Справа № 440/2037/22
Суддя: Ральченко І.М.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 р. Справа № 440/2037/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Ральченка І.М.

суддів: Чалого І.С. , Катунова В.В.

за участю секретаря судового засідання Юсіфової Г.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" на рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2022, суддя Є.Б. Супрун, повний текст складено 09.05.22) по справі № 440/2037/22

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс"

до Головного управління ДПС у Полтавській області

про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення,

ВСТАНОВИВ:

ТОВ "Бурова енергетична компанія "Технікс" звернулось до суду із позовом, у якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.01.2022 року № 6.

Рішенням Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 року у задоволенні позову було відмовлено.

ТОВ "Бурова енергетична компанія "Технікс", не погодившись із рішенням суду першої інстанції, подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просило його скасувати та прийняти нове, яким позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначив про не врахування судом першої інстанції, що обов`язковою умовою притягнення платника податків до відповідальності за вчинення податкового правопорушення, передбаченого п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України, є встановлення податковим органом умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання. Втім, у даному випадку контролюючим органом за наслідками проведеної камеральної перевірки встановлено лише факт несвоєчасності сплати узгодженого податкового зобов`язання.

У судовому засіданні представник відповідача проти доводів апеляційної скарги заперечував, вважав рішення суду першої інстанції таким, що не підлягає скасуванню.

Представник позивача до судового засідання не прибув, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції та доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з огляду на таке.

Як встановлено судовим розглядом, фахівцями Головного управління ДПС у Полтавській області 08.12.2021 року проведено камеральну перевірку з питань своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковим деклараціям з ПДВ за липень, серпень 2020 року, вересень 2021 року по ТОВ "БЕК "Технікс".

За результатами проведеної перевірки складено акт № 10630/16-31-18-06-11/39917201 від 08.12.2021 року, яким зафіксовано порушення п. 57.1 ст. 57 ПК України у зв`язку з несвоєчасною сплатою узгодженої суми грошового зобов`язання за податковими деклараціями з ПДВ за липень 2020 року в розмірі 46661,20 грн, яке погашено 24.09.2020 із затримкою на 24 дні; за серпень 2020 року в розмірі 46661,20 грн, яке погашено 12.10.2020 із затримкою на 12 днів; за вересень 2021 року в розмірі 392004,20 грн, яке погашено 02.12.2021 із затримкою на 31 день.

Позивач, не погодившись із висновками проведеної перевірки 30.12.2021 подав заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду якого, висновки акту камеральної перевірки від 08.12.2021 року № 10630/16-31-18-06-11/39917201 залишено без змін, а заперечення - без задоволення, про що повідомлено позивача листом Головного управління ДПС у Полтавській області від 18.01.2022 року № 1140/6/16-31-18-03-11.

20.01.2022 року на підставі висновків акту камеральної перевірки від 08.12.2021 року № 10630/16-31-18-06-11/39917201 Головним управлінням ДПС у Полтавській області прийнято податкове повідомлення-рішення № 6, яким до позивача застосовано штраф у розмірі 121331,65 грн., а саме за порушення строку сплати грошового зобов`язання з ПДВ на суму 485326,60 грн. у розмірі 25 % від суми прострочення.

Не погодившись із податковим повідомленням-рішенням контролюючого органу, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з наявності підстав для притягнення платника податків до відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого п. 124.2 ст. 124 ПК України, оскільки позивач був обізнаний з граничними строками сплати сум грошових зобов`язань згідно з податковими деклараціями з податку на додану вартість, а отже цілеспрямовано не здійснив вчасну сплату таких зобов`язань.

Колегія суддів не погоджується із таким висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до п.п. 16.1.4 п. 16.1 ст. 15 Податкового кодексу України на платника податків покладено обов`язок сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

Пунктом 54.1 ст. 54 Податкового кодексу України визначено, що крім випадків, передбачених податковим законодавством, платник податків самостійно обчислює суму податкового та/або грошового зобов`язання та/або пені, яку зазначає у податковій (митній) декларації або уточнюючому розрахунку, що подається контролюючому органу у строки, встановлені цим Кодексом. Така сума грошового зобов`язання та/або пені вважається узгодженою.

Згідно з п. 57.1 ст. 57 Податкового кодексу України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації.

Відповідно до п. 203.2 ст. 203 Податкового кодексу України сума податкового зобов`язання, зазначена платником податку в поданій ним податковій декларації, підлягає сплаті протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого пунктом 203.1 цієї статті для подання податкової декларації.

У ході судового розгляду встановлено, що ТОВ "Бурова енергетична компанія "Технікс" здійснювалось самостійне нарахування податкового зобов`язання з податку на додану вартість шляхом подання відповідних податкових декларацій, зокрема:

- податкова декларація № від 17.08.2020 року за липень 2020 року (граничний термін сплати 31.08.2020 року);

- податкова декларація № від 18.09.2020 року за серпень 2020 року (граничний термін сплати 30.09.2020 року);

- податкова декларація № від 20.10.2021 року за вересень 2021 року (граничний термін сплати 01.11.2021 року).

Так, відповідно до матеріалів справи податкове зобов`язання з податку на додану вартість за липень 2020 року позивачем сплачено 24.09.2020 року, за серпень 2020 року 12.10.2020 року, за вересень 2021 року 02.12.2021 року.

ТОВ "Бурова енергетична компанія "Технікс" факт несвоєчасної сплати зазначених вище податкових зобов`язань не заперечується.

Однак, позивач наголошував на відсутність в його діях умислу, який в силу п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України є обов`язковою ознакою податкового правопорушення як протиправного винного (у випадках, прямо передбачених цим Кодексом) діяння (дія чи бездіяльність) платника податку (в тому числі осіб, прирівняних до нього), контролюючих органів та/або їх посадових (службових) осіб, інших суб`єктів у випадках, прямо передбачених цим Кодексом.

Згідно з абз. 2 п. 109.1 ст. 109 Податкового кодексу України діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Так, пунктом 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України передбачено, що у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах: при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу; при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Відповідно до п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України діяння, передбачені пунктом 124.1 цієї статті, вчинені умисно, тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Отже, застосування п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України можливе лише у випадку встановлення податковим органом умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання.

На підставі викладеного колегія суддів доходить висновку, що необхідною та достатньою підставою для встановлення умислу в діях платника податків, є встановлення обставин, які прямо стверджують, що платник податку не тільки усвідомлював суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачав його суспільно небезпечні наслідки, а й бажав їх настання. Саме бажання настання негативних наслідків є необхідною та достатньою умовою для встановлення умислу.

Відповідно до п. 112.2 ст. 112 Податкового кодексу України особа вважається винною у вчиненні правопорушення, якщо буде встановлено, що вона мала змогу для дотримання правил та норм, за порушення яких Податковим кодексом України передбачено відповідальність, проте не вжила достатніх заходів щодо їх дотримання.

При цьому, положення п. 109.3 ст. 109 Податкового кодексу України містять вичерпний перелік складів податкових правопорушень, для притягнення до відповідальності за які необхідно встановити вину платника податків, а саме правопорушення, передбачені п.п. 123.2, 123.3, 123.5 ст. 123 Податкового кодексу України, п.п. 124.2, 124.5 ст. 124 Податкового кодексу України, а також п.п. 125-1.2, 125-1.4 ст. 125-1 Податкового кодексу України.

Так, відповідачем факт вчинення податкового правопорушення, передбаченого п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України, встановлено за наслідками проведення камеральної перевірки з питань своєчасності сплати узгодженої суми грошового зобов`язання по податковим деклараціям з ПДВ за липень, серпень 2020 року, вересень 2021 року по ТОВ "БЕК "Технікс".

З цього приводу колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи.

Підпунктом 75.1.1 пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України визначено, що камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Відповідно до ст. 76 Податкового кодексу України камеральна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу без будь-якого спеціального рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) такого органу або направлення на її проведення. Камеральній перевірці підлягає вся податкова звітність суцільним порядком.

Зі змісту наведених норм встановлено, що предметом камеральних перевірок є саме податкова звітність платника податків.

Таким чином, Головне управління ДПС у Полтавській області, провівши в межах визначеного ст. 75 Податкового кодексу України предмету, камеральну перевірку податкової звітності ТОВ "БЕК "Технікс", встановило факт несвоєчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань, тобто об`єктивну сторону податкового правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності у вигляді штрафу.

Натомість, інші ознаки такого правопорушення, зокрема суб`єктивна сторона - вина, яка в силу ст. 124 Податкового кодексу України повинна виражатись у формі умислу в діях платника щодо не сплати узгодженої суми грошового зобов`язання, відповідачем встановлені не були, оскільки предмет дослідження камеральних перевірок не надає такої можливості.

Згідно з п. 112.7 ст. 112 Податкового кодексу України у разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків. Порядок доведення обставин, за яких особа може бути притягнута до фінансової відповідальності за вчинене податкове правопорушення, в межах судового провадження визначається процесуальним законодавством.

Усі сумніви щодо наявності обставин, за яких особа може бути притягнута до відповідальності за порушення податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючий орган, трактуються на користь такої особи.

Таким чином, відповідальність за скоєння податкового правопорушення настає лише у разі коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм Податкового кодексу України, але не вчиняв певні дії або допускаючи бездіяльність, за які передбачена відповідальність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Саме на контролюючий орган покладено обов`язок доведення, що платник податку умисно не сплатив податки своєчасно, при цьому має бути доведено, що платник податку удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог.

У той же час, судовим розглядом встановлено, що висновки податкового органу про вчинення позивачем податкового правопорушення, передбаченого п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України, ґрунтуються виключно на виявленому факті несвоєчасної сплати узгодженого податкового зобов`язання на наслідками проведеної камеральної перевірки.

При цьому, відповідач зазначав, що позивач був обізнаний з граничними строками сплати сум грошових зобов`язань згідно з податковими деклараціями з податку на додану вартість, та, на думку податкового органу, такі обставини свідчать про вину платника.

Однак, колегія суддів вважає, що сама по собі обізнаність у строках сплати сум грошових зобов`язань не свідчить про умисність таких дій платника податку.

Натомість, Головним управлінням ДПС в Полтавській області не доведено, що ТОВ "БЕК "Технікс" мало можливість сплатити грошові зобов`язання своєчасно, проте не вчинило такі дії цілеспрямовано, тобто умисно.

Також, зі змісту акту камеральної перевірки № 10630/16-31-18-06-11/39917201 від 08.12.2021 року встановлено, що за даними інтегрованої картки платника податку станом на 30.08.2020 року у позивача була наявна переплата в сумі 2226643,8 грн., станом на 30.09.2020 року - в сумі 2148859,81 грн., станом на 01.11.2021 року - в сумі 7078,8 грн.

Втім, вказаних сум переплати не вистачило для сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість у повному обсязі,

Отже, вищенаведене не дає підстав для висновків про наявність у позивача умислу щодо несплати узгодженого податкового зобов`язання в межах обставин, встановлених перевіркою.

За таких обставин, затримка сплати платником податків суми узгодженого грошового зобов`язання є підставою для застосування п. 124.1 ст. 124 Податкового кодексу України, якою визначено розмір штрафу 5% або 10% погашеної суми податкового боргу в залежності від кількості днів затримки відповідної сплати.

Посилання Головного управління ДПС в Полтавській області на наявну у позивача можливість вчасної сплати узгоджених податкових зобов`язань за липень, серпень 2020 року, вересень 2021 року, оскільки у вказаний період платник податків здійснював господарську діяльність, ніс витрати та отримував дохід, на підтвердження чого відповідачем до суду першої інстанції надавався витяг з Єдиного реєстру податкових накладних в розрізі товарів/послуг за період липень-вересень 2020 року, вересень-жовтень 2021 року та податкову звітність з податку на додану вартість за період з липень-вересень 2020 року, вересень-жовтень 2021 року, колегія суддів вважає безпідставними, з огляду на те, що такі обставини не були предметом дослідження при проведенні відповідачем камеральної перевірки, за наслідками якої позивача притягнуто до відповідальності за вчинення податкового правопорушення, передбаченого п. 124.2 ст. 124 Податкового кодексу України.

Враховуючи, що суд не може перебирати на себе повноваження контролюючого органу щодо визначення суми штрафу та не може вдаватись до зміни юридичних та фактичних мотивів рішення суб`єкта владних повноважень у спосіб самостійного здійснення іншої кваліфікації/перекваліфікації складу податкового правопорушення, колегія суддів доходить висновку про те, що оскаржуване податкове повідомлення-рішення є протиправним та підлягає скасуванню в повному обсязі.

Суд першої інстанції вищенаведеного не врахував, з огляду на що дійшов помилкового висновку про відмову у задоволенні позову.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 317 КАС України неправильним застосуванням норм матеріального права вважається: неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

Враховуючи викладене, колегія суддів доходить висновку, що суд першої інстанції неправильно застосував норми матеріального права, що призвело до неправильного вирішення справи, а тому апеляційну скаргу слід задовольнити, рішення суду першої інстанції скасувати, прийняти нову постанову, якою позовні вимоги задовольнити.

Керуючись ст. ст. 245, 246, 250, 315, 317, 321 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" - задовольнити.

Рішення Полтавського окружного адміністративного суду від 04.05.2022 по справі № 440/2037/22 скасувати.

Прийняти нову постанову, якою адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю "Бурова енергетична компанія "Технікс" - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Полтавській області від 20.01.2022 № 6.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя І.М. Ральченко
Судді І.С. Чалий В.В. Катунов
Постанова складена в повному обсязі 23.12.22.