатом господарської діяльності, в рядку 07 «Об`єкт оподаткування від усіх видів діяльності» зазначено: (-1 257 618 695 грн).

Як підсумок, суди попередніх інстанцій виснували, що позивач відповідно до вимог пункту 57.1 статті 57 ПК (в редакції, що діяла до 01.01.2015) скористався своїм правом та подав декларацію, в якій задекларував збитки за результатами І кварталу 2015 року, відтак, узгодженого зобов`язання зі сплати авансових внесків з податку на прибуток за серпень 2015 року у позивача не було.

09.12.2022 Західне МРУ ДПС подало до Верховного Суду касаційну скаргу на вищезазначені судові рішення, в якій підставою касаційного оскарження зазначило пункт 1 частини четвертої статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС).

Згідно з абзацами першим, другим пункту 4 частини другої статті 330 КАС у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав). У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.

Відповідно до пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС підставою касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку.

Будь-яка підстава касаційного оскарження, передбачена нормами частини четвертої статті 328 КАС, згідно з вимогою пункту 4 частини другої статті 330 КАС означає, зокрема, що підстава касаційного оскарження у касаційній скарзі повинна стосуватися підстав, з яких судом апеляційної інстанції задоволено позов або відмовлено у задоволенні позову.

Відповідач обґрунтовує вказану підставу касаційного оскарження доводами, що суди першої й апеляційної інстанцій неправильно застосували норми статей 57, 31, 87 та 126 ПК без урахування висновків Верховного Суду в постановах від 13.02.2018 (справа №808/2290/17) та від 05.06.2018 (справа №821/1750/17).

У постанові від 13.02.2018 (справа №808/2290/17) Верховний Суд зробив висновок, що у разі наявності у платника податків податкового боргу, контролюючий орган зобов`язаний зарахувати кошти, що сплачує такий платник податків, у рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків, як це встановлено пунктом 87.9 статті 87 ПК. У такому ж порядку відбувається зарахування коштів, що надійдуть у рахунок погашення податкового боргу платника податків відповідно до статті 95 цього Кодексу або за рішенням суду у випадках, передбачених законом. Відповідальність платника податків за несвоєчасну сплату узгоджених сум податкових зобов`язань у вигляді штрафу законом не поставлена в залежність від способу та порядку погашення податкового боргу (добровільного чи примусового, в повній сумі або частинами).

У постанові від 05.06.2018 (справа №821/1750/17) Верховний Суд виснував, що податковим законодавством встановлено обов`язок контролюючого органу здійснювати зарахування коштів, що сплачує платник податків, в першу чергу, в рахунок погашення податкового боргу згідно з черговістю його виникнення, незалежно від напряму сплати, визначеного платником податків.

У справах №808/2290/17 та №821/1750/17 суди встановили, що нараховані позивачам у цих справах суми грошових зобов`язань з податку на додану вартість є узгодженими, не сплачені в установлений законом строк, внаслідок чого стали податковим боргом, що і стало підставою для відмови у задоволенні позову у цих справах.

Враховуючи викладене, правовідносини у справах №808/2290/17, №821/1750/17 та у справі №813/6572/15 не є подібними, відтак, зазначені відповідачем постанови Верховного Суду не можуть бути прикладом іншого правозастосування, порівняно із правозастосуванням судами попередніх інстанцій у цій справі.

Вимога норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС щодо зазначення у касаційній скарзі підстави (підстав) касаційного оскарження не обмежується вимогою щодо формального зазначення відповідного пункту частини четвертої статті 328 КАС, а стосується наявності (існування) відповідної підстави касаційного оскарження. Таке тлумачення норми абзацу першого пункту 4 частини другої статті 330 КАС підтверджується положеннями частини першої статті 328 КАС щодо оскарження судового рішення у касаційному порядку у випадках, передбачених КАС.

Наведене дає підстави виснувати, що касаційна скарга Західного МРУ ДПС не містить підстави касаційного оскарження, яка могла б бути підставою для відкриття касаційного провадження у справі №813/6572/15.

Відповідно до частини першої статті 341 КАС суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, та на підставі встановлених фактичних обставин справи перевіряє правильність застосування судом першої чи апеляційної інстанції норм матеріального і процесуального права.

Згідно з положеннями пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.

Враховуючи наведене вище, касаційна скарга Західного МРУ ДПС підлягає поверненню як така, що не містить підстави касаційного оскарження судових рішень у цій справі.

Керуючись пунктом 4 частини другої статті 330, пунктом 4 частини п`ятої статті 332, статтею 359 Кодексу адміністративного судочинства України, Верховний Суд

УХВАЛИВ:

Касаційну скаргу Західного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 04.07.2022 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022 повернути.

Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.

Роз`яснити скаржнику, що повернення касаційної скарги не позбавляє його права повторного звернення до Верховного Суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

СуддяЄ.А. Усенко