Справа № 200/6927/21
Суддя: Кравченко Т.О.
Дата ухвалення: 2021-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 грудня 2021 року Справа№200/6927/21

приміщення суду за адресою: 84122, м. Слов`янськ, вул. Добровольського, 1

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кравченко Т.О.,

за участю

секретаря судового засідання Пономарьової Г.В.,

представника позивача Слєпова Д.Ю. (в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів),

представника відповідача Яковлєвої А.С.,

розглянув в порядку загального позовного провадження в судовому засіданні адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Восток Автосервіс» до Головного управління ДПС у Донецькій області про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень,

встановив:

04 червня 2021 року до Донецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Восток Автосервіс» (далі позивач, ТОВ «Восток Автосервіс») до Головного управління ДПС у Донецькій області (далі відповідач, ГУ ДПС у Донецькій області), в якому, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 12 вересня 2021 року, позивач просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Донецькій області від 04 березня 2021 року № 268-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» ()»;

- визнати протиправними та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 14 квітня 2021 року № 000/4455/0901, відповідно до якого застосовано адміністративний штраф за порушення закону у сфері виробництва та обігу алкогольних напоїв та тютюнових виробів на суму 500 000,00 грн, прийняте за актом фактичної перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867;

- визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 14 квітня 2021 року № 000/4451/0901, відповідно до якого застосовано штрафну (фінансову) санкцію на суму 1 020,00 грн, прийняте за актом фактичної перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867.

Заяви, клопотання учасників справи. Процесуальні дії у справі.

09 червня 2021 року суд постановив ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Недоліки позовної заяви позивач усунув у строк та у спосіб, що визначені судом.

19 липня 2021 року суд постановив ухвалу про прийняття позовної заяви та відкриття провадження у справі; вирішив розглядати справу в порядку загального позовного провадження; розпочав підготовче провадження; призначив підготовче засідання на 19 серпня 2021 року; встановив строк для подання заяв по суті справи; витребував у відповідача докази.

В підготовчому засіданні 19 серпня 2021 року оголошена перерва до 13 вересня 2021 року.

В підготовчому засіданні 13 вересня 2021 року суд відмовив у задоволенні клопотання відповідача про витребування доказів у позивача; задовольнив клопотання про виклик свідків, що знайшло відображення в журналі судового засідання.

В підготовчому засіданні 13 вересня 2021 року оголошена перерва до 21 вересня 2021 року.

13 вересня 2021 року суд постановив ухвалу, якою з ініціативи суду продовжив строк підготовчого провадження на тридцять днів з дня закінчення шістдесятиденного строку, визначеного ч. 4 ст. 173 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС).

В підготовчому засіданні 21 вересня 2021 року оголошена перерва до 11 жовтня 2021 року; 11 жовтня 2021 року оголошена перерва до 26 жовтня 2021 року.

26 жовтня 2021 року за наслідками підготовчого засідання суд постановив ухвалу про закриття підготовчого провадження та призначив справу до розгляду по суті на 04 листопада 2021 року за участю представника позивача в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.

В судовому засіданні 04 листопада 2021 року оголошена перерва до 05 листопада 2021 року.

05 листопада 2021 року суд постановив ухвалу, якою задовольнив клопотання представника відповідача про участь свідків в судовому засіданні в режимі відеоконференції в приміщенні іншого суду.

В судовому засіданні 05 листопада 2021 року оголошена перерва до 18 листопада 2021 року; 18 листопада 2021 року оголошена перерва до 25 листопада 2021 року.

Судове засідання, призначене на 25 листопада 2021 року, відкладено до 07 грудня 2021 року; 07 грудня 2021 року відкладено до 13 грудня 2021 року.

Справа розглянута по суті 13 грудня 2021 року в судовому засіданні за участю представників сторін.

На підставі ч. 1 ст. 229 КАС під час розгляду справи здійснювалося повне фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 24 квітня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» отримало податкові повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року, 000/4455/0901 та № 000/4451/0901, прийняті на підставі акта фактичної перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867.

Вважаючи ці податкові повідомлення-рішення протиправними та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Позивач стверджував, що 05 березня 2021 року посадові особи ГУ ДПС у Донецькій області прибули в офіс ТОВ «Восток Автосервіс» та намагалися зустрітися з його керівником; після того, як їм повідомили, що керівник перебуває у відрядженні, вони покинули офіс, не повідомивши мету свого візиту та не залишивши будь-яких документів, які б свідчили про їх повноваження та вимоги. Про те, що посадові особи відповідача приходили для проведення перевірки, позивач дізнався лише після отримання засобами поштового зв`язку акта фактичної перевірки від 15 березня 2021 року.

24 березня 2021 року товариство отримало акт фактичної перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867 та акт відмови від підписання та отримання акта перевірки від 15 березня 2021 року № 144/05-99-83-09.

В супровідному листі зазначено, що акт фактичної перевірки надісланий з додатком, однак до супровідного листа такий додаток не був доданий.

Вважаючи, що фактична перевірка проведена з порушенням порядку, встановленого Податковим кодексом України (далі ПК України), а її висновки не відповідають фактичним обставинам, товариство подало заперечення.

24 квітня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» отримало податкові повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року та лист відповідача про розгляд заперечень, які по суті були відхилені.

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 14 квітня 2021 року № 000/4455/0901 до позивача застосовані штрафні санкції в сумі 500 000,00 грн на підставі абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481/95-ВР).

Згідно з податковим повідомленням-рішенням від 14 квітня 2021 року № 000/4451/0901 до позивача застосована штрафна (фінансова) санкція в сумі 1 020,00 грн за порушення вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України.

Позивач стверджував, що ГУ ДПС у Донецькій області не мало жодної підстави, визначеної п. 80.2 ст. 80 ПК України, для проведення фактичної перевірки товариства.

Позивач покликався на п. 80.7 ст. 80 ПК України, згідно з яким фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу в присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції, та зазначав, що в період з 03 березня 2021 року по 11 березня 2021 року керівник ТОВ «Восток Автосервіс» Філатова І.М. перебувала у відрядженні за межами м. Маріуполя та не мала можливості отримати наказ про проведення перевірки.

За твердженням позивача, в порушення вимог п. 81.1 ст. 80 ПК України посадові особи контролюючого органу, які прибули до офісу ТОВ «Восток Автосервіс», ні керівнику, ні будь-якому іншому представнику товариства не вручили направлення та копію наказу на проведення перевірки, а також не пред`явили службові посвідчення.

Позивач покликався на п. 86.1 ст. 86 ПК України та у зв`язку з відсутністю додатків №№ 1 і 2 до акта фактичної перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867, надісланого товариству разом з супровідним листом від 15 березня 2021 року № 1463/05-99-09-01-16, стверджував, що такі додатки не були складені, а висновок контролюючого органу про наявність порушень є необ`єктивним та суперечить закону.

Позивач покликався на п. 86.5 ст. 86 ПК України та зазначав, що запрошення для підписання акта фактичної перевірки від 11 березня 2021 року з пропозицією прибути до контролюючого органу 15 березня 2021 року отримано товариством лише 24 березня 2021 року, у зв`язку з чим представники ТОВ «Восток Автосервіс» вочевидь не мали можливості прибути до ГУ ДПС у Донецькій області, висловити свої заперечення та надати пояснення.

Відповідно до акта фактичної перевірки від 15 березня 2021 року, посадові особи контролюючого органу дійшли висновку, що «фактичною перевіркою встановлено порушення ст. 15 Закону № 481/95-ВР в частині зберігання пального без отримання відповідної ліцензії та п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки».

Позивач стверджував, що ТОВ «Восток Автосервіс» здійснює придбання пального для використання його у власній господарській діяльності, однак не здійснює його зберігання в розумінні Закону № 481/95-ВР, у зв`язку з чим посадові особи відповідача, які проводили перевірку, дійшли помилкових висновків про порушення товариством вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Позивач вказував на те, що ТОВ «Восток Автосервіс» у своїй господарській діяльності використовує більше сорока одиниць орендованого автотранспорту та автомобілів для заправки, яких придбаються паливно-мастильні матеріали. Після придбання палива, воно заливалось до паливних баків орендованого автомобільного транспорту, у зв`язку з чим ТОВ «Восток Автосервіс» не здійснювало зберігання пального, яке використовує у господарській діяльності, а тому не потребувало ліцензії на цей вид діяльності.

Крім того, позивач зауважував, що в акті фактичної перевірки зазначено, що інвентаризація товарно-матеріальних цінностей не проводилась, в акті не вказано, в якому обсязі, в яких ємностях ТОВ «Восток Автосервіс», на думку посадових осіб відповідача, зберігало пальне без отримання ліцензії, а висновок про його зберігання ґрунтується на припущеннях.

Також позивач вказував на безпідставність висновку відповідача про порушення ТОВ «Восток Автосервіс» вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання посадовим особам контролюючого органу на перевірку документів, пов`язаних з предметом перевірки.

Позивач стверджував, що в період, коли, на думку контролюючого органу, було проведено фактичну перевірку, жодного запиту про надання документів до ТОВ «Восток Автосервіс» не надходило і його посадовим особам не вручалось.

З урахуванням того, що ТОВ «Восток Автосервіс» не здійснює зберігання паливно-мастильних матеріалів, не зрозуміло, які документи фінансово-господарської діяльності мали бути надані до фактичної перевірки, а за відсутності відповідного запиту товариство не мало можливості самостійно визначити їх перелік.

Просив задовольнити позов.

Відповідач позов не визнав, надав відзив на позовну заяву.

Відповідач доводив, що у спірних правовідносинах діяв в межах повноважень, в порядку та способом, що визначені податковим законодавством.

Відповідач вказував на те, що однією з функцій контролюючих органів є здійснення контролю у сфері виробництва, обігу та реалізації підакцизних товарів, контроль за їх цільовим використанням (пп. 19-1.14 п. 19-1 ст. 19-1 ПК України).

Контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки платників податків (пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України).

Крім того, згідно з пп. 20.1.10 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені пп. 41.1.1 п. 41.1 ст. 41 цього Кодексу, мають право здійснювати контроль за наявністю ліцензій на провадження видів господарської діяльності, що підлягають ліцензуванню відповідно до закону.

Відповідач покликався на пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України та зазначав, що вказана норма в імперативному порядку зобов`язує контролюючий орган визначити платнику суму грошових зобов`язань за штрафними санкціями в разі, якщо таким платником порушено норми законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на відповідний орган.

Цей обов`язок є безумовним і виникає, коли контролюючим органом виявлено порушення, що тягнуть за собою застосування до платника податків штрафних санкцій.

Ст. 113 ПК України передбачено, що штрафні (фінансові) санкції застосовуються також за порушення вимог іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладено на контролюючі органи.

З огляду на викладене відповідач стверджував, що обов`язком контролюючих органів є визначення суми грошових зобов`язань у вигляді штрафних санкцій за порушення норм іншого, крім податкового, законодавства, якщо контроль за дотриманням відповідних норм покладений на контролюючі органи.

Це також поширюється на санкції за порушення законодавства, що регулює обіг пального, оскільки контроль за дотриманням відповідних норм покладено на органи ДПС.

Відповідач наводив норми пп. 14.1.39 п. 14.1 ст. 14, п. 58.1 ст. 58 ПК України і зазначав, що у разі виявлення порушення вимог законодавства, яке регулює обіг пального, якщо таке порушення тягне за собою визначення грошових зобов`язань у вигляді адміністративно-господарських санкцій, контролюючий орган зобов`язаний прийняти податкове повідомлення-рішення.

Відповідач покликався на норми ст. ст. 75, 80, 81 ПК України та стверджував, що ТОВ «Восток Автосервіс» допустило посадових осіб ГУ ДПС у Донецькій області до проведення фактичної перевірки без зауважень щодо неможливості її проведення.

При цьому відповідач покликався на висновок Верховного Суду, викладений в постанові від 13 березня 2018 року у справі № П/811/4342/14, згідно з яким особиста присутність суб`єкта господарської діяльності під час проведення фактичної перевірки не є обов`язковою, оскільки контрольний захід може бути проведений, зокрема, за присутності осіб, що фактично здіють розрахункові операції.

Відповідач стверджував, що перед початком фактичної перевірки місця зберігання пального ТОВ «Восток Автосервіс» за адресою: м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217, посадові особи контролюючого органу ознайомили представника товариства бухгалтера Агафонову О.В. із службовими посвідченнями, направленнями та наказом на проведення фактичної перевірки.

Після чого ОСОБА_1 підписала направлення № 353, під час підписання направлення № 354 їй надійшов дзвінок від керівництва з наданням вказівки «нічого не підписувати та не отримувати», у зв`язку з чим ОСОБА_1 відмовилась надалі підписувати направлення та отримувати копію наказу на проведення перевірки, про що був складений акт відмови від підпису у направленні на перевірку від 05 березня 2021 року № 116/05-99-09-01/ НОМЕР_1 .

Бухгалтер ОСОБА_1 , згідно повідомлення про прийняття працівника на роботу, працює в ТОВ «Восток Автосервіс» відповідно до наказу від 05 березня 2021 року № 6.

Відповідач стверджував, що ОСОБА_1 було запропоновано отримати під підпис додаток № 1 до акта фактичної перевірки «Перелік документів, які необхідно надати перевіряючим до перевірки» у термін до 11 березня 2021 року, але вона повідомила, що керівництво товариства заборонило їй підписувати та отримувати будь-які документи, у зв`язку з чим складені акти про відмову від надання документів до перевірки від 05 березня 2021 року № 124/05-99-09-01 та від 12 березня 2021 року № 140/05-99-09-01.

Відповідач зазначав, що 05 березня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області відповідно до наказу від 04 березня 2021 року № 268-п та направлень на перевірку від 04 березня 2021 року №№ 353, 354, 355 на підставі пп. 80.2.5 п. 80.5 ст. 80 ПК України, а саме: «здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» розпочало фактичну перевірку ТОВ «Восток Автосервіс» з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС, яку фактично було завершено 12 березня 2021 року.

Відповідач доводив, що наказ про проведення перевірки прийнятий на підставі та у спосіб, передбачений законом, та з метою реалізації наданих контролюючому органу повноважень у сфері контролю за дотриманням податкового законодавства.

Відповідач стверджував, що за результатами фактичної перевірки були встановлені такі порушення:

1. ст. 15 Закону № 481/95-ВР в частині зберігання пального без наявності ліцензії на місце зберігання пального ТОВ «Восток Автосервіс» за адресою: м. Маріуполь, вул. Олімпійська, 217, а саме: згідно відомостям інформаційних баз даних ДПС України та Єдиного реєстру акцизних накладних встановлено, що у січні-березні 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» здійснювало придбання важких дистилятів (газойлі) у кількості 65 630,01 л за кодом товару згідно з УКТ ЗЕД на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання неплатник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки за адресою: м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217, за акцизними накладними № АН-82 від 15 лютого 2021 року на 16209,31 л, № АН-107 від 23 лютого 2021 року на 10 102,29 л, № АН-298 від 03 лютого 2021 року на 18 191,38 л, № АН-125 від 03 березня 2021 року на 13 036,58 л, № АН-96 від 19 лютого 2021 року на 8 090,45 л.

За наслідками аналізу постачальників пального позивача контролюючий орган встановив факт відсутності реєстрації в Єдиному державному реєстрі витратомірів-лічильників на місці відпуску пального наливом з акцизного складу на транспортних засобах, відповідно до яких відбувалось відвантаження пального, що унеможливлює заправляння у паливні баки транспортних засобів.

Відповідач стверджував, що після початку фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» частково надало документи, що підтверджують придбання дизельного пального та його оприбуткування, а саме товарно-транспортну накладну від 03 березня 2021 року № Р125, рахунок на оплату від 04 березня 2021 року № 129, акт звірки взаємних розрахунків за період з 01 лютого 2021 року по 04 березня 2021 року.

Також відповідач зазначав, що станом на 05 березня 2021 року у ТОВ «Восток Автосервіс» не було ліценції на право зберігання пального за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217.

Щодо порушення позивачем вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, відповідач зазначив, що платник податків не надав посадовим особам контролюючого органу до перевірки документи, пов`язаних з предметом перевірки, за що передбачена відповідальність п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Відповідач зазначив, що за результатами проведеної перевірки був складений акт про результати фактичної перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05/99/83/09/38673867.

11 березня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області направило на податкову адресу ТОВ «Восток Автосервіс» запрошення прибути до податкового органу для ознайомлення та підписання результатів фактичної перевірки, але на день реєстрації акта, представники товариства так і не з`явились, у зв`язку з чим складений акт відмови від підписання та отримання акта перевірки від 15 березня 2021 року № 144/05-99-83-09/38673867.

Другі примірники акта фактичної перевірки та акта відмови від підписання та отримання акта перевірки надіслані на податкову адресу товариства листом від 15 березня 2021 року № 1463/05-99-09-01-16.

Відповідач також зазначав, що заперечення ТОВ «Восток Автосервіс» на акт фактичної перевірки були розглянуті контролюючим органом і про результати їх розгляду товариство повідомлено листом від 13 квітня 2021 року № 3612/05-99-09-01-16.

Відповідач наголошував, що саме позивач повинен довести суду факт заправки транспортних засобів пальним безпосередньо до паливних баків.

Правомірність застосування до товариства штрафних санкцій, передбачених абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, відповідач обґрунтовував таким.

З 01 липня 2019 року шляхом внесення змін до ПК України та Закону № 481/95-ВР на підставі Закону України від 23 листопада 2018 року № 2628-ІІІ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» запроваджено ліцензування видів господарської діяльності з виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним.

Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право зберігання пального на кожне місце зберігання пального; згідно з ч. 1 ст. 8 Закону № 481/95-ВР зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії.

При цьому, відповідно до ст. 1 Закону № 481/95-ВР, зберіганням пального вважається діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик; місцем зберігання пального місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Відповідач вказував на те, що на підставі заяви позивача від 11 березня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області видало ТОВ «Восток Автосервіс» ліцензію на право зберігання пального за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217 (загальна місткість (літри) 24 500) 17 березня 2021 року за № 2100066 з терміном дії з 17 березня 2021 року по 17 березня 2026 року.

На переконання відповідача, факт отримання позивачем ліцензії на право зберігання пального 17 березня 2021 року підтверджує висновки фактичної перевірки про те, що на час її проведення ТОВ «Восток Автосервіс» здійснювало зберігання пального без наявності ліцензії, тобто всупереч вимогам ч. 1 ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Господарська діяльність ТОВ «Восток Автосервіс» із зберігання дизельного палива за адресою: м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217, для використання у заправленні орендованого автотранспорту відповідає поняттю «зберігання пального», а автостоянка з нежитловими приміщеннями та ємності об`ємом 24 500 л - відповідають поняттю «місце зберігання пального».

Отже, за висновком відповідача, така господарська діяльність позивача підлягає ліцензуванню.

Крім того, обґрунтовуючи правомірність висновків про порушення позивачем вимог ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, відповідач покликався на норми Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства транспорту і зв`язку України, Міністерства економіки України, Держспоживстандарту України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496, (далі - Інструкція № 281/171/578/155).

Відповідач зазначав, що Інструкція № 281/171/578/155 не передбачає відпуску (відвантаження) нафтопродуктів з автоцистерни безпосередньо в паливні баки транспортних засобів; відвантаження з автоцистерни відбувається в спеціальні резервуари.

Просив відмовити в позові.

Позивач надав відповідь на відзив, в якій зазначив, що на підставі договорів оренди транспортних засобів від 01 лютого 2021 року в користуванні ТОВ «Восток Автосервіс» перебувають автомобіль ГАЗ, державний номер НОМЕР_2 , обладнаний спеціалізованою цистерною ємністю 8 717 м3 для заправки автомобільного транспорту, автомобіль КАМАЗ, державний номер НОМЕР_3 , обладнаний спеціалізованою цистерною ємністю 4 910 м3 для заправки, та спеціальний причеп (паливороздаточна цистерна), державний номер НОМЕР_4 , ємністю 9 359 м3 для заправки.

Позивач стверджував, що після придбання палива заливав його до паливних баків орендованого автотранспорту, використовуючи вказану вище техніку, тобто не здійснював «зберігання палива», яке використовує у господарській діяльності.

При цьому позивач покликався на пп. 16.1.6-1 п. 16.1 ст. 16 ПК України та зазначав, що не є акцизним складом пересувним транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки; паливний бак транспортного засобу.

Крім того, позивач зазначав, що податковий орган не вказав джерело походження документів про придбання палива, долучених до акта фактичної перевірки.

Наголошував на тому, що відповідач не довів належними та допустимими доказами факт направлення (вручення) ТОВ «Восток Автосервіс» додатків 1 і 2 до акта фактичної перевірки, зокрема переліку документів, які необхідно було надати до перевірки.

В заяві про збільшення позовних вимог позивач додатково просив визнати протиправним та скасувати наказ ГУ ДПС у Донецькій області від 04 березня 2021 року № 268-п з підстав, викладених в адміністративному позові, та у зв`язку з відсутністю підстав для проведення фактичної перевірки, передбачених п. 80.2 ст. 80 ПК України.

В доповненні до відповіді на відзив позивач вказав на необґрунтованість рішень суб`єкта владних повноважень, які є предметом спору, та не підтвердження їх належними і допустимими доказами.

Відповідач надав додаткові пояснення, в яких зазначив, що ГУ ДПС у Донецькій області мало підстави для проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс», а саме здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, що передбачена пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, що відповідає висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 12 серпня 2021 року у справі № 140/14625/20.

Правомірність висновку про порушення позивачем вимог ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР відповідач обґрунтовував посиланням на п. 4 розділу 2 наказу Міністерства фінансів України від 19 червня 2019 року № 262 «Про затвердження форми заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, залишки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового» та зазначав, що постачальники пального здійснювали реалізацію пального (відпуск/відвантаження) з пересувного акцизного складу за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217 за напрямом використання «3», що виключає можливість реалізації в паливні баки транспортних засобів.

Відповідач зазначав, що ознака «3» відповідає напряму використання розподіл обсягу залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами/пересувними акцизними складами, де такі обсяги фактично знаходилися. Ознака напрямку використання «3» зазначається в акцизних накладних, складених на всі операції з розподілу обсягів залишків пального станом на 01 липня 2019 року між акцизними складами/пересувними акцизними складами.

Натомість ознака «4» реалізація пального з акцизного складу, який є місцем роздрібної торгівлі пальним, на яке отримано ліцензію на право роздрібної торгівлі. Така ознака зазначається також у випадку реалізації пального з акцизного складу пересувного до паливного баку транспортного засобу або технічного обладнання пристрою, місяця зберігання пального, яке не є акцизним складом.

Відповідач вважав безпідставним твердження позивача про те, що контролюючий орган не вказав, в якому обсязі та в яких ємностях ТОВ «Восток Автосервіс» зберігало пальне без наявності ліценції. На переконання відповідача, ці обставини підтверджені фотознімком, зробленим під час перевірки, на якому зображені ємності на території ТОВ «Восток Автосервіс» за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217.

Крім того, відповідач вказував на те, що в подальшому ТОВ «Восток Автосервіс» отримало ліцензію на право зберігання пального і разом з заявою про отримання ліцензії надало копію договору оренди від 02 лютого 2021 року, за умовами якого позивач прийняв в користування паливозаправний пункт (паливороздавальну колонка), ємність для палива 8 500 м3 та ємність для палива 16 000 м3.

На переконання відповідача, ці обставини доводять, що на час перевірки товариство мало в користуванні ємності для зберігання пального обсягом 24 500 л.

Позивач надав письмові пояснення, в яких зазначив, що ОСОБА_1 працювала в товаристві 05 березня 2021 року не більше години; наказ про проведення перевірки їй не був наданий; 12 березня 2021 року ОСОБА_1 в товаристві не працювала, а тому не мала можливості надати будь-який документ для перевірки.

Позивач наголошував, що ОСОБА_1 не була головним бухгалтером, не відповідала за ведення бухгалтерського обліку в цілому, не була посадовою особою товариства, до її повноважень не належало отримання наказу на перевірку та вирішення питання про допуск чи недопуск посадових осіб контролюючого органу до перевірки.

В письмових поясненнях відповідач зазначив, що надані позивачем документи свідчать про використання палива в господарській діяльності, однак не доводять факт реалізації палива безпосередньо до паливних баків транспортних засобів.

Крім того, відповідач наголошував, що ці документи не були надані контролюючому органу під час проведення перевірки.

Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Докази відхилені судом, та мотиви їх відхилення.

На виконання вимог ст. 90 КАС суд оцінив докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні; оцінив належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з того, що жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КАС кожна особа повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами абз. 1 ч. 2 ст. 77 КАС в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно з ч. 5 ст. 77 КАС якщо учасник справи без поважних причин не надасть докази на пропозицію суду для підтвердження обставин, на які він посилається, суд вирішує справу на підставі наявних документів.

З`ясовуючи чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, а також чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, суд встановив таке.

Позивач товариство з обмеженою відповідальністю «Восток Автосервіс» (ідентифікаційний код 38673867, місцезнаходження: 87557, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217) зареєстроване як юридична особа 26 квітня 2013 року, про що до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі ЄДР) внесений відповідний запис.

ТОВ «Восток Автосервіс» здійснює економічну діяльність за кодами КВЕД 63.11 Оброблення даних, розміщення інформації на веб-вузлах і пов`язана з ними діяльність; 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна; 63.99 Надання інших інформаційних послуг, н.в.і.у; 77.11 Надання в оренду автомобілів і легкових автотранспортних засобів; 49.32 Надання послуг таксі; 52.29 Інша допоміжна діяльність у сфері транспорту; 85.53 Діяльність шкіл підготовки водіїв транспортних засобів; 43.99 Інші спеціалізовані будівельні роботи, н.в.і.у; 45.32 Роздрібна торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 52.10 Складське приміщення; 49.39 Інший пасажирський наземний транспорт, н.в.і.у; 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту; 52.24 Транспортне оброблення вантажів; 82.99 Надання інших допоміжних комерційних послуг, н.в.і.у; 82.11 Надання комбінованих офісних адміністративних послуг; 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення; 70.22 Консультування з питань комерційної діяльності й керування; 77.12 Надання в оренду вантажних автомобілів; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 46.77 Оптова торгівля відходами та брухтом; 71.20 Технічні випробування та дослідження.

Основний вид економічної діяльності позивача 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобів.

Керівником ТОВ «Восток Автосервіс» є ОСОБА_2 .

Як платник податків ТОВ «Восток Автосервіс» перебуває на обліку з 29 квітня 2013 року за № в ГУ ДПС у Донецькій області (Лівобережна державна податкова інспекція (Лівобережний район м. Маріуполя)).

Ці обставини встановлені на підставі відомостей ЄДР та ідентифікаційних даних платника податків, що перебувають в розпорядженні контролюючого органу.

Відповідач ГУ ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП: 44070187) відокремлений підрозділ Державної податкової служби України без статусу юридичної особи, що встановлено на підставі відомостей ЄДР.

04 березня 2021 року в. о. начальника ГУ ДПС у Донецькій області Долозіна І. видала наказ № 268-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» ».

В якості правової підстави для видання наказу відповідач покликався на норми ст. ст. 19-1, 20, 75, пп. 80.2.5 п. 80.5 ст. 50 ПК України та Закон № 418/95-ВР.

Наказ від 04 березня 2021 року № 268-п передбачав проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217, з 04 березня 2021 року тривалістю не більше 10 діб за період діяльності з 01 січня 2021 року по 12 березня 2021 року з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, відповідно до Закону № 481/95-ВР, пп. 80.5.2 п. 80.5 ст. 80 ПК України та інших законодавчих актів.

04 березня 2021 року на підставі пп. 80.5.2 п. 80.5 ст. 80 ПК України та наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 04 березня 2021 року № 268-п в. о. начальника ГУ ДПС у Донецькій області Долозіна І. видала заступнику начальника відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Донецькій області Дегтяреву Є. направлення на перевірку № 353; головному державному ревізору-інспектору відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах і пального, обслуговування акцизних складів та податкових постів управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Донецькій області Федотову М. направлення № 354; головному ревізору-інспектору відділу фактичних перевірок управління податкового аудиту ГУ ДПС у Донецькій області Федоровській Т. направлення № 355.

05 березня 2021 року посадові особи ГУ ДПС у Донецькій області Дегтярев Є., ОСОБА_3 та ОСОБА_4 прибули до ТОВ «Восток Автосервіс» за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217 для проведення фактичної перевірки.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив, що 05 березня 2021 року він разом з ОСОБА_6 та ОСОБА_7 прибули до приміщення позивача, яке знаходиться на другому поверсі будівлі АДРЕСА_1 . В кабінеті перебували дві особи ОСОБА_1 , яка представилась є бухгалтером ТОВ «Восток Автосервіс», та співробітниця іншого підприємства. ОСОБА_1 були пред`явлені посвідчення посадових осіб контролюючого органу, направлення на перевірку та копія наказу про проведення фактичної перевірки. ОСОБА_1 допустила посадових осіб контролюючого органу до перевірки, підписала направлення № 353, однак у цей час співробітниця іншого підприємства сказала ОСОБА_1 , що остання не має права вирішувати питання допуску до перевірки без дозволу керівництва, після чого ОСОБА_1 відмовилася від підписання направлень №№ 354 та 355, копія наказу на проведення перевірки їй так і не була вручена. Після цього в присутності ОСОБА_1 був складений акт про відмову від підписання направлення на перевірку. В подальшому ОСОБА_1 залишила приміщення. Свідок ОСОБА_5 пояснив, що фактична перевірка вважається розпочатою після підписання направлення на перевірку або складання акта про відмову у його підписанні. Аналогічні пояснення надав допитаний в якості свідка ОСОБА_8 , який додатково зазначив, що ОСОБА_1 була ознайомлена з наказом на проведення фактичної перевірки, однак вручити цей наказ їй не встигли.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_1 пояснила, що 05 березня 2021 року вона була прийнята на роботу до ТОВ «Восток Автосервіс» на посаду бухгалтера за сумісництвом, до її посадових обов`язків належав бухгалтерський облік заробітної плати. Близько 10:00 до офісного приміщення ТОВ «Восток Автосервіс» прийшли представники податкового органу, пред`явили службові посвідчення та направлення на перевірку. ОСОБА_1 пояснила, що вона не змогла додзвонитися директору ТОВ «Восток Автосервіс» та почала підписувати направлення на перевірку. Після того, як ОСОБА_1 підписала одне направлення, їй зателефонувала директор ТОВ «Восток Автосервіс» та повідомила, що ОСОБА_1 не уповноважена представляти інтереси товариства, у зв`язку з цим будь-які інші документи ОСОБА_1 вже не підписувала. Свідок пояснила, що після цього вона написала заяву про звільнення з роботи та поїхала. Свідок стверджувала, що копію наказу про проведення перевірки вона не отримувала.

Дослідивши направлення на перевірку, суд встановив таке.

В рядку «Прізвище, ім`я, по батькові платника податку (посадової (службової) особи платника податку або його законного (уповноваженого) представника, займана посада/або прізвище, ім`я, по батькові, посада представника платника податків або осіб, що фактично проводять розрахункові операції, якій пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу про проведення перевірки» направлення № 353 міститься запис про те, що це направлення пред`явлено бухгалтеру ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_1 05 березня 2021 року о 09:50 та вручено копію наказу на проведення фактичної перевірки від 04 березня 2021 року № 268-п. Запис засвідчений підписом ОСОБА_1 .

В рядку «Прізвище, ім`я, по батькові платника податку (посадової (службової) особи платника податку або його законного (уповноваженого) представника, займана посада/або прізвище, ім`я, по батькові, посада представника платника податків або осіб, що фактично проводять розрахункові операції, якій пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу про проведення перевірки» направлення № 354 вказано лише «бухгалтер»; без зазначення решти відомостей, в тому числі реквізитів відповідних документів, дати та часу, а також підпису.

Рядок «Прізвище, ім`я, по батькові платника податку (посадової (службової) особи платника податку або його законного (уповноваженого) представника, займана посада/або прізвище, ім`я, по батькові, посада представника платника податків або осіб, що фактично проводять розрахункові операції, якій пред`явлено службове посвідчення та направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу про проведення перевірки» направлення № 355 взагалі не заповнений.

05 березня 2021 року посадові особи, уповноважені на проведення фактичної перевірки, склали акт про відмову від підпису у направленні на перевірку № 116/05-99-09-01/ НОМЕР_1 , в якому зазначили, що «бухгалтер ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_1 відмовилася від підпису у направленнях на перевірку від 04 березня 2021 року №№ 353, 354, 355 без надання пояснень».

Свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_1 було запропоновано надати документи ТОВ «Восток Автосервіс», необхідні для перевірки, ще до завершення оформлення початку перевірки. Документи, які долучені до акта фактичної перевірки, перебували на робочому столі ОСОБА_1 та були надані нею ще до підписання направлення № 353. Запит про надання документів посадові особи, які проводили перевірку, залишили в кабінеті співробітниці іншого підприємства, оскільки ОСОБА_1 покинула приміщення, а інших співробітників ТОВ «Восток Автосервіс» там не було. Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_8 .

Свідок ОСОБА_1 пояснила, що ніяких документів ТОВ «Восток Автосервіс» посадовим особам контролюючого органу не надавала.

05 березня 2021 року посадові особи, уповноважені на проведення фактичної перевірки, склали акт про відмову від надання документів до перевірки № 124/05-99-09-01, в якому зазначили, що після ознайомлення з направленнями на перевірку від 04 березня 2021 року №№ 353, 354, 355 бухгалтер ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 85 ПК України відмовилася від надання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме до перевірки не надані документи, які зазначені в Додатку № 1 до акта фактичної перевірки.

12 березня 2021 року посадові особи, уповноважені на проведення фактичної перевірки, склали акт про відмову від надання документів до перевірки № 140/05-99-09-01, в якому зазначили, ті самі відомості, що й в акті від 05 березня 2021 року № 124/05-99-09-01.

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 пояснили, що запит про надання документів засобами поштового зв`язку за податковою адресою ТОВ «Восток Автосервіс» не надсилали; за місцезнаходженням товариства повторно, зокрема 12 березня 2021 року, не виходили.

В подальшому в приміщенні податкового органу посадові особи відповідача, уповноважені на проведення перевірки, склали акт про результати фактичної перевірки з питань дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального контроль, за виконанням якого покладений на органи ДПС.

Акт фактичної перевірки зареєстрований ГУ ДПС у Донецькій області 15 березня 2021 року за № 2294/05-99/83-09/ НОМЕР_1 .

В акті фактичної перевірки наведені такі відомості.

В період з 05 по 12 березня 2021 року на підставі наказу ГУ ДПС у Донецькій області від 04 березня 2021 року № 268-п і направлень від 04 березня 2021 року №№ 353, 354, 355 посадові особи відповідача ОСОБА_9 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.5 ст. 80 ПК України провели фактичну перевірку ТОВ «Восток Автосервіс», об`єктом якої було місце зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 .

Під час перевірки складений акт відмови від підпису в направленні на проведення перевірки. Перевірку проведено з відома (в присутності) бухгалтера ОСОБА_1 , яка відмовилася надати свої анкетні дані.

ТОВ «Восток Автосервіс» платником акцизного податку не зареєстроване; зареєстрованих акцизних складів, резервуарів, ємностей та вимірювальних приладів не має.

Під час перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» досліджені питання дотримання вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладений на органи ДПС, зокрема в частині наявності передбачених законодавством ліцензій, необхідних для здійснення діяльності з виробництва, зберігання та реалізації пального.

В акті фактичної перевірки зазначено, що договір оренди (суборенди) нерухомого майна, виробничих комплексів, складських приміщень, місць торгівлі, обладнання тощо; прибутково-видаткові накладні, приймальні акти, товарно-транспортні накладні, інші документи первинного обліку ТМЦ; облікові документи, які застосовуються у місцях приймання, транспортування, зберігання, відпуску пального відповідно до діючих нормативно-правових актів з питань його обліку (вантажні митні декларації, договори поставки, технічна документація, звіт за результатами експертизи, сертифікати відповідності на пальне) не надано; інші документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, які надані на вимогу перевіряючих надані частково, а саме товарно-транспортна накладна від 03 березня 2021 року № Р125, рахунок на оплату від 04 березня 2021 року № 129, акт звірки взаємних розрахунків за період з 01 лютого 2021 року по 04 березня 2021 року.

В акті фактичної перевірки посадові особи відповідача вказали, що на підставі аналізу акцизних накладних ними встановлено, що в січні-березні 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» здійснювало придбання важких дистилятів (газойлі) у кількості 65 630,01 л за кодом товару УКТ ЗЕД на адресу місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки (м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217), згідно з акцизними накладними № АН-82 від 15 лютого 2021 року на 16 209,31 л; № АН-107 від 23 лютого 2021 року на 10 102,29 л; № АН-298 від 03 лютого 2021 року на 18 191,38 л; № АН-125 від 03 березня 2021 року на 13 036,58 л; № АН-96 від 19 лютого 2021 року на 8 090,45 л.

Після початку фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» частково надало документи, що підтверджують придбання дизельного палива та його оприбуткування, а саме: товарно-транспортну накладну від 03 березня 2021 року № Р125, рахунок на оплату від 04 березня 2021 року № 129, акт звірки взаємних розрахунків за період з 01 лютого 2021 року по 04 березня 2021 року.

Станом на 05 березня 2021 року у ТОВ «Восток Автосервіс» відсутня будь-яка ліцензія на право зберігання пального за адресою: м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217.

За висновком посадових осіб відповідача, ними встановлено порушення ТОВ «Восток Автосервіс» вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки, а саме договорів та інших документів, що свідчать про термін переходу права власності або непереходу права власності на пальне (договори на поставку та реалізацію пального); договорів та актів прийому-передачі (у випадку зберігання пального інших суб`єктів або передачі пального на зберігання іншим суб`єктам); видаткових накладних, товарно-транспортних накладних; акцизних накладних на отримання та реалізацію пального; «Звіту про використання та запаси палива» форма № 4-МТП (місячна); бухгалтерського обліку та складського обліку; карток субрахунку №№ 203, 281 (щомісячно) за період з 01 січня 2021 року по дату перевірки; подорожнього листа вантажного автотранспорту; наказу про призначення керівника.

Крім того, за висновком посадових осіб відповідача, ними встановлено порушення ТОВ «Восток Автосервіс» вимог ст. 15 Закону № 481/95-ВР в частині зберігання пального без отримання відповідної ліцензії. (При цьому в акті зазначено, що під час проведення фактичної перевірки інвентаризація пального не проводилась).

В акті фактичної перевірки зазначено, що за результатами перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» встановлено порушення вимог податкового та іншого законодавства з питань виробництва, зберігання та обігу пального, контроль за виконанням якого покладено на органи ДПС, а саме:

ст. 17 Закону № 481/95-ВР оптова торгівля пальним або зберігання пального без наявності ліцензії;

п. 85.2 ст. 85 ПК України ненадання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки.

Висновок посадових осіб відповідача за результатами перевірки полягав у тому, що перевіркою встановлено порушення ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР в частині зберігання пального без отримання відповідної ліцензії, а саме: згідно з відомостями інформаційних баз даних ДПС України та Єдиного реєстру акцизних накладних, та п. 85.2 ст. 85 ПК України в частині ненадання посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки.

В акті про результати фактичної перевірки вказано, що до нього додані:

додаток 1 Перелік документів, які не надані посадовими особами ТОВ «Восток Автосервіс»;

додаток 2 перелік акцизних накладних, зареєстрованих постачальниками ТОВ «Восток Автосервіс»;

акти відмови від подання документів до перевірки від 05 березня 2021 року та від 12 березня 2021 року;

акт відмови від підпису у направленнях на перевірку від 05 березня 2021 року.

До акта фактичної перевірки додані копії фотознімку дверей офісного приміщення та фотознімку нежитлової будівлі і цистерни (резервуару).

При цьому суд зауважує, що наявність таких додатків як фотознімки безпосередньо в акті фактичної перевірки не обумовлена; в акті відсутні відомості про те, що під час фактичної перевірки посадові особи відповідача проводили фотозйомку. Однозначно встановити, де саме, ким і коли були зроблені вказані фотознімки неможливо.

Додаток 1 до акта фактичної перевірки, являє собою складену посадовими особами відповідача, уповноваженими на проведення перевірки, на підставі ст. ст. 20, 85 ПК України вимогу про надання засвідчених підписом посадової особи та скріплених печаткою (за наявності) копій документів, що безпосередньо стосуються господарських відносин, виду, обсягу і якості операції та розрахунків (їх відображення в обліку і звітності) з контрагентами-продавцями та покупцями, щодо фактичного придбання, зберігання, списання або подальшого постачання з 01 січня 2021 року по дату початку перевірки, а також:

договорів та інших документів, що свідчать про термін переходу власності або не переходу права власності на пальне (договори на поставку та реалізацію пального);

договорів та актів прийому-передачі (у випадку зберігання пального інших суб`єктів або передачі пального на зберігання іншим суб`єктам);

видаткових накладних, товарно-транспортних накладних;

акцизних накладних на отримання та реалізацію пального;

«Звіту про використання та запаси палива» форма № 4-МТП (місячна);

бухгалтерського обліку та складського обліку;

картки субрахунку №№ 203, 281 (щомісячно) за період з 01 січня 2021 року по дату перевірки;

подорожнього листа вантажного автотранспорту;

наказу про призначення керівника.

В додатку № 1 зазначено, що документи мали бути надані у термін до 11 березня 2021 року, а також вказано, що від отримання додатку 1 бухгалтер ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_10 відмовилась 05 березня 2021 року.

Додаток 2 до акта фактичної перевірки являє собою Перелік акцизних накладних, зареєстрованих постачальниками ТОВ «Восток Автосервіс» в Єдиному реєстрі акцизних накладних щодо важких дистилятів (газойлі) за період з 01 січня 2021 року по 04 березня 2021 року, до якого включені:

1. Акцизна накладна форми «П» від 03 лютого 2021 року № 298, згідно з якою ТОВ «Енерго Трейд Інвест» реалізувало (здійснило постачання) ТОВ «Восток Автосервіс» з акцизного складу № 1007707, з якого відвантажене пальне, важкі дистиляти (газойлі), код УКТ ЗЕД , обсягом реалізації 15 288, у літрах, доведених до температури 15С 18 191.

2. Акцизна накладна форми «П» від 15 лютого 2021 року № 82, згідно з якою ТОВ «Ріда Групп» реалізувало ТОВ «Восток Автосервіс» з пересувного акцизного складу (транспортний засіб НОМЕР_5 ), важкі дистиляти (газойлі), код УКТ ЗЕД , в обсязі реалізації 13 692, у літрах, доведених до температури 15С 16 209,31.

3. Акцизна накладна форми «П» від 19 лютого 2021 року № 96, згідно з якою ТОВ «Ріда Групп» реалізувало ТОВ «Восток Автосервіс» з пересувного акцизного складу (транспортний засіб НОМЕР_6 ), важкі дистиляти (газойлі), код УКТ ЗЕД , в обсязі реалізації 6 843, у літрах, доведених до температури 15С 8 090,45.

4. Акцизна накладна форми «П» від 23 лютого 2021 року № 107, згідно з якою ТОВ «Ріда Групп» реалізувало ТОВ «Восток Автосервіс» з пересувного акцизного складу (транспортний засіб НОМЕР_7 ), важкі дистиляти (газойлі), код УКТ ЗЕД , в обсязі реалізації 8 395, у літрах, доведених до температури 15С 10 102,29.

В цих акцизних накладних в рядку «адреса місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на яком суб`єкт господарювання неплатник податку, зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки» вказані код операції «3», напрям використання «0», адреса: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217.

До акта фактичної перевірки також долучені документи, що стосуються придбання та оплати пального в періоді, за який проводилась перевірка, а саме:

- рахунок на оплату від 04 березня 2021 року № 129, згідно з яким ТОВ «Ріда Групп» на підставі договору від 11 лютого 2021 року № 2021-1102/1 здійснило постачання ТОВ «Восток Автосервіс» палива дизельного ДП-3-Євро5-ВО (код УКТ ЗЕД ) у кількості 5 929 т на загальну суму 156 800,02 грн, в тому числі ПДВ 26 133,34 грн;

- товарно-транспортна накладна від 03 березня 2021 року № Р125, згідно з якою перевізник ТОВ «Укрінформтрейд» на замовлення ТОВ «Ріда Групп» здійснив перевезення ТОВ «Восток Автосервіс» з пункту навантаження: Полтавська обл., м. Кременчук, вул. Свіштовська, буд. 3 до пункту розвантаження: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217, товару Паливо дизельне ДП-3-Євро5-ВО, об`єм нафтопродукту 13 000 л, густина нафтопродукту 0,8471 кг/м3, маса нафтопродукту 11 012 кг;

- акт звірки взаєморозрахунків взаємних розрахунків по стану за період з 01 лютого 2021 року по 04 березня 2021 року між ТОВ «Ріда Групп» та ТОВ «Восток Автосервіс», підписаний лише постачальником ТОВ «Ріда Групп».

В акті звірки відображена інформація про те, що, за даними постачальника, згідно з платіжним дорученням від 12 лютого 2021 року № 12 сплачено 347 200,01 грн, реалізовано товарів і послуг № 82 на суму 347 199,98 грн; сплачено згідно з платіжним дорученням від 18 лютого 2021 року № 16 на суму 178 800,02 грн; сплачено згідно з платіжним дорученням від 19 лютого 2021 року № 18 на суму 221 000,04 грн; реалізація товарів і послуг № 96 на суму 178 799,99 грн; реалізація товарів і послуг № 107 на суму 220 999,99 грн; згідно з платіжним дорученням від 02 березня 2021 року № 23 на суму 296 399,99 грн; реалізація товарів і послуг № 125 на суму 296 400,05 грн. Всього за даними постачальника дебет 1 043 400,01 грн, кредит 1 043 400,06 грн. З боку ТОВ «Восток Автосервіс» акт не підписаний.

Допитані в якості свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 пояснили, що під час проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» не проводили інвентаризацію та не знімали залишки пального; висновок про зберігання позивачем палива зроблений на підставі аналізу акцизних накладних за попередні періоди, а не за наслідками встановлення факту зберігання пального безпосередньо під час перевірки.

Листом від 11 березня 2021 року № 1218/05-99-09-01-16 ГУ ДПС у Донецькій області повідомило позивачеві, що в період з 05 березня 2021 року по 12 березня 2021 року провело фактичну перевірку об`єкта за адресою: Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217, де здійснює господарську діяльність ТОВ «Восток Автосервіс». У зв`язку з цим керівнику ТОВ «Восток Автосервіс» запропоновано прибути до ГУ ДПС у Донецькій області 15 березня 2021 року для ознайомлення та підписання результатів фактичної перевірки.

Лист від 11 березня 2021 року надісланий позивачу рекомендованою поштовою кореспонденцією 11 березня 2021 року і вручений адресату 24 березня 2021 року, про що свідчать Трекінг поштового відправлення 094, фіскальний чек та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

15 березня 2021 року посадові особи відповідача, уповноважені на проведення фактичної перевірки, склали акт відмови від підписання та отримання акта про результати фактичної перевірки від 15 березня 2021 року № 144/05-99-83-09/38673867, яким засвідчили, що керівник ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_2 та бухгалтер ОСОБА_1 відмовилися від підписання та отримання акта перевірки без надання пояснень.

Разом із супровідним листом від 15 березня 2021 року № 1463/05-99-09-01-16 ГУ ДПС у Донецькій області направило ТОВ «Восток Автосервіс» другий примірник акта про результати фактичної перевірки № 2294/05-99-83-09/ НОМЕР_1 (з додатком) та акт відмови від підписання та отримання акта перевірки від 15 березня 2021 року № 144/05-99-83-09.

В супровідному листі вказано на наявність додатку на 4 аркушах.

Цей лист ТОВ «Восток Автосервіс» отримало засобами поштового зв`язку 24 березня 2021 року, про що свідчать Трекінг поштового відправлення 390, фіскальний чек та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

06 квітня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» подало ГУ ДПС у Донецькій області заперечення на акт фактичної перевірки. Заперечення товариства аналогічні доводам позовної заяви.

Листом від 09 квітня 2021 року № 3484/05-99-09-01-16 ГУ ДПС у Донецькій області повідомило ТОВ «Восток Автосервіс» про те, що відповідно до пп. 86.7.2 п. 86.7 ст. 86 ПК України заперечення до акта фактичної перевірки року буде розглянуто комісією з питань розгляду заперечень 12 квітня 2021 року в приміщенні податкового органу.

Про результати розгляду заперечень ГУ ДПС у Донецькій області повідомило ТОВ «Восток Автосервіс» листом від 13 квітня 2021 року № 3612/05-99-09-01-16.

Заперечення ТОВ «Восток Автосервіс» відхилені контролюючим органом з тих самих підстав, що наведених в акті фактичної перевірки та у відзиві на позовну заяву.

14 квітня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № 000/4451/0901.

Згідно з цим податковим повідомленням-рішенням до ТОВ «Восток Автосервіс» на підставі акта перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867, яким встановлено порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України, та відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 121.1 ст. 121 ПК України застосовані штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1 020,00 грн за платежем «Адміністративні штрафи та інші санкції, код платежу 21081103.

Як свідчить розрахунок штрафних (фінансових) санкцій до податкового повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року № 000/4451/0901, згідно з актом фактичної перевірки від 15 березня 2021 року встановлено порушення вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України, а саме платник податків зобов`язаний надавати посадовим (службовим) особам контролюючого органу у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки, у зв`язку з чим на підставі п. 121.1 ст. 121 ПК України, відповідно до якої ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 1 020,00 грн, до ТОВ «Восток Автосервіс» застосований штраф 1 020,00 грн.

14 квітня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «С» № 000/4455/0901.

Згідно з цим податковим повідомленням-рішенням до ТОВ «Восток Автосервіс» на підставі акта перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867, яким встановлено порушення ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, та відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України і абз. 9 ч. 7 ст. 17 Закону № 481/95-ВР застосовані штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 500 000,00 грн (код платежу 21081103).

Як свідчить розрахунок штрафних (фінансових) санкцій (штрафів) до податкового повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року № 000/4455/0901, згідно з актом фактичної перевірки від 15 березня 2021 року встановлено порушення ч. 1 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, відповідно до якої оптова торгівля пальним та зберігання пального здійснюється суб`єктами господарювання всіх форм власності за наявності ліцензії, та ч. 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, згідно з якою суб`єкти господарювання отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання, у зв`язку з чим на підставі абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР, якою передбачено що до суб`єктів господарювання застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500 000,00 грн, до ТОВ «Восток Автосервіс» застосований штраф 500 000,00 грн.

Разом із супровідним листом від 14 квітня 2021 року № 3741/05-99-09-01-16 ГУ ДПС у Донецькій області надіслало ТОВ «Восток Автосервіс» податкові повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року №№ 000/4451/0901 та 00/4455/0901.

Позивач отримав податкові повідомлення-рішення, які є предметом спору, 22 квітня 2021 року, про що свідчать Трекінг поштового відправлення 991, фіскальний чек та рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення.

ТОВ «Восток Автосервіс» доводило, що впродовж лютого-березня 2021 року придбало дизельне паливо у ТОВ «Ріда Групп», яке після придбання перевантажувало в автомобіль ГАЗ, державний номер НОМЕР_2 , обладнаний спеціалізованою цистерною ємністю 8 717 м3 для заправки автотранспорту; в автомобіль КАМАЗ, державний номер НОМЕР_3 , обладнаний спеціалізованою цистерною ємністю 4 910 м3 для заправки, в та спеціалізований причеп (паливороздаточна-цистерна), державний номер НОМЕР_8 , ємністю 9 359 м3, для заправки.

Позивач стверджував, що після придбання палива заливав його до паливних баків транспортних засобів, використовуючи вказану вище техніку.

У зв`язку з цим ТОВ «Восток Автосервіс» стверджувало, що не здійснювало зберігання палива, яке використовує у господарській діяльності.

01 лютого 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» уклало договори оренди транспортних засобів №№ 2, 3, 4, 6 та договір позички, на підставі яких отримало в користування транспортні засоби, які використовувало у своїй господарській діяльності:

автомобіль VOLVO FМ8, державний номер НОМЕР_9 , з паливним баком на 380 л;

автомобіль VOLVO FМ8, державний номер НОМЕР_10 , з паливним баком на 380 л;

автомобіль VOLVO FМ8, державний номер НОМЕР_11 , з паливним баком на 380 л;

автомобіль VOLVO FМ8, державний номер НОМЕР_12 , з паливним баком на 380 л;

автомобіль VOLVO FМ8, державний номер НОМЕР_13 , з паливним баком на 380 л;

автомобіль FAW CA1047, державний номер НОМЕР_14 , з паливним баком на 105 л;

автомобіль FAW CA1047, державний номер НОМЕР_15 , з паливним баком на 105 л;

автомобіль JAC HFC 1020KR, державний номер НОМЕР_16 , з паливним баком на 105 л;

автомобіль JAC HFC 1020K, державний номер НОМЕР_17 , з паливним баком на 105 л;

автомобіль JAC HFC 1020K, державний номер НОМЕР_18 , з паливним баком на 105 л;

автомобіль FOTON BJ1043, державний номер НОМЕР_19 , з паливним баком на 105 л;

автомобіль YUEJIN 1062 NJ-1062DA, державний номер НОМЕР_20 , з паливним баком на 105 л;

автомобіль КАМАЗ 5320, державний номер НОМЕР_3 , з паливним баком на 240 л;

автомобіль КАМАЗ 5511, державний номер НОМЕР_21 , з паливним баком на 240 л;

автомобіль КАМАЗ 5511, державний номер НОМЕР_22 , з паливним баком на 240 л;

автомобіль КАМАЗ 5410, державний номер НОМЕР_23 , з паливним баком на 240 л;

автобус NEOPLAN N-4416, державний номер НОМЕР_24 , з паливним баком на 390 л;

автобус NEOPLAN N-4016, державний номер НОМЕР_25 , з паливним баком на 390 л;

навантажувач фронтальний SDLGL953F, державний номер НОМЕР_26 , з паливним баком на 290 л;

екскаватор навантажувач ЕО-2658, державний номер НОМЕР_27 , з паливним баком на 350 л;

автомобіль FORD TRANSIT, державний номер НОМЕР_28 , з паливним баком на 60 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_29 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_30 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_31 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.480, державний номер НОМЕР_32 , з паливним баком на 1 200 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_33 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_34 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF FT-XF-95, державний номер НОМЕР_35 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.480, державний номер НОМЕР_36 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_37 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_38 , з паливним баком на 880 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_39 , з паливним баком на 1 200 л;

автомобіль DAF XF-95.430, державний номер НОМЕР_40 , з паливним баком на 880 л.

На підставі договору оренди транспортних засобів від 01 лютого 2021 року № 3, укладеного між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як орендодавцем та ТОВ «Восток Автосервіс» як орендарем на строк до 31 січня 2022 року, в користуванні позивача на умовах оренди перебувають зокрема:

транспортний засіб марки ГАЗ, модель 3307, тип спеціалізована цистерна ємністю 8 717 м3, державний номер НОМЕР_2 , 1992 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_41 );

транспортний засіб марки КАМАЗ, модель 5320, тип спеціалізована паливна цистерна ємністю 4 910 м3, державний номер НОМЕР_3 , 1991 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_42 );

транспортний засіб марки ПЦ, модель 7012, тип спеціалізований причеп паливороздаточна цистерна ємністю 9 359 м3, державний номер НОМЕР_8 , 1989 року випуску (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_43 ).

Факт передачі цих транспортних засобів позивачу підтверджений актом здачі-приймання до договору оренди транспортних засобів від 01 лютого 2021 року № 3.

Позивач експлуатує 57 транспортних засобів різних типів та моделей, які перебувають в його користуванні на умовах оренди, про що свідчать повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (форма № 20-ОПП) від 05 лютого 2021 року та від 12 лютого 2021 року.

Окрім того, 01 лютого 2021 року між ТОВ «Восток Автосервіс» та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 були укладені договори суборенди на транспортне обслуговування №№ 7/21, 8/21, 9/21, за умовами яких позивач як субпідрядник здійснював транспортні технологічні перевезення за замовленням генерального підрядника на території публічного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь».

За твердженням позивача, після заправки транспортних засобів вони були задіяні на виконанні вищезазначених договорів субпідряду, як наслідок, ТОВ «Восток Автосервіс» не здійснювало зберігання пального, а тому не потребувало ліцензії на цей вид діяльності.

На підтвердження цих доводів позивач надав:

1. договір оренди транспортного засобу від 01 лютого 2021 року № 2, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як орендодавцем та ТОВ «Восток Автосервіс» як орендарем, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування транспортні засоби у кількості 5 одиниць та акт задачі-приймання транспортних засобів до цього договору;

2. договір оренди транспортного засобу від 01 лютого 2021 року № 3, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як орендодавцем та ТОВ «Восток Автосервіс» як орендарем, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування транспортні засоби у кількості 20 одиниць та акт задачі-приймання транспортних засобів до цього договору;

3. договір оренди транспортного засобу від 01 лютого 2021 року № 4, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як орендодавцем та ТОВ «Восток Автосервіс» як орендарем, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування транспортні засоби у кількості 5 одиниць та акт задачі-приймання транспортних засобів до цього договору;

4. договір оренди транспортного засобу від 01 лютого 2021 року № 6, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як орендодавцем та ТОВ «Восток Автосервіс» як орендарем, за умовами якого орендодавець передав, а орендар прийняв у строкове платне користування транспортні засоби у кількості 5 одиниць для здійснення господарської діяльності та акт задачі-приймання транспортних засобів до цього договору;

5. договір позички транспортного засобу від 01 лютого 2021 року, укладений між ТОВ «Восток Автосервіс» як позичкодавцем та фізичною особою ОСОБА_12 як користувачем, за умовами якого позичкодавець передав, а користувач прийняв в тимчасове безоплатне користування вантажний автомобіль DAF, 2006 року випуску, номерний знак НОМЕР_44 , вантажний автомобіль DAF, 2005 року випуску, номерний знак НОМЕР_40 ;

6. свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів, які позивач отримав в користування, а саме: СХЕ 693110, СХС 426892, СХС 426891, СХС 425793, АН 015808, АН 015807, СХК 072519, СХК 647911, СХЕ 580298, СХЕ 754041, СХЕ 754040, СХЕ 580299, СХЕ 580300, СХЕ 580228, СХВ 001871, СХС 693679, СХЕ 851361, СХС 425766, СХХ 704319, СХО 524641, СХМ 720675, СХМ 673362, СХО 750999, СХО 108501, САК 969682, СХМ 382866, САК 434845, САК 969692, НОМЕР_45 , НОМЕР_46 , НОМЕР_47 ;

7. договір субпідряду на транспортне обслуговування від 01 лютого 2021 року № 9/21, укладений між ТОВ «Восток Автосервіс» як субпідрядником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як підрядником, за умовами якого субпідрядник прийняв на себе зобов`язання надавати послуги з технологічного перевезення автомобілями VOLVO вантажів за заявками генерального підрядника, а генеральний підрядник прийняв на себе зобов`язання прийняти і оплатити ці послуги, які мали надаватися на території приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на підставі договору від 27 квітня 2020 року № 6/2/20ТП, укладеного між замовником приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» та генеральним підрядником;

8. договір субпідряду на транспортне обслуговування від 01 лютого 2021 року № 8/21, укладений між ТОВ «Восток Автосервіс» як субпідрядником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як підрядником, за умовами якого субпідрядник прийняв на себе зобов`язання надавати послуги з технологічного перевезення автомобілями слябів за зведеними заявками генерального підрядника, а генеральний підрядник прийняв на себе зобов`язання прийняти і оплатити ці послуги, які мали надаватися на території приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на підставі договору від 07 серпня 2020 року № 24.2020ТП, укладеного між замовником приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» та генеральним підрядником;

9. договір субпідряду на транспортне обслуговування від 01 лютого 2021 року № 7/21, укладений між ТОВ «Восток Автосервіс» як субпідрядником та фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як підрядником, за умовами якого субпідрядник прийняв на себе зобов`язання надавати послуги по забезпеченню генерального підрядника транспортними засобами для здійснення перевезень та обсягів робіт за договірними умовами генерального підрядника. Послуги мали надаватися на території приватного акціонерного товариства «Металургійний комбінат «Азовсталь» на підставі договору від 02 березня 2020 року № 2020/3 УБТ ТО, укладеного між замовником приватним акціонерним товариством «Металургійний комбінат «Азовсталь» та генеральним підрядником;

10. рахунки-фактури про надання ТОВ «Восток Автосервіс» ФОП ОСОБА_11 послуг з транспортного обслуговування від 16 лютого 2021 року № СФ-0000001, від 16 лютого 2021 року № СФ-0000002, від 26 лютого 2021 року № СФ-0000008, від 26 лютого 2021 року № СФ-0000009, від 26 лютого 2021 року № СФ-0000010, від 26 лютого 2021 року № СФ-0000011, від 05 березня 2021 року № СФ-0000012, від 05 березня 2021 року № СФ-0000013, від 05 березня 2021 року № СФ-0000014, від 05 березня 2021 року № СФ-0000015, від 16 лютого 2021 року № СФ-0000004, від 16 лютого 2021 року № СФ-0000006, від 16 березня 2021 року № СФ-0000017, від 17 березня 2021 року № СФ-0000018, від 17 березня 2021 року № СФ-0000019, від 17 березня 2021 року № СФ-0000020, від 17 березня 2021 року № СФ-0000023, від 17 березня 2021 року № СФ-0000024, від 17 березня 2021 року № СФ-0000025, від 31 березня 2021 року № СФ-0000036, від 31 березня 2021 року № СФ-0000038, від 26 лютого 2021 року № 7, від 31 березня 2021 року № 34, від 31 березня 2021 року № 35, від 23 квітня 2021 року № 49;

11. акти наданих послуг від 16 лютого 2021 року № 1, від 16 лютого 2021 року № 2, від 26 лютого 2021 року № 8, від 26 лютого 2021 року № 9, від 26 лютого 2021 року № 10, від 26 лютого 2021 року № 11, від 05 березня 2021 року № 12, від 05 березня 2021 року № 13, від 05 березня 2021 року № 14, від 05 березня 2021 року № 15, від 16 лютого 2021 року № 4, від 16 лютого 2021 року № 6, від 16 березня 2021 року № 17, від 17 березня 2021 року № 17, від 17 березня 2021 року № 19, від 17 березня 2021 року № 20, від 17 березня 2021 року № 23, від 17 березня 2021 року № 24, від 17 березня 2021 року № 25, від 31 березня 2021 року № 38;

12. рахунки на оплату послуг від 16 лютого 2021 року № 7, від 31 березня 2021 року № 34, від 31 березня 2021 року № 35, від 31 березня 2021 року № 36, від 23 квітня 2021 року № 52;

13. відомості про заправлення дизельним паливом транспортних засобів ТОВ «Восток Автосервіс» від 03 лютого 2021 року, від 15 лютого 2021 року, від 19 лютого 2021 року, від 23 лютого 2021 року, від 03 березня 2021 року;

14. платіжні доручення про оплату ФОП ОСОБА_11 послуг ТОВ «Восток Автосервіс» від 21 березня 2021 року № 3761, від 25 березня 2021 року № 3759, від 22 березня 2021 року № 3704, від 16 березня 2021 року № 3628, від 05 березня 2021 року № 3589, від 19 березня 2021 року № 3639, від 16 березня 2021 року № 3629, від 04 березня 2021 року № 3575, від 02 березня 2021 року № 3561, від 25 лютого 2021 року № 3529, від 05 березня 2021 року № 3588, від 28 квітня 2021 року;

15. звіти про роботу автомобілів та подорожні листи за лютий-березень 2021 року з інформацією про рух пального.

Також суд встановив, що 11 березня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» звернулося до ГУ ДПС у Донецькій області з заявою щодо ліцензії на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), в якій просило видати ліцензію на зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 (заява зареєстрована відповідачем 11 березня 2021 року за № 8152/АП).

Разом з заявою від 11 березня 2021 року, крім інших документів, позивач надав договір від 02 лютого 2021 року № 5, укладений між фізичною особою-підприємцем ОСОБА_11 як орендодавцем та ТОВ «Восток Автосервіс» як орендарем, за умовами якого орендодавець надав, а орендар прийняв в строкове платне користування об`єкт оренди паливозаправний пункт (паливораздавальна колонка), ємність для палива 8 500 м3 та ємність для палива 16 000 м3, а також акт здачі-приймання до цього договору.

Щодо трудових відносин ОСОБА_1 з ТОВ «Восток Автосервіс» суд встановив такі обставини.

03 березня 2021 року ОСОБА_1 звернулася до ТОВ «Восток Автосервіс» з заявою про прийняття її на посаду бухгалтера за сумісництвом з 05 березня 2021 року зі строком випробування 10 днів.

03 березня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» як роботодавець та ОСОБА_1 як працівник уклали трудовий договір № 1, за умовами якого працівник приймається на посаду бухгалтера; робота за цим договором для працівника є сумісництвом; працівнику встановлюється випробування строком на десять днів з метою перевірки відповідності роботі, що доручається; дата початку роботи 05 березня 2021 року (пп. пп. 1.1-1.4 п. 1 договору).

Відповідно до пп. 3.1.2 пп. 3.1 п. 3 договору працівник приймає на себе зобов`язання здійснювати бухгалтерський облік заробітної плати.

Згідно з пп. 3.2.7 пп. 3.2 п. 3 договору працівник має право протягом випробувального строку відмовитись від виконання трудового договору шляхом подання письмової заяви про звільнення (договір вважається розірваним з дати поєднання заяви).

05 березня 2021 року директор ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_2 видала наказ № 6 «Про вступ на посаду бухгалтера», згідно з яким ОСОБА_1 прийнята на посаду бухгалтера за сумісництвом з 05 березня 2021 року на умовах неповного робочого дня з посадовим окладом 6 200,00 грн з оплатою за фактично відпрацьований час з випробувальним строком 10 днів. Наказ набрав чинності з моменту його підписання.

ОСОБА_1 ознайомлена з цим наказом, про що свідчить її підпис у наказі.

05 березня 2021 року ОСОБА_1 подала директору ТОВ «Восток Автосервіс» заяву про звільнення з посади бухгалтера з 05 березня 2021 року у зв`язку з неможливістю виконувати обов`язки бухгалтера; просила вважати трудовий договір припиненим з дати складання заяви.

05 березня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» подало податковому органу повідомлення про прийняття працівника на роботу, яке отримане відповідачем 05 березня 2021 року о 13:48, про що свідчить квитанція № 2.

05 березня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» видало наказ № 7 «Про звільнення», який передбачав звільнення ОСОБА_1 з посади бухгалтера у зв`язку з припиненням трудового договору від 03 березня 2021 року № 1 на підставі заяви.

Наказ від 05 березня 2021 року № 7 не містить підписів директора ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_2 та ОСОБА_1

05 березня 2021 року ТОВ «Восток Автосервіс» подало податковому органу повідомлення про прийняття працівника на роботу, яке отримане відповідачем 05 березня 2021 року о 13:56, про що квитанція № 2.

Будь-які інші докази щодо предмета доказування суду не надані.

Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування.

Висновки суду по суті позовних вимог.

Перевіряючи наказ ГУ ДПС у Донецькій області від 04 березня 2021 року № 268-п на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 3 КАС, суд виходить з такого.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з абз. 1 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України (далі ПК України) контролюючі органи, крім іншого, мають право проводити фактичні перевірки.

Пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України визначено, що фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Порядок проведення фактичної перевірки визначений ст. 80 ПК України.

Згідно з п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, визначених п. 80.2 ст. 80 ПК України.

Так, відповідно до пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України фактична перевірка проводиться у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального.

Верховний Суд в постановах від 25 січня 2019 року у справі № 812/1112/16, від 07 листопада 2019 року у справі № 140/391/19, від 10 квітня 2020 року у справі № 815/1978/18, сформулював висновок про те, що пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України містить альтернативні підстави для проведення фактичної перевірки, які можуть застосовуватися як у сукупності, так і кожна окремо. Здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання і не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Суд встановив, що ГУ ДПС у Донецькій області 04 березня 2021 року видало наказ № 268-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» ».

В якості правової підстави для видання наказу відповідач покликався на норми ст. ст. 19-1, 20, 75, пп. 80.2.5 п. 80.5 ст. 50 ПК України та Закон № 418/95-ВР.

Наказ від 04 березня 2021 року № 268-п передбачав проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» з метою здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального, відповідно до Закону № 481/95-ВР, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України та інших законодавчих актів.

Отже, наказ про проведення фактичної перевірки був виданий за наявності підстави, передбаченої пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, та оформлений з дотриманням вимог абз. 3 п. 81.1 ст. 81 ПК України.

У зв`язку з цим суд відхиляє аргументи позивача щодо відсутності у контролюючого органу підстав для проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс».

П. 80.5 ст. 80 ПК України визначено, що допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичної перевірки здійснюється згідно із ст. 81 цього Кодексу.

Відповідно до п. 80.7 ст. 80 ПК України фактична перевірка проводиться двома і більше посадовими особами контролюючого органу у присутності посадових осіб суб`єкта господарювання або його представника та/або особи, що фактично здійснює розрахункові операції.

Умови та порядок допуску посадових осіб контролюючих органів до проведення фактичних перевірок визначає ст. 81 ПК України.

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для її проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів:

направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу;

копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи - платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці - адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу;

службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абз. 5 цього пункту, не дозволяється.

При пред`явленні направлення платнику податків та/або посадовим (службовим) особам платника податків (його представникам або особам, які фактично проводять розрахункові операції) такі особи розписуються у направленні із зазначенням свого прізвища, імені, по батькові, посади, дати і часу ознайомлення.

У разі відмови платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) розписатися у направленні на перевірку посадовими (службовими) особами контролюючого органу складається акт, який засвідчує факт відмови. У такому випадку акт про відмову від підпису у направленні на перевірку є підставою для початку проведення такої перевірки.

Отже, у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення фактичної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання/пред`явлення оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки (формальна підстава).

При цьому абз. 5 п. 81.1 ст. 81 ПК України визначає, що непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків (його посадовим (службовим) особам або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції) цих документів або пред`явлення зазначених документів, що оформлені з порушенням вимог, встановлених цим пунктом, є підставою для недопущення посадових (службових) осіб контролюючого органу до проведення фактичної перевірки.

Відмова платника податків та/або посадових (службових) осіб платника податків (його представників або осіб, які фактично проводять розрахункові операції) від допуску до перевірки на інших підставах, ніж визначені в абз. 5 цього пункту, не дозволяється (абз. 6 п. 81.1 ст. 81 ПК України).

Аналіз наведених вище положень ПК України зумовлює висновок, що законодавцем встановлено випадки, коли платник податків може скористатись правом недопуску посадових осіб контролюючого органу до перевірки:

- непред`явлення або ненадіслання у випадках, визначених цим Кодексом, платнику податків документів, визначених абз. абз. 2-4 п. 81.1 ст. 81 ПК України (направлення та наказу на проведення перевірки, службового посвідчення);

- оформлення документів, вказаних в абз. абз. 2-3 п. 81.1 ст. 81 ПК України, з порушенням вимог, встановлених цим пунктом.

Разом з тим, недопуск посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки є правом, а не обов`язком платника податків, а тому реалізація права на судовий захист своїх прав та інтересів не може перебувати у залежності від використання особою своїх прав на їх позасудовий захист.

Саме таких висновків дійшов Верховний Суд в постанові від 23 вересня 2021 року у справі № 815/4268/17.

Відповідач довів належними та допустимими доказами дотримання вимог ст. 81 ПК України під час проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс».

Позивач наводив суперечливі аргументи щодо того, чи були допущені посадові особи контролюючого органу до фактичної перевірки.

Позивач вказував на те, що до фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» був допущений лише ОСОБА_5 , в направленні на перевірку якого поставила підпис бухгалтер ОСОБА_1 , а інші посадові особи відповідача до перевірки не були допущені; з іншого боку позивач наполягав на тому, що ОСОБА_1 не була особою, уповноваженою вирішувати питання допуску посадових осіб до перевірки.

Суд відхиляє ці аргументи, з огляду на те, що ст. 81 ПК України пов`язує виникнення у посадових осіб контролюючого органу права на проведення фактичної перевірки з надісланням/пред`явленням оформлених відповідно до вимог ПК України направлення і наказу на проведення перевірки, а також службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки, а не з підписанням платником податків та/або посадовою (службовою) особою платника податків (його представником або особою, яка фактично проводить розрахункові операції) направлення на перевірку.

Факт пред`явлення посадовими особами відповідача службових посвідчень, направлень та копії наказу підтвердила допитана в судовому засіданні ОСОБА_1 .

Суд встановив, що на момент початку проведення фактичної перевірки ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «Восток Автосервіс», це підтверджено наявними у справі письмовими доказами, а також поясненнями самої ОСОБА_1 , яка була допитана в якості свідка. Подальше звільнення цієї особи, незважаючи на те, що воно відбулося 05 березня 2021 року, не впливає на оцінку судом правомірності дій посадових осіб податкового органу, оскільки згідно з положеннями трудового законодавства день звільнення вважається останнім робочим днем.

Згідно з абз. 1 п. 81.3 ст. 81 ПК України під час проведення перевірок посадові (службові) особи органів державної служби повинні діяти у межах повноважень, визначених цим Кодексом.

П. 80.9 ст. 80 ПК України визначено, що строки проведення фактичної перевірки встановлені ст. 82 цього Кодексу.

Згідно з абз. 1 п. 82.3 ст. 83 ПК України тривалість перевірок, визначених ст. 80 цього Кодексу, не повинна перевищувати 10 діб.

За приписами п. 80.10 ст. 80 ПК України порядок оформлення результатів фактичної перевірки встановлено ст. 86 цього Кодексу.

Відповідно до п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, у строки визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати.

Строк складення акта (довідки) про результати перевірки не зараховується до строку проведення перевірки, встановленого цим Кодексом (з урахуванням його продовження).

У разі незгоди платника податків з висновками акта (довідки) такий платник зобов`язаний підписати такий акт (довідку) перевірки із зауваженнями, які він має право надати разом з підписаним примірником акта (довідки) або окремо у строки, передбачені цим Кодексом.

Згідно з п. 86.5 ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених ст. 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

Відповідно до п. 86.7 ст. 86 ПК України, у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки, вони мають право подати свої заперечення та/або додаткові документи в порядку, визначеному п. 44.7 ст.44 цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки). Такі заперечення та/або додаткові документи розглядаються контролюючим органом протягом семи робочих днів, що настають за днем їх отримання (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у зауваженнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному ст. 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. Платник податків (його уповноважена особа та/або представник) має право брати участь у розгляді заперечень та/або додаткових документів, про що такий платник податків зазначає у запереченнях та/або листі про надання додаткових документів в порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу.

У разі якщо платник податків виявив бажання брати участь у розгляді його заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів, зазначивши про це в запереченні та/або листі про надання додаткових документів у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, контролюючий орган зобов`язаний повідомити такому платнику податків про місце і час проведення такого розгляду. Таке повідомлення надсилається платнику податків не пізніше наступного робочого дня з дня отримання від нього заперечень та/або листа про надання додаткових документів у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду. Повідомлення має бути надіслано у порядку, визначеному ст. 42 цього Кодексу.

Участь керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу у розгляді заперечень платника податків до акта перевірки є обов`язковою. Такі заперечення є невід`ємною частиною акта (довідки) перевірки.

Рішення про визначення грошових зобов`язань приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу з урахуванням результатів розгляду заперечень платника податків (у разі їх наявності). Платник податків або його законний представник може бути присутнім під час прийняття такого рішення.

Відповідно до п. 86.8 ст. 86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу протягом 15 робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків, його представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції, акта перевірки у порядку, передбаченому ст. цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень, а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки та/або додаткових документів, поданих у порядку, визначеному п. 44.7 ст. 44 цього Кодексу, приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів - протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень та/або додаткових документів і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

Суд зауважує, що питання можливості скасування в судовому порядку наказу про проведення перевірки, з огляду на факт вичерпання ним своєї дії та допуск посадових осіб контролюючого органу до перевірки, а також складення за результатами реалізації такого наказу податкових повідомлень-рішень, було предметом розгляду Верховним Судом, зокрема (але не виключно), у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18.

У цій постанові, ухваленій Верховним Судом у складі колегії суддів палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду висловлено правову позицію, зокрема з питання оскарження до суду наказу про проведення перевірки у разі прийняття податкового повідомлення-рішення за результатами перевірки. Згідно з висновком Верховного Суду у справі № 826/17123/18 у разі, якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права. Належним способом захисту порушеного права платника податків у такому випадку є саме оскарження рішення, прийнятого за результатами перевірки.

Велика палата Верховного Суду також висловлювалася з приводу розгляду позовних вимог про оскарження наказу про проведення перевірки в контексті належного та ефективного способу захисту права платника податків в разі проведення контролюючим органом перевірки. Так, у постанові Великої палати Верховного Суду від 08 вересня 2021 року у справі № 816/228/17, зазначено, що неправомірність дій контролюючого органу при призначенні і проведенні перевірки не може бути предметом окремого позову, але може бути підставами позову про визнання протиправними рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки. При цьому підставами для скасування таких рішень є не будь-які порушення, допущені під час призначення і проведення перевірки, а лише ті, що вплинули або об`єктивно могли вплинути на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки та відповідно на обґрунтованість і законність прийнятого за результатами перевірки рішення.

З огляду на те, що наказ ГУ ДПС у Донецькій області від 04 березня 2021 року № 268-п «Про проведення фактичної перевірки ТОВ «Восток Автосервіс» » відповідає вимогам ПК України, а також враховуючи, що фактична перевірка ТОВ «Восток Автосервіс» була проведена і за її наслідками були прийняті податкові повідомлення-рішення, які також є предметом спору у цій справі, позовні вимоги про визнання протиправним і скасування наказу від 04 березня 2021 року № 268-п не підлягають задоволенню.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 14 квітня 2021 року форми «С» № 000/4455/0901 на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд виходить з такого.

14 квітня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «ПС» № 000/4451/0901, яким підставі акта перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/38673867 за порушення п. 85.2 ст. 85 ПК України та відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54, п. 121.1 ст. 121 ПК України застосувало до ТОВ «Восток Автосервіс» штрафні (фінансові) санкції (штрафи) у розмірі 1 020,00 грн.

Відповідно до абз. п. 85.2 ст. 85 ПК України платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з п. 85.6 ст. 85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Відповідно до п. 85.8 ст. 85 ПК України посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

П. 121.1 ст. 121 ПК України передбачає, що ненадання платником податків контролюючим органам оригіналів документів (крім документів, отриманих з Єдиного реєстру податкових накладних) чи їх копій при здійсненні податкового контролю у випадках, передбачених цим Кодексом, тягне за собою накладення штрафу в розмірі 1020 гривень.

Як свідчить акт фактичної перевірки від 15 березня 2021 року, порушення ТОВ «Восток Автосервіс» вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України полягало у ненаданні посадовим особам контролюючого органу до перевірки документів, пов`язаних з предметом перевірки, а саме договорів та інших документів, що свідчать про термін переходу власності або не переходу права власності на пальне (договори на поставку та реалізацію пального); договорів та актів прийому-передачі (у випадку зберігання пального інших суб`єктів або передачі пального на зберігання іншим суб`єктам); видаткових накладних, товарно-транспортних накладних; акцизних накладних на отримання та реалізацію пального; «Звіту про використання та запаси палива» форма № 4-МТП (місячна); бухгалтерського та складського обліку; карток субрахунку №№ 203, 281 (щомісячно) за період з 01 січня 2021 року по дату перевірки; подорожнього листа вантажного автотранспорту; наказу про призначення керівника.

05 березня 2021 року посадові особи, уповноважені на проведення фактичної перевірки, склали акт про відмову від надання документів до перевірки № 124/05-99-09-01, в якому зазначили, що після ознайомлення з направленнями на перевірку бухгалтер ТОВ «Восток Автосервіс» ОСОБА_1 в порушення вимог ст. 85 ПК України відмовилася від надання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме до перевірки не додані документи, які зазначені в Додатку № 1 до акта фактичної перевірки.

При цьому в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 пояснив, що ОСОБА_1 було запропоновано надати документи ТОВ «Восток Автосервіс», необхідні для проведення перевірки, ще до завершення оформлення початку перевірки. Запит про надання документів посадові особи, які проводили перевірку, залишили в кабінеті співробітниці іншого підприємства, оскільки ОСОБА_1 залишила приміщення, а інших співробітників ТОВ «Восток Автосервіс» там не було. Аналогічні пояснення надав свідок ОСОБА_8 .

Суд зауважує, що належні та допустимі докази, які б свідчили, що 05 березня 2021 року посадові особи відповідача надали ОСОБА_1 або іншій уповноваженій особі ТОВ «Восток Автосервіс» запит про надання документів (додаток 1 до акта про результати фактичної перевірки), суду не надані.

На переконання суду, залишення запиту в кабінеті співробітнику іншого підприємства не може вважатися врученням запиту ТОВ «Восток Автосервіс».

12 березня 2021 року посадові особи, уповноважені на проведення фактичної перевірки, склали акт про відмову від надання документів до перевірки № 140/05-99-09-01, в якому зазначили, ті самі відомості, що й в аналогічному акті від 05 березня 2021 року.

При цьому свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 пояснили, що запит про надання документів засобами поштового зв`язку позивачу не надсилали; за місцезнаходженням ТОВ «Восток Автосервіс» повторно не виходили.

До того ж свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_8 не змогли пояснити, яким чином бухгалтер ОСОБА_1 12 березня 2021 року «в порушення вимог ст. 85 ПК України відмовилася від надання посадовим (службовим) особам органів державної податкової служби у повному обсязі документів, що належать або пов`язані з предметом перевірки, а саме до перевірки не додані документи, які зазначені в Додатку № 1 до акта фактичної перевірки», зважаючи на те, що 05 березня 2021 року вона звільнена з ТОВ «Восток Автосервіс», посадові особи відповідача 12 березня 2021 року за місцезнаходженням товариства не виходили, а ОСОБА_1 до податкового органу не прибувала.

З огляду на викладене та враховуючи, що, за висновком відповідача, порушення ТОВ «Восток Автосервіс» вимог п. 85.2 ст. 85 ПК України полягало у ненаданні до перевірки документів, які зазначені в Додатку № 1 до акта фактичної перевірки, і при цьому відповідач не довів належними та допустимими доказами факт вручення (направлення) позивачу або його посадовій (службовій) особі Додатку № 1 до акта фактичної перевірки з переліком запитуваних документів, суд дійшов висновку, що відповідач не довів наявність підстав для застосування до позивача штрафної санкції, передбаченої п. 121.1 ст. 121 ПК України.

Отже, податкове повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року форми «С» № 000/4455/0901 підлягає визнанню протиправним і скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Перевіряючи податкове повідомлення-рішення ГУ ДПС у Донецькій області від 14 квітня 2021 року форми «С» № 000/4451/0901 на відповідність критеріям, наведеним у ч. 2 ст. 2 КАС, суд виходить з такого.

14 квітня 2021 року ГУ ДПС у Донецькій області прийняло податкове повідомлення-рішення форми «С» № 000/4455/0901, яким на підставі акта перевірки від 15 березня 2021 року № 2294/05-99-83-09/ НОМЕР_1 за порушення ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР та відповідно до пп. 54.3.3 п. 54.3 ст. 54 ПК України і абз. 9 ч. 7 ст. 17 Закону № 481/95-ВР застосувало до ТОВ «Восток Автосервіс» штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 500 000,00 грн.

Закон України від 19 грудня 2021 року № 481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» (далі Закон № 481/95-ВР).

На час виникнення спірних правовідносин Закон № 481/95-ВР діяв в редакції від 01 січня 2021 року.

Ст. 15 Закону № 481/95-ВР регламентує питання імпорту, експорту, оптової і роздрібної торгівлі пальним та зберігання пального.

Відповідальність за порушення норм Закону № 481/95-ВР визначена ст. 17 цього Закону.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону № 481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Згідно з абз. 9 ч. 2 ст. 17 Закону № 481 до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої постійні представництва), застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії 500 000 гривень.

Суд встановив, що ТОВ «Восток Автосервіс» здійснювало придбання пального, яке використовувало для власного споживання, ці обставини сторонами не оспорюються.

Позивач доводив, що пальне, яке він придбавав у своїх контрагентів, після постачання заливалося до паливних баків транспортних засобів, які перебувають в користуванні ТОВ «Восток Автосервіс» та використовуються ним у власній господарській діяльності. При цьому позивач наголошував, що не здійснював зберігання пального, а тому не потребував отримання ліцензії на цей вид діяльності.

Натомість відповідач доводив, що за результатами фактичної перевірки встановлений факт зберігання ТОВ «Восток Автосервіс» пального без наявності ліцензії. При цьому цей висновок контролюючого органу ґрунтується на аналізі інформації, наведеної в акцизних накладних щодо постачання позивачу пального в лютому-березні 2021 року.

Оцінюючи ці доводи та заперечення сторін, суд виходить з такого.

Пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України в редакції, яка набула чинності з 01 січня 2016 року, було передбачено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, місцем проживання фізичних осіб-підприємців до початку здійснення реалізації пального.

За визначенням, наведеним в пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції, чинній з 01 січня 2016 року, акцизний склад спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів, а також приміщення, розташовані на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), за винятком приміщень для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального розпорядником акцизного складу.

Відповідно до пп. 14.1.224 п. 14.1 ст. 14 ПК України в редакції, чинній з 01 січня 2016 року, розпорядник акцизного складу суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, навантаження-розвантаження, зберігання пального (крім скрапленого газу природного, бензолу, метанолу), крім суб`єктів господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального.

Тобто приміщення для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання розпорядником акцизного складу не є акцизним складом, а суб`єкти господарювання, які використовують приміщення, розташовані на митній території України, для навантаження-розвантаження, зберігання пального виключно для потреб власного споживання пального не є розпорядниками акцизного складу.

До 01 липня 2019 року діяльність з виробництва, реалізації та зберігання пального не підлягала ліцензуванню.

01 липня 2019 року набрав чинності Закон України від 23 листопада 2018 року № 2628-VIII «Про внесення змін до Податкового кодексу України та деяких інших законодавчих актів України щодо покращення адміністрування та перегляду ставок окремих податків і зборів» (далі Закон № 2628), яким внесено зміни до ПК України та Закону № 481/95-ВР, які, серед іншого, передбачали ліцензування діяльності з виробництва, реалізації та зберігання пального.

Зокрема, на підставі Закону № 2628 ч. 2 ст. 17 Закону № 481/95-ВР після абзацу сьомого була доповнена новими абзацами, які встановлювали відповідальність за оптову торгівлю пальним або зберігання пального без наявності ліцензії у вигляді штрафної (фінансової) санкції в розмірі 500000 гривень, за роздрібну торгівлю пальним без наявності ліцензії 250000 гривень.

Згідно з ч. 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до ч. 10 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Ч. 16 ст. 15 Закону № 481/95-ВР передбачено, що суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Відповідно до ч. 33 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

Згідно з ч. 34 ст. 15 Закону № 481/95-ВР у заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір одержати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Ч. 39 ст. 15 Закону № 481/95-ВР передбачає, що для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Відповідно до ч. 44 ст. 15 Закону № 481/95-ВР суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають. Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Після видачі/призупинення/анулювання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на зберігання пального податковий орган вносить відповідні відомості до Єдиного реєстру ліцензіатів та місць обігу пального не пізніше наступного робочого дня з дня видачі/призупинення/анулювання відповідної ліцензії (ч. 45 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).

Згідно з ч. 47 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія або рішення про відмову в її видачі видається заявнику не пізніше 10 календарних днів (щодо пального не пізніше 20 календарних днів) з дня одержання зазначених у цьому Законі документів. У рішенні про відмову у видачі ліцензії повинна бути вказана підстава для відмови з посиланням на відповідні норми законодавства.

При цьому, згідно з ч. 19 ст. 15 Закону № 481/95-ВР ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують (ч. 21 ст. 15 Закону № 481/95-ВР).

За визначенням, наведеним у ст. 1 Закону № 481/95-ВР:

зберігання пального діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик;

місце зберігання пального місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

За визначенням, наведеним у пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України, акцизний склад це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів;

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам.

Критерій, визначений цим підпунктом, щодо загальної місткості ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не застосовується до ємностей суб`єктів господарювання, які є розпорядниками хоча б одного акцизного складу;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

ґ) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

Пп. 14.1.6-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України визначено, що акцизний склад пересувний транспортний засіб (автомобільний, залізничний, морський, річковий, повітряний, магістральний трубопровід), на якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий на митній території України.

Транспортний засіб набуває статусу акцизного складу пересувного протягом періоду його використання для:

а) переміщення в ньому митною територією України пального або спирту етилового, що реалізується (крім пального або спирту етилового, що переміщується митною територією України прохідним транзитом або внутрішнім транзитом, визначеним пп. «а» п. 2 ч. 2 ст. 91 91 Митного кодексу України);

б) зберігання в ньому пального або спирту етилового на митній території України;

в) ввезення пального або спирту етилового на митну територію України, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених ст. 229 цього Кодексу.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які належить декільком розпорядникам акцизного складу пересувного, є декількома акцизними складами пересувними, кількість яких дорівнює кількості власників пального або спирту етилового, що переміщується та/або зберігається в такому транспортному засобі.

Транспортний засіб, в якому переміщується та/або зберігається пальне або спирт етиловий, право власності на які переходить від одного суб`єкта господарювання до іншого, вважається іншим акцизним складом пересувним.

Не є акцизним складом пересувним:

транспортний засіб, що використовується суб`єктом господарювання, який не є розпорядником акцизного складу та платником акцизного податку, для переміщення на митній території України власного пального або спирту етилового для потреб власного споживання чи промислової переробки;

паливний бак транспортного засобу.

Відповідно до пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного: до акцизного складу; до акцизного складу пересувного; для власного споживання чи промислової переробки; будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України:

у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками;

при використанні пального суб`єктами господарювання, які не є розпорядниками акцизного складу/акцизного складу пересувного, що передано (відпущено, відвантажено) платником акцизного податку таким суб`єктам господарювання виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки.

До власного споживання також відносяться операції із заправлення пальним за договорами підряду при одночасному виконанні таких умов:

а) замовники за договорами підряду не здійснюють реалізацію пального іншим особам, крім реалізації бензолу поза межами митної території України в митному режимі експорту;

б) заправлення здійснюється в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, які: призначені для виконання робіт на землях сільськогосподарського або лісового призначення, на землях, наданих гірничим підприємствам для видобування корисних копалин та розробки родовищ корисних копалин, а також для виконання робіт з будівництва доріг; належать іншим особам; виконують роботи протягом строку дії договору підряду виключно на зазначених у цьому пункті землях, що перебувають у власності або користуванні замовника;

в) транспортні засоби, що здійснюють заправлення в паливний бак машин, механізмів, техніки та обладнання для агропромислового комплексу, у паливний бак транспортних засобів спеціального призначення або в паливний бак спеціального обладнання чи пристрою, зазначені в пп. «б» цього підпункту, повинні бути обладнані витратомірами-лічильниками на кожному місці відпуску пального наливом з такого транспортного засобу.

Згідно з пп. пп. 14.1.224, 14.1.224-1 п. 14.1 ст. 14 ПК України розпорядник акцизного складу суб`єкт господарювання, який одержав ліцензію на право виробництва спирту етилового, алкогольних напоїв, зареєстрований платником акцизного податку, або суб`єкт господарювання платник акцизного податку, який здійснює виробництво, оброблення (перероблення), змішування, розлив, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізацію пального на акцизному складі та має документи, що підтверджують право власності або користування приміщеннями та/або територією, що відносяться до акцизного складу.

Розпорядник акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання платник акцизного податку, який є власником пального або здійснює діяльність з виробництва спирту етилового та який з використанням транспортного засобу незалежно від того, кому належить такий транспортний засіб: реалізує або зберігає пальне або спирт етиловий; ввозить пальне на митну територію Україні, з якого сплачено акцизний податок або на умовах, визначених ст. 229 цього Кодексу.

При переході від одного суб`єкта господарювання до іншого права власності на пальне або спирт етиловий, що переміщується та/або зберігається у транспортному засобі, відбувається зміна розпорядника акцизного складу пересувного.

Не є розпорядником акцизного складу пересувного суб`єкт господарювання (перевізник, експедитор), який здійснює транспортування пального або спирту етилового.

Висновок відповідача про порушення ТОВ «Восток Автосервіс» вимог ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР, відображений в акті фактичної перевірки, ґрунтуються виключно на аналізі інформації, наведеної в акцизних накладних.

Під час проведення фактичної перевірки посадові особи відповідача не встановили сам факт зберігання ТОВ «Восток Автосервіс» пального, його кількість, місце та спосіб зберігання, не проводили інвентаризацію пального в місці зберігання, не знімали залишки товарно-матеріальних цінностей, не проводили відбір зразків тощо, про що свідчать акт фактичної перевірки, а також пояснення свідків ОСОБА_5 та ОСОБА_8 .

Встановлення лише факту постачання пального недостатньо для висновку про наявність в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 9 ч. 7 ст. 17 Закону № 481/95-ВР.

Сама по собі наявність у позивача обладнання і ємностей, придатних для зберігання пального, також не свідчить про вчинення ним правопорушення, відповідальність за яке передбачена абз. 9 ч. 7 ст. 17 Закону № 481/95-ВР. До того ж в акті фактичної перевірки, на підставі якого винесене оскаржуване податкове-повідомлення рішення, про цю обставину посадові особи контролюючого органу не зазначали.

Акцизні накладні, на які міститься посилання в акті фактичної перевірки, є одним із доказів, що підтверджує факт придбання ТОВ «Восток Автосервіс» палива, однак вони не можуть слугувати доказом зберігання товариством пального без наявності ліцензії.

Суд відхиляє заперечення відповідача, які ґрунтуються на нормах наказу Міністерства фінансів України від 19 червня 2019 року № 262 «Про затвердження форми заяви про реєстрацію платника акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового та/або акцизних складів, акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, заявки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового, Порядку заповнення акцизної накладної, розрахунку коригування акцизної накладної, заявки на поповнення (коригування) залишку пального, залишки на поповнення (коригування) залишку спирту етилового» та Інструкції про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженої спільним наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства транспорту і зв`язку України, Міністерства економіки України, Держспоживстандарту України від 20 травня 2008 року № 281/171/578/155, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 02 вересня 2008 року за № 805/15496, (далі - Інструкція № 281/171/578/155).

Суд зауважує, що зазначення постачальниками в акцизних накладних напряму використання «3», який виключає можливість реалізації в паливні баки транспортних засобів, а також те, що Інструкція № 281/171/578/155 не передбачає постачання палива безпосередньо в паливні баки транспортних засобів, не є свідченням того, що під час фактичної перевірки посадові особи контролюючого органу встановили факт зберігання ТОВ «Восток Автосервіс» пального. До того ж в акті фактичної перевірки відсутня вказівка на те, що ці обставини були враховані посадовими особами контролюючого органу та слугували підставою для висновку про порушення товариством вимог ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Копія фотознімку, на який покликається відповідач, не відповідає вимогам щодо належності та допустимості доказів, визначених КАС, а тому суд не бере її до розгляду.

Надані позивачем письмові докази щодо наявності в його користуванні транспортних засобів та устаткування, використання їх в господарській діяльності тощо не підтверджують доводи ТОВ «Восток Автосервіс» про те, що після придбання палива воно заливалося в паливні баки транспортних засобів.

Разом з цим, враховуючи, що відповідач не довів належними та допустимими доказами, що під час перевірки посадові особи контролюючого органу встановили факт зберігання ТОВ «Восток Автосервіс» пального, податкове повідомлення-рішення від 14 квітня 2021 року форми «С» № 000/4451/0901 підлягає визнанню протиправним і скасуванню, а позовні вимоги в цій частині задоволенню.

Факт отримання позивачем ліцензії на право зберігання пального після проведення фактичної перевірки не є свідченням того, що посадові особи контролюючого органу під час перевірки встановили факт порушення ТОВ «Восток Автосервіс» вимог ч. ч. 1, 8 ст. 15 Закону № 481/95-ВР.

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Решта доводів та заперечень сторін висновків суду про часткове задоволення позову не спростовують.

Розподіл судових витрат.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з ч. 3 ст. 139 КАС при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Позивачем документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору в сумі 5 000,00 грн (платіжне доручення від 06 травня 2021 року № 152) та в сумі 2 515,30 грн (платіжне доручення від 07 липня 2021 року № 313) за позовні вимоги майнового характеру, а також по сплаті судового збору за позовну вимогу немайнового характеру про визнання протиправним наказу на суму 2 270,00 грн (платіжне доручення від 10 вересня 2021 року № 485).

Крім того, позивачем наданий попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які він поніс і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 26 травня 2021 року, складений директором ТОВ «Восток Автосервіс» Філатовою І.М., в тому числі:

1. судовий збір 5 000,00 грн платіжне доручення додане до позовної заяви;

2. витрати на професійну правничу допомогу:

- аналіз документів, визначення можливих перспектив вирішення спору, розробка правової позиції для захисту прав та інтересів замовника у судовій справі 2 години 3 000,00 грн;

- підготовка та складання позовної заяви 8 000,00 грн;

- аналіз документів та відзиву відповідача, розробка правової позиції для захисту прав та інтересів замовника 2 години 3 000,00 грн;

- підготовка та складання відповіді на відповіді на відзив 5 000,00 грн;

- участь у судовому розгляді справи 3 години 6 000,00 грн.

Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними податкових повідомлень-рішень, тобто майнові вимоги позивача задоволені, а тому на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7 215,30 грн.

Судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2 270,00 грн присудженню на користь позивача не підлягають, оскільки в частині позовних вимог про визнання протиправним наказу суд відмовив.

Належні та допустимі докази на підтвердження витрат позивача на професійну правничу допомогу суду не надані, а тому вони не підлягають присудженню на його користь.

Керуючись ст. ст. 2, 12, 241, 242, 243, 244, 245, 246, 250, 251, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

1. Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю «Восток Автосервіс» (ідентифікаційний код: 38673867; місцезнаходження: 87557, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Олімпійська, буд. 217) до Головного управління ДПС у Донецькій області (код ЄДРПОУ ВП: 44070187; 87515, Донецька обл., м. Маріуполь, вул. Італійська, буд. 59) про визнання протиправними та скасування наказу і податкових повідомлень-рішень задовольнити частково.

2. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 14 квітня 2021 року № 000/4451/0901 форма «ПС».

3. Визнати протиправним і скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Донецькій області від 14 квітня 2021 року № 000/4455/0901 форма «С».

4. В іншій частині позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Донецькій області на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Восток Автосервіс» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 7 515 (сім тисяч п`ятсот п`ятнадцять) гривень 30 копійок.

6. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

7. Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

8. Повне судове рішення складено 23 грудня 2021 року.

Суддя Т.О. Кравченко