Справа № 620/3386/19
Суддя: Тихоненко О.М.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А

26 грудня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/3386/19

Чернігівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Тихоненко О.М.,

розглянувши у письмовому провадженні в приміщенні суду заяву представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії,

У С Т А Н О В И В:

Представник позивача звернувся до суду з заявою про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі, в якій просить: встановити засоби судового контролю за виконанням рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі №620/3386/19; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області (далі ГУ ПФУ в Чернігівській області) у 10-денний строк подати звіт про виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі №620/3386/19.

Вказану заяву обґрунтовує тим, що станом на 07.11.2022 відповідач у добровільному порядку у повному обсязі не виконує рішення суду, яке набрало законної сили. Так, на виконання рішення суду з 31.10.2019 позивача переведено на пенсію у зв`язку з втратою годувальника відповідно до Закону України «Про державну службу» та нарахована сума до виплати у розмірі 4593,43 грн. При нарахуванні суми виплати пенсії за рішенням суду ГУ ПФУ в Чернігівській області враховувало середні пенсійні виплати годувальнику ОСОБА_2 на дату смерті 6562,04 грн замість його заробітної плати, яка відповідно довідки Коропської селищної ради Чернігівської області від 01.10.2019 №2090/01-31 складала 14840,00 грн. Відповідач при виплаті пенсії позивачу за втратою годувальника умисно використовує відсоткову ставку в розмірі 70% заробітної плати батька хоча повинен був згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду у адміністративній справі №620/3386/19 від 20.12.2019 використовувати відсоткову ставку в розмірі 90% заробітної плати ОСОБА_2 .

Ухвалою Чернігівського окружного адміністративного суду від 06.12.2022 призначено до розгляду дану заяву в письмовому провадженні.

Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернігівській області надано пояснення, в яких просить відмовити ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 ) у задоволенні заяви про встановлення судового контролю за рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 у справі № 620/3386/19 та зазначає, що 16.07.2020 рішення суду виконане ГУ ПФУ в Чернігівській області у чіткій відповідності до змісту його резолютивної частини, а саме: здійснено переведення позивача з 31.10.2019 на пенсію по втраті годувальника в розмірі 90% заробітної плати батька ОСОБА_2 відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» від 16.12.1993 №3723-ХІІ. Розмір пенсії ОСОБА_1 з 31.10.2019 складає 4593,43 грн. Пенсію обчислено, виходячи із середньомісячного заробітку померлого годувальника 5103,81 грн в розмірі 90% (5103,81 грн х 90% = 4593,43 грн). Також ГУ ПФУ в Чернігівській області звертає увагу суду, що у рішенні Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 по справі № 620/3386/19 відсутні будь-які посилання щодо довідок про заробітну плату померлого годувальника, резолютивна частина рішення не містить зобов`язань здійснювати обчислення пенсії із заробітку, зазначеного у довідці, про яку зазначає позивач у заяві про встановлення судового контролю, а тому наведені позивачем доводи щодо невиконання рішення суду з мотивів неправильного застосування заробітної плати є безпідставними.

Вирішуючи вказану заяву, суд зазначає таке.

Рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 позов ОСОБА_1 задоволено повністю: зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області перевести ОСОБА_1 на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 90 % заробітної плати батька ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 24.03.2020 рішенням Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 залишено без змін.

Вказане рішення суду набрало законної сили 24.03.2020.

Предметом розгляду даної справи був факт не переведення позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 90 % заробітної плати батька ОСОБА_1 ОСОБА_2 , відповідно до статті 37 Закону України Про державну службу від 16.12.1993 № 3723-ХІІ.

Як слідує з матеріалів справи на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 ГУ ПФУ в Чернігівській області переведено ОСОБА_1 з 31.10.2019 на пенсію по втраті годувальника в розмірі 90% заробітної плати батька ОСОБА_2 відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (а.с.112).

В силу ст.129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання; держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку; контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до ст.14 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчується розгляд справи в адміністративному суді, ухвалюється іменем України.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їхніми посадовими та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Аналогічні положення містяться в ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України, відповідно до якої судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Конституційний Суд України зазначив, що складовою права кожного на судовий захист є обов`язковість виконання судового рішення (абзац третій п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 26.06.2013 №5-рп/2013). Це право охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (п.2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 №18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (п.3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 №11-рп/2012).

На підставі аналізу ст.3, ст.8, ч.1 та ч.2 ст.55, ч.1 та ч.2 ст.129-1 Конституції України в системному взаємозв`язку Конституційний Суд України в п.2.1 мотивувальної частини Рішення від 15.05.2019 №2-р(II)/2019 констатував, що обов`язкове виконання судового рішення є необхідною умовою реалізації конституційного права кожного на судовий захист, тому держава не може ухилятися від виконання свого позитивного обов`язку щодо забезпечення виконання судового рішення задля реального захисту та відновлення захищених судом прав і свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави. Позитивний обов`язок держави щодо забезпечення виконання судового рішення передбачає створення належних національних організаційно-правових механізмів реалізації права на виконання судового рішення, здатних гарантувати здійснення цього права та обов`язковість судових рішень, які набрали законної сили, що неможливо без їх повного та своєчасного виконання.

Отже, обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених ст.129-1 Конституції України, ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ст.14 та ст.370 Кодексу адміністративного судочинства України.

З метою забезпечення виконання судового рішення ст.382 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено дві форми судового контролю за виконанням судового рішення: 1) зобов`язання суб`єкта владних повноважень подати звіт про виконання рішення суду; 2) накладення на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штрафу в сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Частиною першою статті 382 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

При цьому, з наданих суду доказів встановлено, що на виконання рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 ГУ ПФУ в Чернігівській області переведено ОСОБА_1 з 31.10.2019 на пенсію по втраті годувальника в розмірі 90% заробітної плати батька ОСОБА_2 відповідно до ст. 37 Закону України від 16.12.1993 №3723-ХІІ «Про державну службу» (а.с.112).

Таким чином посилання заявника, що відповідач при виплаті пенсії позивачу за втратою годувальника застосував відсоткову ставку в розмірі 70% заробітної плати батька позивача, не знайшли свого підтвердження та були спростовані наданими ГУ ПФУ в Чернігівській області доказами.

Тобто, рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 20.12.2019 в межах розгляду задоволених позовних вимог виконано.

Щодо заяви в частині вимог про нарахування суми виплати пенсії за рішенням суду з врахуванням довідки Коропської селищної ради Чернігівської області від 01.10.2019 №2090/01-31, то останні задоволенню не підлягають, оскільки вказана довідка не була предметом розгляду в межах даної справи.

Звертаючись з даною заявою у вказаній вище частині вимог ОСОБА_1 фактично просить дослідити обставини справи, які не були предметом розгляду у справі № 620/3386/19.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії.

Керуючись статтями 240-243, 248, 382 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви представника позивача про встановлення судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернігівській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили в строк і порядку, передбачені статтею 256 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржена за правилами встановленими статтями 293, 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали суду складено 26.12.2022.

Суддя О.М. Тихоненко