Справа № 346/4884/22
Суддя: Валігурська Л. В.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №346/4884/22
Провадження №2-а/346/88/22
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 р.м. Коломия Івано-Франківської області

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді: Валігурської Л.В.

секретаря: Вербіщук О.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41) до Відділу муніципальної інспекції Коломийської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

в с т а н о в и в:

І. Позиція сторін.

Державна установа «Коломийська виправна колонія (№41) (далі по тексту КВК №41) звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати протиправною та скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія КМ №00090263.

В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що 15.11.2022 до КВК №41 надійшла копія постанови серія КМ №0009263 про притягнення КВК №41 до адміністративної відповідальності за правопорушення у сфері порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). У постанові зазначено, що 17.11.2021 об 11:41 годині за адресою вул. Лермонтова, 3, м. Коломия, транспортний засіб марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, зокрема водій здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», порушивши п. 8.4 «В» ПДР. Із вказаною постановою відповідач не згоден, оскільки правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 122 КУпАП, зафіксовані в режимі фотозйомки розглядаються уповноваженою особою невідкладно після виявлення правопорушення та отримання відомостей про суб`єкта його правопорушення.

Згідно постанови правопорушення мало місце 17.11.2021, проте оскаржувана постанова була винесена 10.11.2022, тобто через 11 місяців 23 дні, а тому можна стверджувати, що остання винесена з порушення положень ч. 1 ст. 38 КУпАП та п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП, тобто поза межами строків притягнення до адміністративної відповідальності. Строки накладення адміністративного стягнення на КВК №41 закінчились 17.01.2022.

Відповідач правом подання відзиву не скористався, заяв та клопотань у зв`язку з розглядом позовної заяви не подавав. Копію ухвали про відкриття провадження з позовною заявою та додатками до неї отримав 16.12.2022, проте не зважаючи на встановлений п`ятиденний строк подання відзиву та надання витребуваних матеріалів, ухвалу суду не виконав.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи (ч. 2 ст. 175 КАС України). Враховуючи викладене, суд не вбачає перешкод для вирішення заявленого позову за відсутності представника відповідача.

ІІ. Процесуальні дії у справі.

Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 25.11.2022 позовну заяву КВК №41 залишено без руху.

Ухвалою суду від 06.12.2022 після усунення недоліків КВК №41, про свідчить заява від 05.12.2022, відкрито провадження у справі за позовом КВК №41, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження, витребувано у відповідача матеріали, на підставі яких 10.11.2021 було винесено постанову серії КМ №0009263 про притягнення КВК №41 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Представник позивача подала суду заяву, в якій просить проводити судовий розгляд за її відсутності, на задоволенні позовних вимог наполягає з підстав зазначених в позовній заяві.

Відповідач про день, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, заяв та клопотань у зв`язку з судовим розглядом не подавав.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Якщо немає перешкод для розгляду справи у судовому засіданні визначених цією статтею, але всі учасники справи не з`явилися у судове засідання, хоча і були належним чином повідомленні про дату, час і місце судового розгляду, суд має право розглянути справу у письмовому провадженні у разі відсутності потреби заслухати свідка чи експерта (ч. 9 ст. 205 КАС України).

З урахуванням положень ст. 205 КАС України, належного повідомлення осіб, що не прибули у судове засідання та відсутності перешкод для розгляду справи у судовому засіданні без сторін, суд постановляє про розгляд справи у письмовому провадженні без участі сторін.

Відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

ІІІ. Обставини встановлені судом.

З листа Відділу муніципальної інспекції Коломийської міської ради від 10.11.2022 вих. №2903 вбачається, що на адресу КВК №41 направлено постанову про притягнення до адміністративної відповідальності серія КМ №0009263 за порушення правил зупинки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису). Остання надійшла на адресу позивача 15.11.2022.

Так згідно постанови серія КМ №0009263 від 10.11.2022 КВК №41 на транспортному засобі марки «Chevrolet», реєстраційний номер НОМЕР_1 , 17.11.2021 об 11:41 годині за адресою вул. Лермонтова, 3, вчинив адміністративне правопорушення, а саме: водій здійснив зупинку в зоні дії знаку 3.34 «Зупинка заборонена», чим порушив вимоги п. 8.4 «В» ПДР, тим самим вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП, за що на КВК №41 накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 340 гривень.

IV. Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

На підставі ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Статтями 72-79 КАС України передбачено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

За правилами ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі (за допомогою технічних засобів приладів контролю за дотриманням правил дорожнього руху з функціями фото-, відеофіксації, які функціонують згідно із законодавством про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційних системах), або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) (за допомогою технічних засобів з функціями запису, зберігання, відтворення і передачі фото-, відеоінформації), несе відповідальна особа фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб (ч. 1 ст. 14-2 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 279-1 КУпАП у разі якщо адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху зафіксовано в автоматичному режимі або якщо порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів, а також у разі необхідності за даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб підприємців та громадських формувань встановлює відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу.

Згідно ч. 3 ст. 279-1 КУпАП якщо адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 122 КУпАП зафіксовано в режимі фотозйомки (відеозапису), посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування зобов`язані розмістити на лобовому склі транспортного засобу копію постанови про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення) або повідомлення про притягнення до адміністративної відповідальності (якщо технічні можливості не дозволяють встановити відповідальну особу, зазначену у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, на місці вчинення правопорушення).

Інформація про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі, порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), та винесені постанови про накладення адміністративного стягнення не пізніше наступного робочого дня з дня встановлення відповідальної особи, зазначеної у ч. 1 ст. 14-2 цього Кодексу, вноситься до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху. Посадова особа уповноваженого підрозділу Національної поліції або інспектор з паркування при внесенні до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху інформації про зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису) порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, а також при винесенні постанови про накладення адміністративного стягнення за вчинення такого правопорушення перевіряє, чи не були відповідні обставини зафіксовані раніше, а також чи не притягалася відповідна особа до адміністративної відповідальності за це правопорушення іншою уповноваженою посадовою особою. Якщо відповідні відомості про зафіксоване правопорушення вже внесені до Реєстру адміністративних правопорушень у сфері безпеки дорожнього руху або відповідну особу вже притягнуто до адміністративної відповідальності за це правопорушення, постанова іншої уповноваженої посадової особи про притягнення до адміністративної відповідальності підлягає скасуванню (ч. 6 ст. 279-1 КУпАП).

Відповідно до ч. 3 ст. 283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване за допомогою засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі в автоматичному режимі, або про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), крім даних, визначених частинами другою і третьою цієї статті, повинна містити відомості про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення, ідентифікатор для доступу до зазначеної інформації та порядок звільнення від адміністративної відповідальності.

Постанова про накладення адміністративного стягнення надсилається особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, протягом трьох днів з дня її винесення рекомендованим листом з повідомленням на адресу місця реєстрації (проживання) фізичної особи (місцезнаходження юридичної особи) (ч. 5 ст. 279-5 КУпАП).

Згідно зі ст. 293 КУпАП і роз`яснень, викладених в п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №6 від 24.06.1988 «Про практику розгляду судами скарг на постанови у справах про адміністративні правопорушення» - орган (посадова особа) при розгляді скарги або протесту на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови. Суд повинен перевірити: чи накладено адміністративне стягнення правомочним органом; чи є в діях даної особи ознаки проступку, за який законом передбачена адміністративна відповідальність, і вина у його вчиненні; чи не сплив строк давності для притягнення до адміністративної відповідальності; чи правильні висновки органу (посадової особи), який виніс постанову, про тяжкість вчиненого проступку і обтяжуючі обставини; чи враховані пом`якшуючі обставини, майновий стан винного, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Разом з тим, виходячи із закріпленого в ч. 4 ст. 129 Конституції України принципу змагальності і рівності сторін у судочинстві, обов`язок доказування законності застосування адміністративного стягнення при розгляді скарги громадянина в суді покладається на орган (посадову особу), яким винесено оскаржувану постанову.

Суд при розгляді даної категорії адміністративних справ перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та її поважність згідно з вимогами п. 3 ч. 1 ст. 293 КУпАП.

Предметом судового дослідження за даними правовідносинами є правомірність дій суб`єкта владних повноважень щодо встановлення адміністративного правопорушення, законність та обґрунтованість постанови про адміністративне правопорушення.

Отже, досліджуючи питання правомірності застосування адміністративної відповідальності до позивача у вказаних спірних правовідносинах, суд перевіряє, чи були у відповідача по справі підстави для прийняття постанови про адміністративне правопорушення відносно позивача про визнання його винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 122 КУпАП.

Згідно до вимог ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

За правилами знаку 3.34 «Зупинку заборонено» забороняються зупинка і стоянка транспортних засобів, крім таксі, що здійснює посадку або висадку пасажирів (розвантаження чи завантаження вантажу).

Як встановлено ч. 1 ст. 121 КУпАП порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг тягне за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

У відповідності до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Судом у відповідача було витребувано матеріали, на підставі яких було винесено постанову серія КМ №0009263, проте ухвала суду залишилась не виконаною, а тому відсутня можливість надати оцінку фактам, викладеним у постанові про адміністративне правопорушення. Таким чином, суд приходить до висновку, що обставини, твердження про яке містить вищезазначена постанова не обґрунтовані належними та допустимими доказами, визначення яких містить ст. 251 КУпАП.

Крім того, суд звертає увагу на те, що склад адміністративного правопорушення це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону. Отже, можна зробити висновок про те, що за відсутності хоча б однієї складової відповідальність за вчинення адміністративного правопорушення наступати не може.

З дослідженої судом постанови серії КМ №0009263 вбачається, що до відповідальності притягнуто юридичну особу, а саме: Державну установу «Коломийська виправна колонія (№41)», у той же час ст. 14-2 КУпАП не передбачає можливості притягнення до адміністративної відповідальності юридичних осіб, що у свою чергу унеможливлює наявність твердження про те, що мав місце склад адміністративного правопорушення.

Згідно ч. 2 ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити серед іншого дату розгляду справи, проте за змістом оскаржуваної позивачем постанови не можливо зробити висновок про дату її ухвалення. Якщо ж стверджувати, що остання була постановлена у день вчинення, інкримінованого позивачу правопорушення, то на особу уповноважену на притягнення до адміністративної відповідальності покладався обов`язок направити останню на адресу позивача протягом трьох днів з моменту винесення, проте відповідачем постанова в порушення наведеного була направлена майже через рік після виявлення інкримінованого правопорушення. Відомостей про дату виявлення особи, яка вчинила інкриміноване правопорушення, постанова не містить.

Крім того досліджена постанова не містить жодних відомостей про адресу веб-сайту в мережі Інтернет, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративного правопорушення

Приписами ст. 280 КУпАП закріплено обов`язок посадової особи при розгляді справи про адміністративне правопорушення з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Стаття 252 КУпАП передбачає, що орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

У випадках, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 258 КУпАП уповноваженими органами (посадовими особами) на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення відповідно до вимог ст. 283 цього Кодексу. Відповідно до ст. 283 КУпАП, розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі.

Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005 №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, що зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим статтями 283 і 284 КУпАП.

Отже, притягнення особи до адміністративної відповідальності можливе лише за умови наявності юридичного складу адміністративного правопорушення, в тому числі, встановлення вини особи у його вчиненні, яка підтверджена належними та допустимими доказами. Проте, враховуючи викладене вище, наведена вимога особою, уповноваженою на розгляд справи про адміністративне правопорушення, здійснено не було.

Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач не встановив належного суб`єкта відповідальності за інкриміноване позивачу адміністративне правопорушення, не надав беззаперечних доказів, які б підтвердили наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП, а також допустив ряд грубих процесуальних порушень під час ухвалення постанови про притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Враховуючи, що відповідачем не доведено вину позивача у вчиненні інкримінованого йому адміністративного проступку, а також не встановлено суб`єкта відповідальності, суд вважає, що в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Отже відповідачем не доведено належними та допустимими доказами обґрунтованості прийнятого ним рішення та правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності, що є підставою для скасування оскаржуваної постанови та закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення.

V. Розподіл судових витрат між сторонами

Відповідно до ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно квитанції №9289-0404-5771-5508 від 30.11.2022 позивачем сплачено судовий збір у розмірі 496,20 гривень.

З огляду на положення ст. ст. 132, 139 КАС України, з урахуванням сплати позивачем судового збору за подання даного позову до суду та задоволення позовних вимог, на користь останнього підлягають відшкодуванню понесені ним витрати по сплаті судового збору, а саме: 496,20 грн.

Керуючись ст. 19 Конституції України, ст. ст. 6, 9, 14, 72, 74, 76, 90, 241-246, 255, 268, 271, 286, 295 КАС України, суд,-

у х в а л и в:

Адміністративний позов Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41) до Відділу муніципальної інспекції Коломийської міської ради про визнання протиправною та скасування постанови про накладення адміністративного стягнення задовольнити повністю.

Постанову серії КМ №0009263 від 10.11.2022 про притягнення Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 гривень скасувати.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення щодо притягнення Державної установи «Коломийська виправна колонія №41» до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Коломийської міської ради (, пр. Михайла Грушевського, 1, м. Коломия, Івано-Франківська область) на користь Державної установи «Коломийська виправна колонія (№41)» судовий збір в розмірі 496 гривень 20 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом 10 (десяти) днів з дня його проголошення відповідно до ч. 4 ст. 286 КАС України.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно ч. 4 ст. 250 КАС України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, ухвалення рішення, винесеного у письмовому провадженні, суд підписує рішення без його проголошення.

Відомості про сторін справи відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 246 КАС України.

Позивач: Державна установа «Коломийська виправна колонія (№41)», зареєстроване місцезнаходження: вул. Привокзальна, 30, с. Товмачик, Коломийський район, Івано-Франківська область, .

Відповідач: Відділ муніципальної інспекції Коломийської міської ради, зареєстроване місцезнаходження: пр. Михайла Грушевського, 1-Б, м. Коломия, Івано-Франківська область.

Суддя: Л.В. Валігурська