Справа № 600/7466/21-а
Суддя: Гонтарук В. М.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 600/7466/21-а

Головуючий суддя 1-ої інстанції -Григораш В.О.

Суддя-доповідач - Гонтарук В. М.

23 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Гонтарука В. М.

суддів: Білої Л.М. Матохнюка Д.Б. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 на рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року (ухвалене в м. Чернівці) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень,

В С Т А Н О В И В :

в грудні 2021 року позивач звернувся до суду з позовом до Управління Державної міграційної служби України в Чернівецькій області про визнання протиправними та скасування рішень.

Рішенням Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись з прийнятим рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати вказане рішення та ухвалити нову постанову, якою задовольнити адміністративний позов.

В обґрунтування апеляційної скарги апелянт послався на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, порушення норм процесуального права, що на його думку, призвело до неправильного вирішення спору.

04.11.2022 року до суду від відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначено про безпідставність її доводів.

Сьомий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 31 жовтня 2022 року, з урахуванням ст. 311 КАС України, вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

За таких умов згідно з ч. 4 ст. 229 КАС України при розгляді справи в порядку письмового провадження фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджено під час апеляційного розгляду неоспорені факти про те, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Білорусь, є громадянином цієї держави. Його батько - ОСОБА_2 також є громадянином Республіки Білорусь.

В 2012 році позивач, будучи неповнолітнім віком до 16 років, разом з батьком ОСОБА_2 переїхали на постійне проживання в Україну. Батькові позивача і йому, як неповнолітньому сину, дозволено постійне проживання в Україні, про що відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління МВС України в Чернівецькій області видано дозвіл на імміграцію в Україну за № 18/1871 від 28.03.2012.

На підставі цього дозволу ОСОБА_1 17.09.2014 видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 з терміном дії "безстроково", у відповідності до якої він проживає в державі Україна як іноземний громадянин, зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04.04.2019 позивач був засуджений за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Вирок набрав законної сили 07.06.2019 і з 30.06.2019 позивач відбував покарання в Державній установі "Сокирянська виправна колонія (№67)". Внаслідок зарахування ОСОБА_1 у строк відбування покарання періодів попереднього ув`язнення, кінцевий строк відбування покарання у виді позбавлення волі закінчується 24.01.2023.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1319/21) замінено ОСОБА_1 не відбуту частину покарання у виді 1 року 2 місяців 23 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 1 року 2 місяців 23 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1320/21) відносно ОСОБА_1 встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та певні обмеження на цей строк .

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24188-21 від 26.11.2021 "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну" позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 28.03.2012.

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24204-21 від 26.11.2021 "Про скасування посвідки на постійне проживання" на підставі п.п.1 п. 64, п. п. 4 п. 72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 №321, скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану 17.09.2014, термін дії "безстроково".

Вважаючи вказані рішення протиправними, та такими, що підлягають скасуванню, позивач звернувся до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до частини 2 статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Умови і порядок імміграції в Україну іноземців та осіб без громадянства визначає Закон України "Про імміграцію" від 07.06.2001 №2491-ІІІ (далі Закон №2491-ІІІ).

Згідно ст. 2 Закону №2491-ІІІ питання імміграції регулюються Конституцією України, цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, що не повинні їм суперечити.

Якщо міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, встановлено інші правила, ніж ті, що містяться у цьому Законі, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 3 Закону №2491-ІІІ визначено, що правовий статус іммігранта в Україні визначається Конституцією України, цим Законом, іншими законами України та прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 4 Закону №2491-ІІІ дозвіл на імміграцію поза квотою імміграції надається одному з подружжя, якщо другий з подружжя, з яким він перебуває у шлюбі понад два роки, є громадянином України, дітям і батькам громадян України.

Судом встановлено, що в 2012 році ОСОБА_1 , будучи неповнолітнім віком до 16 років, разом з батьком ОСОБА_2 переїхали на постійне проживання в Україну. Батькові позивача і йому, як неповнолітньому сину, дозволено постійне проживання в Україні, про що відділом у справах громадянства, імміграції та реєстрації фізичних осіб Управління МВС України в Чернівецькій області видано дозвіл на імміграцію в Україну за №18/1871 від 28.03.2012.

На підставі цього дозволу позивачу 17.09.2014 видано посвідку на постійне проживання в Україні серії НОМЕР_1 з терміном дії "безстроково", у відповідності до якої він проживає в державі Україна як іноземний громадянин, зареєстрований в АДРЕСА_1 .

Відповідно ст. 12 Закону № 2491-ІІІ дозвіл на імміграцію може бути скасовано, якщо:

1) з`ясується, що його надано на підставі свідомо неправдивих відомостей, підроблених документів чи документів, що втратили чинність;

2) іммігранта засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили;

3) дії іммігранта становлять загрозу національній безпеці України, громадському порядку в Україні;

4) це є необхідним для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України;

5) іммігрант порушив законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства;

6) в інших випадках, передбачених законами України.

Судом встановлено, що вироком Першотравневого районного суду м. Чернівців від 04.04.2019 позивач був засуджений за ч. 3 ст. 305, ч. 3 ст. 307, ч. 1 ст. 309 КК України на підставі ст.70 КК України до чотирьох років позбавлення волі з конфіскацією майна, крім житла. Вирок набрав законної сили 07.06.2019 і з 30.06.2019 позивач відбував покарання в Державній установі "Сокирянська виправна колонія (№67)". Внаслідок зарахування ОСОБА_1 у строк відбування покарання періодів попереднього ув`язнення, кінцевий строк відбування покарання у виді позбавлення волі закінчується 24.01.2023.

Ухвалою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1319/21) замінено ОСОБА_1 не відбуту частину покарання у виді 1 року 2 місяців 23 днів позбавлення волі більш м`яким покаранням у виді 1 року 2 місяців 23 днів виправних робіт по місцю роботи з відрахуванням в дохід держави 20% заробітку.

Постановою Сокирянського районного суду Чернівецької області від 01.11.2021 (справа №722/1320/21) відносно позивача встановлено адміністративний нагляд строком на один рік та певні обмеження на цей строк.

Отже, позивач було засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили.

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24188-21 від 26.11.2021 "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну" позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 28.03.2012.

З огляду на вищенаведені обставини, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що керуючись п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону № 2491-ІІІ, відповідач правомірно прийняв рішення №7301.4/24188-21 від 26 листопада 2021 року щодо скасування дозволу на імміграцію в Україну ОСОБА_1 .

Постановою Кабінету Міністрів України від 25.04.2018 №321 затверджено Порядок оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання (далі Порядок №321).

Пунктом 1 Порядку №321 визначено, що посвідка на постійне проживання є документом, що посвідчує особу іноземця або особу без громадянства та підтверджує право на постійне проживання в Україні.

Згідно п. 64 Порядку №321 посвідка скасовується територіальним органом/територіальним підрозділом ДМС, який її видав, у разі:

1) скасування дозволу на імміграцію в Україну відповідно до статті 12 Закону України "Про імміграцію";

2) отримання даних з баз даних Реєстру, відповідних автоматизованих інформаційних і довідкових систем, реєстрів та баз інших державних органів або інформації від Національної поліції, СБУ, іншого державного органу, який у межах наданих йому повноважень забезпечує дотримання вимог законодавства про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, інформації про те, що посвідку видано на підставі неправдивих відомостей, підроблених чи недійсних документів;

3) в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно п.72 Порядку №321 посвідка вилучається, визнається недійсною та знищується у разі:

1) коли вона підлягає обміну у зв`язку із зміною інформації, внесеної до посвідки (крім додаткової змінної інформації);

2) виявлення помилки в інформації, внесеній до посвідки;

3) непридатності посвідки для подальшого використання;

4) скасування посвідки;

5) коли вона заявлена як втрачена або викрадена;

6) смерті особи, якій видано посвідку;

7) закінчення строку її дії або прийняття рішення про обмін такої посвідки до закінчення строку її дії;

8) оформлення посвідки з порушенням вимог законодавства;

9) неотримання посвідки іноземцем або особою без громадянства протягом шести місяців;

10) коли іноземець або особа без громадянства не звернулися для її обміну у строки, визначені пунктом 18 цього Порядку.

Рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24204-21 від 26.11.2021 "Про скасування посвідки на постійне проживання" на підставі п.п.1 п.64, п.п.4 п.72 Порядку оформлення, видачі, обміну, скасування, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсною та знищення посвідки на постійне проживання, затвердженого постановою Кабінету міністрів України від 25.04.2018 №321, скасовано посвідку на постійне проживання серії НОМЕР_1 , видану 17.09.2014, термін дії "безстроково".

Таким чином, оскільки позивача було засуджено в Україні до позбавлення волі на строк більше одного року і вирок суду набрав законної сили, рішенням Управління Державної міграційної служби в Чернівецькій області №7301.4/24188-21 від 26.11.2021 "Про скасування дозволу на імміграцію в Україну" позивачу на підставі п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України "Про імміграцію" скасовано дозвіл на імміграцію в Україну, виданий 28.03.2012, то, керуючись п.п.1 п. 64, п. п. 4 п.72 Порядку №321, відповідач правомірно прийняв рішення про скасування посвідки на постійне проживання для ОСОБА_1 .

З огляду на викладене, з урахуванням вищевикладених обставин, оцінюючи в сукупності обставини справи, письмові докази, колегія суддів приходить до висновку, що відповідачем доведено суду правомірність оскаржуваних рішень.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

За змістом частини першої статті 316 КАС суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судове рішення ухвалене судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, на підставі правильно встановлених обставин справи, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують, то суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване судове рішення - без змін.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Чернівецького окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку згідно зі ст.ст.328, 329 КАС України.

Головуючий Гонтарук В. М.

Судді Біла Л.М. Матохнюк Д.Б.