Справа № 340/1030/22
Суддя: О.В. Кравчук
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КІРОВОГРАДСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2022 року м. Кропивницький Справа № 340/1030/22

Кіровоградський окружний адміністративний суд у складі судді Кравчук О.В. розглянув у порядку спрощеного позовного письмового провадження адміністративну справу

за позовом ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 )

до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (код ЄДРПОУ - 39816845; адреса: проспект Перемоги, 14, м.Київ, 01135)

про визнання протиправною та скасування постанови, та відшкодування шкоди.

ФОП ОСОБА_1 звернувся до Кіровоградського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом, в якому просить суд:

- визнати протиправною та скасувати постанову Центрального Міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки Державної служби з безпеки на транспорті про застосування до фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 адміністративно-господарського штрафу № 311395 від 18 січня 2022 року, якою застосований штраф у сумі 17 000,00 гривень (сімнадцять тисяч гривень) 00 коп.;

- стягнути з Державної служби України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) (03135, м.Київ, проспект Перемоги, 14, ) на користь фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 заподіяну йому шкоду від застосування до нього адміністративно-господарського штрафу та сплаченого ним разом з комісією за переказ штрафу у сумі 17170,00 гривень (сімнадцять тисяч сто сімдесят), з яких 17 000 гривень (сімнадцять тисяч) 00 коп сума застосованого адміністративно-господарського штрафу та 170 гривень (сто сімдесят) 00 коп сума сплаченої комісії банку за переказ коштів на підставі статті 1 пункту 6 статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України.

Позов мотивовано тим, що постановою відповідача №311395 від 18 січня 2022 року, до ФОП ОСОБА_2 застосовано адміністративно-господарський штраф в сумі 17000 грн. Позивач вказує, що розгляд справи та застосування штрафу відбулося без участі позивача, про дату та час розгляду справи не повідомлявся. Зазначає, що в акті перевірки неправильно визначено кваліфікацію порушення, акт підписано лише однією посадовою особою, яка проводила перевірку, акт не містить найменування пункту габаритно-вагового контролю. В оскаржуваній постанові вказано про порушення статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутність роздруківки роботи тахографа та картки водія в тахографі відповідно до наказу МТЗУ №340 від 07 червня 2010 року, а постановою №311395 від 18 січня 2022 року позивача притягнуто до відповідальності за порушення вимог наказу МТЗУ №385 від 24 червня 2010 року. Також вказує, що стаття 53 Закону України "Про автомобільний транспорт" передбачає, зокрема, що контрольні пристрої - тахографи установлюються і використовуються у транспортних засобах що здійснюють лише міжнародні перевезення, а не внутрішні. Також, позивач зазначає, що актом перевірки не зазначено чи обладнаний автомобіль тахографом. З цих підстав позивач просить суд визнати протиправною та скасувати спірну постанову.

Ухвалою суду від 14 лютого 2022 року відкрито провадження у даній адміністративній справі; справу вирішено розглядати у порядку спрощеного письмового провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

Відповідач позовних вимог не визнав та у відзиві на позовну заяву повідомив, що на підставі щотижневого графіку проведення рейдових перевірок та направленням на перевірку 18.11.2021 року посадовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Полтавської області, на автомобільній ділянці М-03 Київ-Харків-Довжанський проводилась рейдова перевірка, під час якої був зупинений транспортний засіб марки ДАФ реєстраційний номер НОМЕР_2 , який здійснював перевезення вантажів без оформлення документів передбачених Законом України «Про автомобільний транспорт», а саме на момент перевірки водій ОСОБА_1 не надав перевіряючим особам документи (особиста карта водія та роздруківка даних роботи цифрового тахографа) передбачені статею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт», Інструкцією з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 24.06.2010р. № 385 та Положенням про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів, затвердженої Наказом Міністерства транспорту та зв`язку від 07.06.2010р. № 340. У зв`язку з виявленням вищезазначених порушень, державним інспектором було складено акт №250877 від 18.11.2021. Отже, порушення належним чином зафіксовано, що і стало підставою для винесення постанови про застосування штрафу. Запрошення на розгляд справи позивачу було надіслано завчасно. За таких умов, вважає відповідач, Управління, при винесені оскаржуваної постанови, діяло в рамках чинного законодавства.

Позивач скерував до суду відповідь на відзив, у якій доводи відповідача заперечив та підтримав раніше заявлені позовні вимоги.

Розглянувши у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно і неупереджено оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

В С Т А Н О В И В:

18 листопада 2021 року посадовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Полтавської області, на автомобільній ділянці М-03 Київ-Харків-Довжанський здійснено перевірку транспортного засобу марки ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 .

Під час перевірки було складено акт №250877 від 18.11.2021 року про проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час здійснення перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом.

Відповідно до вказаного акту під час перевірки виявлено порушення вимог наказу МТЗУ №340 від 07.06.2010 року, у тому числі порушення, відповідальність за які передбачена абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».

Водій зі змістом акту № 250877 від 18.11.2021 року водій був ознайомлений, про що було зроблено відмітку у відповідній графі вищезазначеного акту.

Повідомленням про розгляд справи (№107547/726.2/24-21 від 22.12.2021), позивач був запрошений на розгляд справи, однак на розгляд справи на з`явився, проте направив до відповідача клопотання про відкладення розгляду справи. Клопотання ОСОБА_1 про відкладення розгляду справи було задоволено та відкладено розгляд справи на 18.01.2022 року.

Повідомлення про розгляд справи на 18.01.2022 було направлено позивачу рекомендованим листом та отримано ним особисто 15.01.2022.

На розгляд справи позивач чи уповноважена ним особа не прибули, до відповідача повторно надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За результатами розгляду справи винесено постанову про застосування адміністративно-господарського штрафу №311395 від 18.01.2022 року за порушення, передбачене абзацом 3 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» та застосовано адміністративно-господарський штраф в розмірі 17000,00 грн (1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян).

Вказані обставини передували зверненню позивача до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з такого.

Відносини між автомобільними перевізниками, замовниками транспортних послуг, органами виконавчої влади та органами місцевого самоврядування, пасажирами, власниками транспортних засобів, а також їх відносини з юридичними та фізичними особами - суб`єктами підприємницької діяльності, які забезпечують діяльність автомобільного транспорту та безпеку перевезень, регулює Закон України "Про автомобільний транспорт" від 5 квітня 2001 року №2344-III (далі Закон №2344-III).

Статтею 6 Закону №2344-III передбачено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, здійснює, в т.ч. державний нагляд і контроль за дотриманням автомобільними перевізниками вимог законодавства, норм на автомобільному транспорті.

Відповідно до пункту 1 Положення про Державну службу України з безпеки на транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 11.02.2015р. №103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.

Згідно з пунктом 8 вказаного Положення, Укртрансбезпека здійснює свої повноваження безпосередньо, через утворені в установленому порядку територіальні органи.

Відповідно до пунктів 2, 3, 4 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженому Постановою КМУ від 08.11.2006 року №1567 (далі - Порядок №1567), державному контролю підлягають усі транспортні засоби вітчизняних та іноземних суб`єктів господарювання (далі - транспортні засоби), що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.

Органами державного контролю на автомобільному транспорті (далі - органи державного контролю) є Укртрансбезпека, її територіальні органи.

Державний контроль на автомобільному транспорті (далі - державний контроль) здійснюється посадовими особами органу державного контролю (далі - посадові особи) у форменому одязі, які мають відповідне службове посвідчення, направлення на перевірку, сигнальний диск (жезл) та індивідуальну печатку, шляхом проведення рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Частинами 14, 17 статті 6 Закону №2344-III передбачено, що державний контроль автомобільних перевізників на території України здійснюється шляхом проведення планових, позапланових і рейдових перевірок (перевірок на дорозі).

Рейдові перевірки дотримання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом здійснюються шляхом зупинки транспортного засобу або без такої зупинки посадовими особами центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики з питань безпеки на наземному транспорті, та його територіальних органів, які мають право зупиняти транспортний засіб у форменому одязі за допомогою сигнального диска (жезла) відповідно до порядку, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

За визначенням, наведеним в абзаці 54 статті 1 Закону №2344-III, рейдова перевірка (перевірка на дорозі) - перевірка транспортних засобів суб`єкта господарювання на маршруті руху в будь-який час з урахуванням інфраструктури (автовокзали, автостанції, автобусні зупинки, місця посадки та висадки пасажирів, стоянки таксі і транспортних засобів, місця навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, контрольно-вагові комплекси та інші об`єкти, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту).

Пунктами 12, 14 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка додержання суб`єктом господарювання вимог, визначених пунктом 15 цього Порядку, здійснюється на підставі щотижневого графіка.

Рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.

Згідно з пунктом 15 Порядку №1567 під час проведення рейдової перевірки перевіряється виключно: наявність визначених статтями 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом; додержання вимог статей 53, 56, 57 і 59 Закону; додержання водієм вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР); відповідність зовнішнього і внутрішнього спорядження (екіпірування) транспортного засобу встановленим вимогам; оснащення таксі справним таксометром; відповідність кількості пасажирів, що перевозяться, відомостям, зазначеним у реєстраційних документах, або нормам, передбаченим технічною характеристикою транспортного засобу; додержання водієм автобуса затвердженого розкладу та маршруту руху; наявність у всіх пасажирів квитків на проїзд та квитанцій на перевезення багажу, а у разі пільгового проїзду - відповідного посвідчення; додержання водієм режиму праці та відпочинку, а також вимоги щодо наявності в автобусі двох водіїв у разі перевезення пасажирів на відстань 500 і більше кілометрів або перевезення організованих груп дітей за маршрутом, який виходить за межі населеного пункту та має протяжність понад 250 кілометрів; виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів.

Пунктами 16, 17 Порядку №1567 передбачено, що рейдова перевірка може проводитися однією посадовою особою Укртрансбезпеки.

Габаритно-ваговий контроль проводиться двома посадовими особами Укртрансбезпеки або однією посадовою особою Укртрансбезпеки із залученням посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю.

Під час проведення рейдової перевірки можливе: застосування спеціалізованих автомобілів, на яких розміщений напис "Укртрансбезпека"; використання спеціального обладнання, призначеного для перевірки дотримання водіями норм режиму праці та відпочинку, встановлених законодавством України та Європейською угодою; здійснення габаритно-вагового контролю; використання засобів аудіо- та відеотехніки для запису процесу перевірки; використання пристроїв для копіювання, сканування з метою збору інформації, що свідчить про правопорушення.

Рейдова перевірка проводиться із зупиненням транспортних засобів або без їх зупинення.

Зупинення транспортних засобів здійснюється відповідно до вимог пункту 15 Правил дорожнього руху та Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Укртрансбезпеки та її територіальних органів.

Судом встановлено, що 18 листопада 2021 року посадовими особами Слобожанського міжрегіонального управління Укртрансбезпеки Полтавської області, на автомобільній ділянці М-03 Київ-Харків-Довжанський здійснено перевірку транспортного засобу марки ДАФ, реєстраційний номер НОМЕР_2 , яким керував водій ОСОБА_1 , та зафіксовано порушення, відповідальність за яке передбачене статтею 60 Закону України "Про автомобільний транспорт" - надання послуг з вантажних перевезень, а саме абзац 3 частин 1 статті 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", а саме відсутня роздруківка тахографа та картка водія в тахографі.

Відповідно до пунктів 21-22, 24 Порядку №1567 у разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовою особою (особами), що провела перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.

Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акта) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).

У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акта перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадова особа (особи), що провела перевірку, вносить про це запис.

Враховуючи наведені норми, суд не погоджується з доводами позивача про порушення відповідачем процедури проведення перевірки.

Необгрунтованими вважає суд і покликання позивача на те, що спірне рішення прийняте без його повідомлення про день розгляду відповідної справи.

Так, Постановою КМУ від 08 листопада 2019 року № 1567 затверджено Порядок здійснення державного контролю на автомобільному транспорті (далі - Порядок №1567).

Пунктом 26 Порядку здійснення державною контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою КМУ від 08.11.2019 року № 1567 встановлено, що справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.

Для того, щоб суб`єкт господарювання міг бути присутнім при розгляді справи відносно нього і мав можливість захистити свої права, другим абзацом пункту 26 Порядку №1567 встановлено, що про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням про вручення.

Отже для того щоб виконати норму пункту 26 Порядку №1567 щодо розгляду справи у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання, суб`єкт владних повноважень повинен або:

- вручити запрошення на розгляд справи суб`єкту господарювання під розписку;

- або направити запрошення на розгляд справи рекомендованим листом із повідомленням про вручення;

- надіслати на офіційну електронну адресу (за наявності).

Як встановлено з матеріалів справи, поштове повідомлення про розгляд адміністративної справи було двічі скероване відповідачем та вручене позивачу, що не заперечується останнім. Відтак, відповідач в повній мірі виконав свій обов`язок щодо належного та своєчасного інформування позивача про час та місце розгляду справи.

Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що відповідач належним чином повідомив позивача про час і місце розгляду справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт, а у зв`язку із неявкою уповноваженої особи суб`єкта господарювання, правомірно розглянув справу без його участі.

Крім того, Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у Постанові від 01.03.2018 у справі № 820/4810/17, в пункті 31 зазначив, що відсутність особи під час розгляду справи про накладення адміністративно-господарського штрафу не позбавляє особу спростовувати вину у суді, та, у зв`язку з цим, не може бути самостійною підставою для скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу.

За результатом розгляду справи про порушення позивачем законодавства про автомобільний транспорт відповідачем 24.11.2021 прийнято оскаржувану постанову №311249 про застосування до позивача адміністративно-господарського штрафу в сумі 1700 грн. на підставі абз.3 ч.1 ст.60 Закону України "Про автомобільний транспорт", яким передбачено, що за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевезення пасажирів та вантажів за відсутності на момент проведення перевірки документів, визначених статтями 39 і 48 цього Закону, - штраф у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян; (а.с.62).

Згідно статті 18 Закону № 2344-III з метою організації безпечної праці та ефективного контролю за роботою водіїв транспортних засобів автомобільні перевізники зобов`язані, зокрема, організовувати роботу водіїв транспортних засобів, режими їх праці та відпочинку відповідно до вимог законодавства України. Контроль за роботою водіїв транспортних засобів має забезпечувати належне виконання покладених на них обов`язків і включає організацію перевірок режимів їх праці та відпочинку, а також виконання водіями транспортних засобів вимог цього Закону та законодавства про працю.

Положення щодо режимів праці та відпочинку водіїв транспортних засобів визначається законодавством.

Відповідно до частин 1, 2 статті 48 Закону № 2344-III автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення.

Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є:

для автомобільного перевізника - документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством;

для водія - посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством.

Відповідно до частини 2 статті 49 Закону №2344-III водій транспортного засобу зобов`язаний, зокрема мати при собі та передавати для перевірки уповноваженим на те посадовим особам документи, передбачені законодавством, для здійснення зазначених перевезень; дотримуватися визначеного режиму праці та відпочинку.

Так, відповідач стверджує, що у ході рейдової перевірки 30.09.2021 року встановлено, що позивач надавав послуги з перевезення вантажу без оформлення необхідних документів, а саме не оформлені щоденні реєстраційні листи режиму праці та відпочинку водія. При цьому посилався на те, що транспортний засіб позивача обладнаний тахографом та водій повинен мати при собі картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа за період передбачений ЄУТР.

Перевіряючи ці обставини, суд виходить з того, що статтею 2 Закону №2344-III передбачено, що законодавство про автомобільний транспорт складається із цього Закону, законів України "Про транспорт", "Про дорожній рух", чинних міжнародних договорів та інших нормативно-правових актів у сфері автомобільних перевезень.

Генеральна конференція Міжнародної організації праці 27.06.1979 року у м. Женева ухвалила Конвенцію №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті. Ця Конвенція застосовується до найманих водіїв, які працюють або на підприємствах, що займаються перевезеннями для третіх сторін, або на підприємствах, що перевозять вантажі чи пасажирів за свій рахунок на автомобілях, які використовуються професійно для внутрішніх чи міжнародних автомобільних перевезень товарів або пасажирів. Ця Конвенція застосовується також, якщо в ній не передбачено іншого, до власників транспортних засобів, зайнятих професійно автомобільними перевезеннями, та до членів їхніх сімей, які не отримують заробітної плати, коли вони працюють водіями.

Відповідно до статті 10 цієї Конвенції традиційні засоби контролю, зазначені в пунктах 1 та 2 цієї статті, якщо це потрібно для деяких категорій транспорту, заміняються або доповнюються, наскільки це можливо, сучасними засобами, такими, наприклад, як тахографи згідно з правилами, установленими компетентними властями чи органами в кожній країні.

Постановою Кабінету Міністрів України "Про виконання Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті" від 25.01.2012 року №51 визначено Міністерство інфраструктури компетентним органом з питань виконання Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті в частині внутрішніх автомобільних перевезень.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 07.06.2010 року №340, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 14.09.2010 року за №811/18106, затверджено Положення про робочий час і час відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (надалі - Положення №340).

Пунктами 1.1, 1.2 Положення №340 передбачено, що це Положення розроблено відповідно до Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР), Кодексу законів про працю України та Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух". Це Положення встановлює особливості регулювання робочого часу та часу відпочинку водіїв колісних транспортних засобів (далі - водії) та порядок його обліку.

Відповідно до пункту 1.3 Положення №340 його вимоги поширюються на автомобільних перевізників та водіїв, які здійснюють внутрішні перевезення пасажирів чи/та вантажів колісними транспортними засобами.

Згідно з пунктом 6.1 Положення №340 автобуси, що використовуються для нерегулярних і регулярних спеціальних пасажирських перевезень, для регулярних пасажирських перевезень на міжміських автобусних маршрутах протяжністю понад 50 км, вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн повинні бути обладнані діючими та повіреними тахографами.

Водії зберігають записи щодо режиму праці та відпочинку протягом робочої зміни та 28 днів з дня її закінчення.

Водій, що керує ТЗ, який не обладнаний тахографом, веде індивідуальну контрольну книжку водія (додаток 3) або повинен мати копію графіка змінності водіїв. (п.6.3 Положення №340)

Згідно з пунктом 7.1 Положення №340 органи, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху проводять перевірку встановленого режиму праці та відпочинку водіїв відповідно до законодавства України.

Наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 24.06.2010 року №385, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 20.10.2010 року за №946/18241, затверджено Інструкцію з використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільному транспорті (надалі - Інструкція №385).

Відповідно до пунктів 1.1 - 1.3 розділу І цю Інструкцію розроблено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР) (далі - ЄУТР), Конвенції Міжнародної організації праці 1979 року №153 про тривалість робочого часу та періоди відпочинку на дорожньому транспорті, а також Законів України "Про автомобільний транспорт", "Про дорожній рух".

Ця Інструкція визначає порядок установлення, технічного обслуговування та використання контрольних пристроїв (тахографів) на автомобільних транспортних засобах (крім таксі), які використовуються для надання послуг з перевезення пасажирів та вантажів.

Ця Інструкція поширюється на суб`єктів господарювання, які провадять діяльність у сфері надання послуг з перевезення пасажирів та/або вантажів автомобільними транспортними засобами (крім таксі).

Контрольний пристрій (тахограф) - це обладнання, яке є засобом вимірювальної техніки, призначене для встановлення на транспортних засобах для показу та реєстрації в автоматичному чи напівавтоматичному режимі інформації про рух таких транспортних засобів та про певні періоди роботи їхніх водіїв п.1.4 розділу І (Інструкції №385)

Умови використання тахографів передбачені розділом III Інструкції №385.

Відповідно до пунктів 3.1, 3.3 розділу ІІІ Інструкції №385 виробники транспортних засобів, перевізники, водії та ПСТ використовують тахографи, тахокарти, картки до цифрових тахографів, тип яких затверджено відповідно до вимог Європейської угоди щодо роботи екіпажів транспортних засобів, які виконують міжнародні автомобільні перевезення (ЄУТР).

Водій транспортного засобу, обладнаного тахографом: забезпечує правильну експлуатацію тахографа та управління режимами його роботи відповідно до інструкції виробника тахографа; своєчасно встановлює, змінює і заповнює тахокарти та забезпечує їх належне зберігання; використовує тахокарти (у разі використання аналогового тахографа) або у разі використання цифрового тахографа - особисту картку водія кожного дня, протягом якого керував транспортним засобом; має при собі: протокол про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу; заповнені тахокарти у кількості, що передбачена ЄУТР, або картку водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом; у разі несправності або пошкодження аналогового тахографа своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці тахокарти, де нанесена сітка з відповідними графічними позначками, інформує про це відповідну посадову особу перевізника, з яким водій перебуває у трудових відносинах (для найманих водіїв); у разі несправності або пошкодження цифрового тахографа або картки до нього своєчасно записує від руки дані щодо режиму роботи та відпочинку на зворотному боці аркуша, призначеного для роздруківки даних, що використовують у даному тахографі, та забезпечує належне зберігання таких записів.

Згідно з пунктами 3.5, 3.6 розділу ІІІ Інструкції №385 перевізники: забезпечують водіїв, які відправляються в рейс, необхідною кількістю тахокарт або паперу для роздруківки даних, що відповідають типу тахографа (аналоговий, цифровий); зберігають інформацію, отриману за допомогою тахографа, кожного водія протягом 12 місяців з дати останнього запису, а протоколи перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, свідоцтва про повірку - протягом одного року з дати закінчення терміну їх дії; аналізують інформацію щодо дотримання режимів праці та відпочинку водіїв, отриману за допомогою тахографа, а в разі виявлення порушень вживають заходів щодо недопущення та запобігання виникненню їх в подальшому.

Перевізники забезпечують належну експлуатацію тахографів та транспортних засобів з установленими тахографами та згідно з вимогами ЄУТР здійснюють періодичні інспекції, які включають перевірку: правильності роботи тахографа та відповідності його типу згідно із законодавством (обов`язковість установлення тахографа певного типу - аналоговий або цифровий, позначка затвердження типу згідно з ЄУТР); наявності та цілісності таблички тахографа та його пломб, а також маркування таблички та пломб тахографа знаком ПСТ, внесеним до Переліку; дотримання вимог щодо періодичності проведення перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу, а також перевірки тахографа; дотримання вимог щодо періодів роботи та відпочинку водіїв та їх відповідність параметрам руху, зареєстрованим тахографом; наявності у водіїв транспортних засобів тахокарт у кількості, визначеній пунктом 3.3 цього розділу, або наявності та чинності картки для цифрового тахографа; строків зберігання відповідної інформації, отриманої за допомогою тахографа, протоколів перевірки та адаптації тахографа до транспортного засобу та повірки тахографа.

Системний аналіз цих норм свідчить, що вантажні автомобілі з повною масою понад 3,5 тонн, які використовується суб`єктами господарювання для внутрішніх перевезень вантажів, в обов`язковому порядку повинні бути обладнані діючим та повіреним тахографом. А для водія такого автомобіля, крім оформлення документів, визначених статтею 48 Закону України "Про автомобільний транспорт", обов`язковою також є наявність протоколу про перевірку та адаптацію тахографа до транспортного засобу, заповнених тахокарт (або картки водія чи роздруківку даних роботи тахографа у разі обладнання транспортного засобу цифровим тахографом). Ведення водієм індивідуальної контрольної книжки не замінює обов`язок автомобільного перевізника використовувати для цього перевезення лише автомобіль, що обладнаний тахографом, а водія - мати відповідні документи, які підтверджують його використання.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 10 травня 2019 року по справі №816/124/17.

Щодо твердження позивача про те, що в акті перевірки зазначено про порушення позивачем вимог Положенням №340 стосовно наявності щоденного реєстраційного листка режиму праці та відпочинку водія, натомість у спірній постанові йдеться про порушення Наказу Міністерства транспорту та зв`язку України №385 від 24.06.2010 року, суд зазначає, що факт порушення зафіксований актом перевірки, натомість остаточна кваліфікація порушення надається постановою про притягнення до відповідальності.

Відтак, перевіривши обґрунтованість ключових доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд приходить до переконання, що у задоволенні позову ФОП ОСОБА_1 належить відмовити.

Судові витрати, які з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог підлягали б розподілу на підставі статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, у справі відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 139, 143, 157, 242-246, 255, 260-263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Центрального міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки (код ЄДРПОУ - 39816845; адреса: проспект Перемоги, 14, м.Київ, 01135) про визнання протиправною та скасування постанови, та відшкодування шкоди - відмовити.

Копію рішення надіслати учасникам справи.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтями 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Рішення суду може бути оскаржене у 30-денний строк з дня його складення до Третього апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Кіровоградський окружний адміністративний суд, а у разі початку функціонування Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи - безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Суддя Кіровоградського

окружного адміністративного суду О.В. Кравчук