Справа № 160/14681/22
Суддя: Сліпець Надія Євгенівна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Сліпець Н.Є.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-
22.09.2022 року ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (далі відповідач), в якому просила:
- визнати відповідь начальника управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Луганській області, суб`єкта владних повноважень ОСОБА_2 за № 3261- 3836/К-02/8-1200/22 від 16.09.2022 р. нечинною, та такою, яка порушує права та інтереси;
- зобов`язати начальника управління обслуговування громадян ГУ ПФУ в Луганській області, суб`єкта владних повноважень ОСОБА_3 зарахувати ОСОБА_1 у стаж роботи 4 місяця: січень, квітень 2005 р. підприємницької діяльності і січень, лютий 2022 р. період отримання компенсаційної виплати, як фізособи, яка надає соціальні послуги, зробити перерахунок пенсії з 04.06.2022 р., а відомості про вказаний стаж занести до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
27.09.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позовна заява була залишена без руху та позивачу наданий строк для усунення недоліків.
14.10.2022 року ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду позивач звільнена від сплати судового збору, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 28.10.2022 року, відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачу було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
25.10.2022 року позивач подала до суду клопотання та заяву про збільшення позовних вимог.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 26.10.2022 року клопотання про збільшення позовних вимог залишено без розгляду.
03.11.2022 року позивачем подані клопотання про залучення до участі у справі співвідповідачів ГУ ПФУ в м. Києві та ГУ ПФУ в Дніпропетровській області і заява, в якій вона також просила:
- зобов`язати суб`єктів владних повноважень ПФУ ГУ ПФУ в Дніпропетровській області Управління обслуговування громадян відділу розгляду звернень, ПФУ ГУ АФУ в Дніпропетровській області Управління обслуговування громадян відділу обслуговування громадян №1 (сервісний центр), Головне управління ПФУ в м. Києві зарахувати ОСОБА_1 у стаж роботи 4 місяці січень, квітень 2005 року підприємницької діяльності за січень, лютий 2022 року період отримання компенсаційної виплати, як фізособи, яка надає соціальні послуги на непрофесійній основі;
- зобов`язати зробити перерахунок пенсії з 04.06.202 року, а відомості про вказаний стаж роботи занести до Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 07.11.2022 року були залучені до участі у справі в якості співвідповідачів ГУ ПФУ в Дніпропетровській області та ГУ ПФУ а м. Києві. В іншій частині в задоволенні клопотання про залучення співвідповідачів відмовлено.
Даною ухвалою розпочато спочатку розгляд адміністративної справи, призначено розгляд справи по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами з 21.11.2022 року, відповідно до ч. 2 ст. 257 Кодексу адміністративного судочинства України.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
28.10.2022 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Луганській області, в якому представник відповідача заперечував проти позову, просив відмовити в його задоволенні. В обґрунтування посилався на те, що управління не є належним відповідачем, адже рішення про призначення пенсії з 04.06.2022 року приймалося спеціалістами ГУ ПФУ в Львівській та Житомирській областях. Щодо зарахування періоду ведення підприємницької діяльності в 2005 році та 2022 році, представник відповідача зазначив, що спірні чотири місяці можуть бути зараховані до страхового стажу за умови сплати страхових внесків згідно індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб. Період отримання компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зараховано відповідно до сплати страхових внесків по 31.12.2021 року.
12.12.2022 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в м. Києві, в якому представник відповідача заперечувала проти позову та просила відмовити в його задоволенні, посилаючись на те, що 08.08.2022 року позивач звернулася до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області із заявою про допризначення пенсії за віком. Дана заява була опрацьована за принципом екстериторіальності в ГУ ПФУ в м. Києві. Головне управління пенсійного фонду України в Луганській області листом від 16.09.2022р. повідомило позивача про відмову в зарахуванні чотирьох місяців, оскільки позивач не сплатила страхових внесків. Оскільки відповідач діяв в межах чинного законодавства, відсутні підстави для задоволення позову.
14.12.2022 року до суду надійшов відзив ГУ ПФУ в Дніпропетровській області, в якому представник відповідача вважав вимоги необґрунтованими та просив відмовити в задоволенні позовних вимог, посилаючись на те, що рішення щодо відмови в зарахуванні періоду до страхового стажу за заявою ОСОБА_1 від 08.08.2022 року приймало ГУ ПФУ в м. Києві. Підстав для зарахування цього стажу не має, оскільки позивачкою не доведено сплату страхових внесків. Крім того, представник відповідача звернув увагу, що лист від 16.09.2022 року №3261-3836/К-02/8-1200/22 носив інформаційний характер на звернення особи і не є рішенням суб`єкту владних повноважень по суті.
Відповідно до положень ст. 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Згідно із ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи, або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.
Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 08.08.2022 року позивач звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою щодо врахування до страхового стажу періодів здійснення підприємницької діяльності за період січень, квітень 2005 року та за період січень, лютий 2022 року - період отримання допомоги по наданню соціальних послуг на непрофесійній основі.
Рішенням ГУ ПФУ в м. Києві від 09.08.2022 року о/р № 40 ОСОБА_1 було відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки за даними державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування сплата страхових внесків за ідентифікаційним номером ОСОБА_1 з 01.01.2005 року по 30.04.2005 року відсутня.

Листом від 16.09.2022 року ГУ ПФУ в Луганській області за № 3261-3836/К-02/8-1200/22 надало відповідь в якому зазначено, що заява від 08.08.2022 року про допризначення пенсії за віком була опрацьована за принципом екстериторіальності спеціалістами ГУ ПФУ в м. Києві. Також роз`яснено, що період підприємницької діяльності в 2005 році зараховано до страхового стажу відповідно до сплати страхових внесків, наявних в реєстрі застрахованих осіб з 01.05.2005 року по 31.12.2005 року, відомості про сплату внесків за січень та квітень 2005 року відсутні. Період отримання компенсації фізичних особам, які надають соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі, зараховано в повному обсязі відповідно до сплати страхових внесків по 31.12.2021 рік.

Листом від 17.10.2022 року № 0400-010204-8/105938 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області надіслав на адресу позивача копію рішення за результатами розгляду її заяви про перерахунок пенсії від 08.08.2022 року.

В даному листі також зазначено, що час догляду за особою похилого віку з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року зараховано до страхового стажу для визначення права на пенсію за віком, а тому рішення про відмову в перерахунку пенсії не приймалося.

Отже, спір між сторонами виник з підстав не зарахування до страхового стажу позивача періодів січень, квітень 2005 року та січень-лютий 2022 року.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Згідно ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж.

Статтею 1 Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058-IV) визначено, що персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік) - організація та ведення обліку відомостей про застраховану особу, що здійснюється відповідно до законодавства і використовується в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування в установленому законодавством порядку.

За змістом ст. 20 Закону № 1058-ІV страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.

Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.

Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.

Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.

Згідно з ч.1 ст. 21 Закону № 1058-IV персоніфікований облік у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування здійснюється з метою обліку застрахованих осіб, учасників накопичувальної системи пенсійного страхування та їх ідентифікації, а також накопичення, зберігання та автоматизованої обробки інформації про облік застрахованих осіб і реалізацію ними права на страхові виплати у солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування та накопичувальній системі пенсійного страхування. Для формування інформаційної бази системи персоніфікованого обліку використовуються відомості, що надходять від: державних реєстраторів юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців; роботодавців; застрахованих осіб; фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування; центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державної реєстрації актів цивільного стану, виконавчих органів сільських, селищних, міських (крім міст обласного значення) рад та уповноважених суб`єктів для обліку даних Єдиного державного демографічного реєстру; органів доходів і зборів, територіальних органів Пенсійного фонду за результатами перевірок платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та/або в порядку міжвідомчого обміну інформацією; державної служби зайнятості; інших підприємств, установ, організацій та військових частин; компаній з управління активами; зберігачів; інших джерел, передбачених законодавством.

Відповідно до ч. 2 ст. 21 Закону № 1058-IV на кожну застраховану особу відкривається персональна електронна облікова картка, якій присвоюється унікальний номер електронної облікової картки. Унікальний номер електронної облікової картки формується автоматично шляхом додавання одиниці до останнього наявного унікального номера електронної облікової картки. Порядок та строки впровадження унікальних номерів електронних облікових карток застрахованих осіб, порядок ведення персональних електронних облікових карток визначаються Пенсійним фондом.

Абзацом 5 ч. 3 ст. 21 Закону № 1058-IV визначено, що відомості про фізичних осіб - підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, подаються безпосередньо зазначеними особами.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону № 1058-IV відомості, що містяться в системі персоніфікованого обліку, використовуються виконавчими органами Пенсійного фонду для підтвердження участі застрахованої особи в системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, обчислення страхових внесків, визначення права застрахованої особи або членів її сім`ї на отримання пенсійних виплат згідно з цим Законом, визначення розміру, перерахунку та індексації пенсійних виплат, передбачених цим Законом, надання застрахованій особі на її вимогу або у випадках, передбачених цим Законом та Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування», надання страховим організаціям, що здійснюють страхування довічних пенсій, надання аудитору, який відповідно до цього Закону здійснює аудит Накопичувального фонду, обміну інформацією з централізованим банком даних з проблем інвалідності.

Страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

Порядок обчислення страхового стажу визначено ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі Закон №1058).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Розділом XV «Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-IV (п.3.1.) визначено, що до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються періоди: 1) ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Згідно з Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1 (далі Порядок №22-1), період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Відповідно до пункту 4 Порядку № 637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 01.05.1993 року, а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток № 1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

За приписами підпункту 2 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 року за № 1566/11846 (далі - Порядок № 22-1), до заяви про призначення пенсії за віком додаються зокрема документи: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, орган, що призначає пенсію, додає довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18 червня 2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08 липня 2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27 березня 2018 року № 8-1), а у разі необхідності - за формою згідно з додатком 3 до Положення.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01.07.2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01.01.2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01.01.2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Для визначення права на призначення пенсії за віком згідно зі статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01.01.1998 року по 30.06.2000 року включно надається довідка про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Отже, з аналізу наведених положень слідує, що до страхового стажу включаються період здійснення особою підприємницької діяльності, за певних умов, а саме:

- до 01.05.1993 року час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків,

- з 01.01.1998 року по 31.12.2003 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, зараховуються до трудового стажу фізичних осіб підприємців при підтвердженні цього статусу довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності та застосування спрощеної системи оподаткування чи сплати фіксованого податку, або спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, або довідкою, виданою податковою інспекцією про перебування особи на обліку як суб`єкта підприємницької діяльності із зазначенням системи оподаткування та інформації про сплату податку; тобто особа має підтвердити статус підприємця і обрану систему обліку і звітності (через сплату єдиного податку, фіксованого податку), або сплату страхових внесків,

- з 01.01.2004 року по 31.12.2017 року періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування зараховуються до страхового стажу за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів, що підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Для зарахування до страхового стажу періоду здійснення фізичною особою підприємницької діяльності на загальній системі оподаткування необхідно підтвердити сплату страхових внесків за цей період, зокрема доказом сплати є довідка із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку (за формою 5-ОК).

Оформлення такої довідки за формою згідно з додатком 4 до Положення про реєстр застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 18.06.2014 року № 10-1, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 08.07.2014 року за № 785/25562 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 27.03.2018 № 8-1) є обов`язковим відповідно до пункту 2.1. розділу П Порядку № 22-1.

Відомості такої довідки містять інформацію про сплату страхових внесків, єдиного внеску з 01.07.2000 року, з часу запровадження персоніфікованого обліку. Такі відомості будуть повними за умови, що підприємець був своєчасно зареєстрований у відповідному територіальному управлінні Пенсійного фонду і своєчасно сплачував страхові внески (в подальшому єдиний внесок).

Верховний Суд у постанові від 26.10.2018 року у справі №643/20104/15-а зазначив, що належними доказами, якими підприємець може підтвердити свій стаж можуть бути документи про сплату страхових внесків, а саме до 01 липня 2000 року - довідка Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків, після 01 липня 2000 року - довідка із бази даних реєстру зарахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Згідно п. 2 Указу Президента від 03 липня 1998 року №727/98 «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємництва» (який був чинний на момент здійснення позивачем підприємницької діяльності в січні, квітні 2005 року) суб`єкти малого підприємництва - фізичні особи мають право самостійно обрати спосіб оподаткування доходів за єдиним податком шляхом отримання свідоцтва про сплату єдиного податку.

Ставка єдиного податку для суб`єктів малого підприємництва фізичних осіб встановлюється місцевими радами за місцем їх державної реєстрації залежно від виду діяльності і не може становити менше 20 гривень та більше 200 гривень на місяць.

Суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: до місцевого бюджету - 43 відсотки; до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Доходи, отримані від здійснення підприємницької діяльності, що обкладаються єдиним податком, не включаються до складу сукупного оподатковуваного доходу за підсумками звітного року такого платника та осіб, що перебувають з ним у трудових відносинах, а сплачена сума єдиного податку є остаточною і не включається до перерахунку загальних податкових зобов`язань як самого платника податку, так і осіб, які перебувають з ним у трудових відносинах, включаючи членів його сім`ї, які беруть участь у підприємницькій діяльності.

Постановою правління Пенсійного фонду України № 16-6 від 19.10.2001р. «Про затвердження Інструкції про порядок обчислення і сплати підприємствами, установами, організаціями та громадянами збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, інших платежів, а також обліку їх надходження до Пенсійного фонду України» (із змінами відповідно до Постанови правління Пенсійного фонду України № 21-1 від 19.12.2003р.) затверджена Інструкція про порядок обчислення і сплати страхувальниками та застрахованими особами внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування до Пенсійного фонду України ( далі Інструкція).

Згідно п. 1.3 Інструкції страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування та збір на обов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені згідно із законодавством, що діяло раніше; кошти, сплачені на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування відповідно до Закону;

страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до Закону сплачують страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 2.1.3 Інструкції, страхувальниками є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), а згідно п. 2.2.3 застрахованими особами є фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, у тому числі ті, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок, фіксований сільськогосподарський податок).

Відповідно до п. 3.1.5 Інструкції (в редакції на січень квітень 2005 року спірний період) страхувальники, зазначені в підпунктах 2.1.1 (фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності), 2.1.3, 2.1.4, пункту 2.1 цієї Інструкції, для реєстрації в органах Пенсійного фонду України подають: заяву за формою згідно з додатком 1; заяву за формою згідно з додатком 1а; завірені копії таких документів: свідоцтва про державну реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності (якщо така реєстрація передбачена законодавством); довідки про присвоєння ідентифікаційного номера з державного реєстру фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів; трудового договору з найманим працівником; цивільно-правового договору з особою, за яку сплачуються внески.

В пункті 3.1.6. Інструкції зазначено, що страхувальники з дня їх реєстрації в органах Пенсійного фонду України набувають статусу платників страхових внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до п. 4.3. Інструкції фізичні особи - суб`єкти підприємницької діяльності, які обрали особливий спосіб оподаткування (фіксований податок, єдиний податок), та члени сімей зазначених фізичних осіб, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності, на період дії законодавчих актів з питань особливого способу оподаткування сплачують страхові внески у фіксованому розмірі, установленому відповідно до законодавства України.

Відповідно до п. 5.3.4. Інструкції страхові внески платниками, визначеними підпунктом 2.1.3 пункту 2.1 цієї Інструкції, які обрали особливий спосіб оподаткування, сплачуються ними за себе та членів своїх сімей, які беруть участь у провадженні ними підприємницької діяльності (підпункт 2.1.4 пункту 2.1 цієї Інструкції), до 20 числа поточного місяця за попередній у фіксованому розмірі.

З довідки № 1194/ПР12-32-54-27 від 02.11.2021 року вбачається, що позивач була зареєстрована як фізична особа підприємець та у 2005 році перебувала на фіксованому податку в системі оподаткування.

У листі Державного комітету з питань регуляторної політики та підприємництва від 26.01.2006 року № 487 «Про порядок сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України підприємцями - платниками фіксованого податку» зазначено, що протягом 2004 року розмір фіксованого пенсійного внеску так і не був встановлений. З 1 квітня 2005 року до сьогоднішнього дня розмір фіксованого пенсійного внеску також не встановлено, тому пенсійні внески за себе фізичні особи можуть сплачувати у складі фіксованого податку.

З наданого позивачем патенту НОМЕР_1 від 30.12.2004 року вбачається, що на строк дії патенту з 01.01. по 31.01.2005 року нею сплачена сума фіксованої плати прибуткового податку за патент 60 грн., аналогічна сума сплачені і за квітень 2005 року.

Оплата цих сум також підтверджується квитанціями Ощадбанку за 29.12.2004 року та 29.03.2005 року.

Відповідачем не надано суду жодних належних, допустимих та достатніх доказів, відповідно до ст.ст. 73, 4,76 КАС України, які свідчать про те, що позивач за період січень, квітень 2005 року не проводив сплату страхових внесків.

Більш того, з вищевказаного патенту вбачається, що позивач з травня по грудень 2005 року продовжувала сплачувала фіксований податок за патент в розмірі 60грн., і з цих сум відраховувалися страхові внески, що вбачається з Індивідуальних відомостей про застраховану особу Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування з 2005 рік.

Жодних доказів, що до позивача, як неплатника страхових внесків, були застосовані фінансові санкції, відповідачем суду не надано.

Отже, відповідачем не наведено жодних порушень з боку позивача, які б відповідно до чинного законодавства стали підставою для не зарахування до страхового стажу періоду здійснення ним підприємницької діяльності в січні, квітні 2005 року.

Таким чином, з метою ефективного захисту порушених прав позивача, суд дійшов висновку, що в рамках даного адміністративного спору належним способом захисту порушеного права позивача є визнання неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р № 40 від 09.08.2022 року про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 страхового стажу, набутого в січні, квітні 2005р. та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 страховий стаж, набутий в січні, квітні 2005р., здійснивши перерахунок пенсії з 04.06.2022 року.

В частині позовних вимог до ГУ ПФУ в Луганській області слід відмовити в повному обсязі, оскільки даний орган не приймав рішення за результатами розгляду заяви позивача від 08.08.2022 року, а здійснював лише інформування ОСОБА_1 про результати розгляду її заяви.

В задоволенні позовних вимог до ГУ ПФУ в Дніпропетровській області щодо визнання відмови в зарахуванні періоду роботи до страхового стажу, слід також відмовити, оскільки відповідне рішення виносилось ГУ ПФУ в м. Києві.

В частині вимог про визнання протиправною відповіді ГУ ПФУ від 14.10.2022 року № 31162-23868/К-01/8-0400/22 слід відмовити, оскільки цей лист носить інформаційний характер та не є рішенням суб`єкту владних повноважень по суті поставленого позивачем питання у заяві від 08.08.2022 року.

В частині вимог щодо визнання неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р № 40 від 09.08.2022 року про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періоду січень, лютий 2022 року - період отримання компенсаційної виплати, як фізособи, яка надає соціальні послуги слід відмовити, оскільки зі змісту цього рішення вбачається, що таке рішення ГУ ПФУ в м. Києві не приймалося.

В листі від 17.10.2022 року № 0400-010204-8/105938 ГУ ПФУ в Дніпропетровській області зазначено, що час догляду за особою похилого віку з 01.01.2022 року по 28.02.2022 року зараховано до страхового стажу позивача для визначення права на пенсію за віком, і рішення про відмову в перерахунку пенсії не приймалося.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

В силу вимог ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч. 1 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Згідно ч. 2 ст. 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Частиною 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Оцінуючи усі докази, які були досліджені судом у їх сукупності, а також обставини, встановлені у ході судового розгляду справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають частковому задоволенню.

Розподіл судових витрат у відповідності до вимог ст. 139 КАС України, за наслідками розгляду даної справи не здійснюється, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору.

Відповідно до ч. 4 ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України, судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Згідно із ч. 5 ст. 250 Кодексу адміністративного судочинства України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Керуючись ст. ст. 2-10, 11, 12, 47, 72-77, 94, 122, 132, 139, 193, 241-246, 250, 251, 257-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 (ВПО зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області (вул. Шевченко, 9, м. Сєвєродонецьк, 93404, ), Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві (вул. Бульварно-Кудрявська, 16, Київ, 04053, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (вул. Набережна Перемоги, 26, Дніпро, Дніпропетровська область, 49000, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.

Визнати неправомірним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві о/р № 40 від 09.08.2022 року про відмову в зарахуванні ОСОБА_1 ( НОМЕР_3 ) страхового стажу, набутого в січні, квітні 2005 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ) страховий стаж, набутий в січні, квітні 2005 року, здійснивши перерахунок пенсії з 04.06.2022 року.

В задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Луганській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві, Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії відмовити.

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Н.Є. Сліпець