Справа № 280/12664/21
Суддя: Татаринов Дмитро Вікторович
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАПОРІЗЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

26 грудня 2022 року Справа № 280/12664/21 м.Запоріжжя
Запорізький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Татаринова Д.В., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. ОЛЕКСАНДРА МАТРОСОВА, буд. 29, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Запорізького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (надалі позивач) до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (далі - відповідач), в якому позивач просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Національної поліції у Запорізькій області щодо не виплати надбавки за роботу в умовах режимних обмежень, ОСОБА_1 у розмірі 15% до посадового окладу з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 рік;

- зобов`язати Головного управління Національної поліції у Запорізькій області здійснити виплати надбавок за роботу в умовах режимних обмежень ОСОБА_1 у розмірі 15% до посадового окладу з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 року;

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що у період з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 року вона проходила службу в Національній поліції на посадах та мала допуск додержавної таємниці по формі 2. Окрім того, позивачем проводилась оперативна, оперативно - розшукова діяльність, оперативно - розшукові заходи, НСРД, виконувались доручення прокуратури щодо перевірки проведення ОРД іншими підрозділами. У серпні - вересні місяці 2021 року, позивачем, під час ознайомлення з матеріалами пенсійної справи, яка містила довідку про щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення та премії за 24 останні календарні місяці служби підряд перед звільненням, що подається для призначення пенсії відповідно до Закону України "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб"), позивач виявила, що їй всупереч вимог законодавства не встановлена надбавка за роботу в умовах режимних обмежень, яка повинна складати 15% від посадового окладу не виплачувалася. Позивач вважає вказані дії відповідача протиправними, оскільки вона постійно працювала з інформацією та відомостями, що становлять державну таємницю. Вважаючи протиправними дії відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Ухвалою суду від 22 грудня 2021 року провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін.

Головним управлінням Національної поліції у Запорізькій області подано до суду відзив на позовну заяву (вх. № 2387 від 13 січня 2022 року), в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. Заперечуючи проти пред`явлених позовних вимог, вказує, що відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого наказом Міністерство внутрішніх справ України № 260 від 06 квітня 2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 29 квітня 2016 року за № 669/28799, надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється поліцейським за займаною посадою наказом по особову складу на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів відповідного органу поліції, погоджених з режимно-секретними підрозділами цього органу. ОСОБА_1 надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень на посадах оперуповноваженого відділу кримінальної поліції не встановлювалась у період з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 року, тому що не були надані мотивовані рапорти на встановлення надбавки до посадового окладу від керівника Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області (в період з листопада 2015 року до травня 2016 року), під керівника Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (в періоди з травня 2016 року до грудня 2016 року, з грудня 2016 року до березня 2021 року), від керівника Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області (в період з березня 2021 року до квітня 2021 року). ГУНП звертає увагу суду на той факт, що надбавка працівникам внутрішніх органів за роботу в умовах режимних обмежень встановлюється виключно за наказом керівника органу внутрішніх справ у разі, якщо існують докази роботи таких працівників з відомостями, що становлять державну таємницю під час виконання своїх обов`язків. Крім того, звернуто увагу суду на той факт, що встановлення надбавки є повноваженням керівника органів внутрішніх справ, а не його обов`язком. Наявність одного лише допуску та доступу до роботи з інформацією, що має ступіть «цілком таємно» за формою № 2 не є підставою для включення до грошового забезпечення надбавки до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень. На ОСОБА_1 , під час проходження служби в ГУНП, не покладались обов`язки і вона не була призначена відповідальною (уповноваженою особою) із забезпечення охорони державної таємниці під час виконання своїх обов`язків тому підстав для виплати їй 15% надбавки відповідно до пункту 2 Положення немає. З огляду на вказане просить суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 13 липня 2022 року від Головного управління Національної поліції у Запорізькій області витребувано: посадові інструкції ОСОБА_1 , за період проходження служби у ВКП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області (з 07 листопада 2015 року по 12 травня 2016 року); посадові інструкції ОСОБА_1 , за період проходження служби у ВКП Дніпровського ВП в Запорізькій області (з 12 травня 2016 року по 09 грудня 2016 року); посадові інструкції ОСОБА_1 , за період проходження служби у ВКП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області (з 09 грудня 2016 року по 04 березня 2021 року); посадові інструкції ОСОБА_1 , за період проходження служби у ВКП ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (з 04 березня 2021 року по 01 квітня 2021 року); рішення (накази) щодо надання ОСОБА_1 допуску та доступу до державної таємниці, за період з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 року.

Листом Головного управління Національної поліції у Запорізькій області від 08 серпня 2022 року № 404/15/01-2022, а також листом Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 29 липня 2022 року № 378/40-2022 суд повідомлено про неможливість надання вищезазначених копій документів, оскільки витребувані судом документи були знищені згідно Акту про знищення документації № 1822/40/01-2022 від 24 лютого 2022 року.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що у період з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 року ОСОБА_1 проходила службу в Національній поліції на посадах: оперуповноважений ВКП Ленінського ВП ГУНП в Запорізькій області (з 07 листопада 2015 року по 12 травня 2016 року); оперуповноважений ВКП Дніпровського ВП в Запорізькій області (з 12 травня 2016 року по 09 грудня 2016 року); оперуповноважений ВКП Дніпровського відділу поліції ГУНП в Запорізькій області (з 09 грудня 2016 року по 04 березня 2021 року); оперуповноважений відділу кримінальної поліції ЗРУП ГУНП в Запорізькій області (з 04 березня 2021 року по 01 квітня 2021 року).

Згідно витягу з наказу № 176о/с ОСОБА_1 звільнено на підставі пункту 7 частини й статті 77 ЗУ «Про Національну поліцію» (за власним бажанням).

31 серпня 2021 року представник позивача звернувся до РУП ГУНП в Запорізькій області із запитом про надання ОСОБА_1 доступу до секретної інформації та її носіїв у період проходження нею служби в Національній поліції.

Листом РУП ГУНП в Запорізькій області від 06 вересня 2021 року № 42аз/40/01-2021 представника позивача повідомлено про те, що ОСОБА_1 під час проходження служби в поліції було надано доступ до секретної інформації та її матеріальних носіїв. За період служби в Національній поліції України на ОСОБА_1 не покладались обов`язки і вона не була призначена відповідальною (уповноваженою особою) із забезпечення охорони державної таємниці та здійснення контролю за охороною державної таємниці. Також, вказаним листом представника позивача повідомлено про те, що під час проходження служби в Національній поліції України відповідно до посадових (функціональних) обов`язків ОСОБА_1 мала доступ до секретної інформації та її матеріальних носіїв, для виконання робіт та поставлених завдань, які потребували його за умовами службової діяльності.

Не погоджуючись з такими доводами відповідача щодо не поклададення на позивача у спірний період обов`язків пов`язаних із забезпечення охорони державної таємниці та здійснення контролю за охороною державної таємниці, а також із діями відповідача щодо невиплати у спірний період надбавку за роботу в умовах режимних обмежень, позивач звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд виходить з наступного.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України регулює Закон України від 21 січня 1994 року № 3855-ХІІ «Про державну таємницю» (далі - Закон № 3855-ХІІ).

Відповідно до частини першої статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці: форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно", а також такі терміни дії допусків: для форми 1 - 5 років; для форми 2 - 7 років; для форми 3 - 10 років.

Відповідно до частини другої статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці із ступенями секретності «особливої важливості», «цілком таємно» та «таємно» надається дієздатним громадянам України віком від 18 років, які потребують його за умовами своєї службової, виробничої, наукової чи науково-дослідної діяльності або навчання, наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи або організації, де працює, перебуває на службі чи навчається громадянин.

Відповідно до частини четвертої статті 22 Закону № 3855-ХІІ допуск до державної таємниці керівникові органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації надається наказом чи письмовим розпорядженням посадової особи, що призначає його на посаду, а у разі, коли орган державної влади, орган місцевого самоврядування, підприємство, установа, організація не підпорядкована іншому органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємству, установі, організації або не належить до сфери їх управління, допуск до державної таємниці надається зазначеному керівникові наказом чи письмовим розпорядженням керівника органу державної влади, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, яка є замовником робіт, пов`язаних з державною таємницею. Керівникам центральних органів виконавчої влади, які призначаються на посаду Кабінетом Міністрів України, до державної таємниці надається розпорядженням Кабінету Міністрів України.

Відповідно до частини сьомої статті 22 Закону № 3855-ХІІ надання допуску передбачає: визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією; перевірку громадянина у зв`язку з допуском до державної таємниці; взяття громадянином на себе письмового зобов`язання щодо збереження державної таємниці, яка буде йому довірена; одержання у письмовій формі згоди громадянина на передбачені законом обмеження прав у зв`язку з його допуском до державної таємниці; ознайомлення громадянина з мірою відповідальності за порушення законодавства про державну таємницю.

Відповідно до частини першої статті 26 Закону № 3855-ХІІ переоформлення громадянам допуску до державної таємниці здійснюється: у разі закінчення терміну дії допуску до державної таємниці за необхідності подальшої роботи з секретною інформацією; у разі потреби підвищення громадянину форми допуску за необхідності роботи з секретною інформацією вищого ступеня секретності; у разі необхідності проведення додаткової перевірки, пов`язаної з можливим виникненням обставин, передбачених пунктами 2 і 4 частини першої та частиною другою статті 23 цього Закону.

Відповідно до частини другої цієї статті скасування раніше наданого допуску до державної таємниці можливе у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, а також після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати громадянства України чи визнання його недієздатним.

Згідно з частиною п`ятою статті 26 Закону № 3855-ХІІ громадянина, якому скасовано допуск до державної таємниці, якщо виконання трудових чи службових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці, а переміщення на інше робоче місце чи іншу посаду неможливе, може бути в передбаченому законодавством порядку переведено на іншу роботу або службу, не пов`язану з державною таємницею, чи звільнено. Порядок надання, переоформлення та скасування громадянам допуску до державної таємниці встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ у разі коли за умовами своєї професійної діяльності громадянин постійно працює з відомостями, що становлять державну таємницю, йому повинна надаватися відповідна компенсація за роботу в умовах режимних обмежень, види, розміри та порядок надання якої встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На виконання зазначених вимог закону Кабінет Міністрів України постановою від 15 червня 1994 року № 414 затвердив Положення про види, розміри і порядок надання компенсації громадянам у зв`язку з роботою, яка передбачає доступ до державної таємниці, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15 червня 1994 року № 414 (далі - Положення)

У пункті 1 Положення зазначено, що воно визначає види, розміри і порядок надання компенсації працівникам органів законодавчої, виконавчої та судової влади, органів прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, які за умовами своєї професійної діяльності постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю (далі - особи, які працюють в умовах режимних обмежень).

Згідно з пунктом 2 Положення особам, які працюють в умовах режимних обмежень, установлюється надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) залежно від ступеня секретності інформації: відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «особливої важливості», - 20 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «цілком таємно», - 15 відсотків; відомості та їх носії, що мають ступінь секретності «таємно», - 10 відсотків.

Відповідно до пункту 5 Положення такими, що постійно працюють з відомостями, що становлять державну таємницю, вважаються особи, які за своїми функціональними обов`язками або на час виконання робіт згідно з укладеними договорами займаються розробленням, виготовленням, обліком, зберіганням, використанням документів, виробів та інших матеріальних носіїв державної таємниці, приймають рішення з цих питань або здійснюють постійний контроль за станом захисту державної таємниці.

Згідно з пунктом 6 Положення персональний склад осіб, які працюють в умовах режимних обмежень, та розмір надбавки визначаються керівником відповідного органу законодавчої, виконавчої та судової влади, органу прокуратури, інших органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, де працюють ці особи.

Надбавка до посадових окладів (тарифних ставок) виплачується лише за наявності дозволу на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, наданого відповідно до законодавства про державну таємницю.

Умови, за яких державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації можуть отримати дозвіл на провадження діяльності, пов`язаної з державною таємницею, встановлено у статті 20 Закону № 3855-ХІІ.

Надбавка за службу в умовах режимних обмежень установлюється особам рядового і начальницького складу за займаною посадою наказом про особовий склад на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів, погоджених з режимно-секретним підрозділом, що відповідає вимогам Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення особам рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 31.12.2007 № 499.

З вищевикладеного вбачається, що надання допуску до державної таємниці, передбачає визначення необхідності роботи громадянина із секретною інформацією. Зокрема, така необхідність виникає, якщо виконання службових/посадових обов`язків вимагає доступу до державної таємниці.

Тобто, якщо обсяг функціональних обов`язків за певною посадою, зокрема в державному органі, передбачає, що під час їх виконання в особи виникне чи може виникнути необхідність доступу до державної таємниці (як-от ознайомлення з документами та/чи іншими матеріальними носіями інформації, засекреченими у встановленому законодавством порядку), така особа з огляду на таку службову необхідність повинна отримати у встановленому порядку допуск до державної таємниці відповідної форми, яка відповідно до статті 22 Закону № 3855-ХІІ залежить від ступеня секретності.

Відсутність у посадової особи допуску до державної таємниці (встановленої форми) унеможливлює виконання нею посадових обов`язків, відтак і саме перебування на посаді, яка за обсягом покладених на неї завдань вимагає доступу до державної таємниці і умовою призначення на яку (перебування на якій) є наявність/необхідність оформлення допуску до державної таємниці.

Робота в умовах режимних обмежень покладає на особу, якій у встановленому порядку надано допуск до державної таємниці встановленої форми, певні зобов`язання та обмеження. Якщо така робота зумовлена виконанням професійних обов`язків (зокрема за відповідною посадою у державному органі), це означає, що в умовах режимних обмежень особа працює постійно, у зв`язку з чим у неї відповідно до статті 30 Закону № 3855-ХІІ виникає право на отримання компенсації.

За змістом пункту 2 Положення, компенсація надається у виді надбавок до посадових окладів (тарифних ставок) у відсотковому відношенні, розмір якого залежить від ступеня секретності інформації, до якої оформлено допуск. Зокрема, за допуск до відомостей та їх носіїв, що мають ступінь секретності «цілком таємно» встановлюється п`ятнадцяти відсоткова надбавка.

Виплата надбавки у відповідному розмірі до посадового окладу особі, яка працює в умовах режимних обмежень, здійснюється на підставі наказу керівника відповідного органу, у якому особа працює/проходить службу. Водночас умови, за яких особа має право на отримання такої надбавки, а також її розмір визначають Закон № 3855-ХІІ та прийняте урядом на його виконання Положення.

Підсумовуючи наведене, положення статті 30 Закону № 3855-ХІІ, пунктів 2, 5 Положення слід розуміти так, що необхідною умовою отримання компенсації у зв`язку з виконанням робіт, які передбачають доступ до державної таємниці, є наявність в особи допуску до державної таємниці (на підставі якого надається доступ до державної таємниці), а також виконання робіт/завдань та/або посадових обов`язків, які вимагають доступу до державної таємниці чи з огляду на поставлені завдання передбачають виникнення необхідності у такому доступі.

Щодо останнього, то для вирішення питання про те, чи умови праці особи передбачають роботу з відомостями та їх носіями, які становлять державну таємницю, необхідно насамперед з`ясувати обсяг функціональних обов`язків цієї особи за посадою та умови (вимоги, критерії), яким повинна відповідати особа для того, щоб бути призначеною на цю посаду та/або виконувати роботу/завдання, пов`язані з доступом до документів, інших матеріальних носіїв інформації, що становить державну таємницю. Це можна встановити, зокрема, на підставі посадових інструкцій, внутрішніх відомчих документів та/або підзаконних нормативних актів, які містять вимоги для зайняття певної посади у відповідному органі або регламентують порядок виконання робіт/завдань, що вимагають доступу до державної таємниці.

Якщо особа отримала у встановленому порядку допуск до державної таємниці, працює, зокрема, в державному органі, і характер умов її праці, з огляду на займану посаду, передбачає режимні обмеження, пов`язані з доступом до державної таємниці, керівник відповідного органу зобов`язаний призначити їй надбавку у розмірі, визначеному Положенням, про що видати відповідний розпорядчий документ.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, визначаються Законом України "Про Національну поліцію".

Частиною 3 статті 59 Закону України «Про національну поліцію» визначено, що рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу па підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Частина 4 статті 59 Закону України «Про національну поліцію» визначає, що видавати накази по особовому складу можуть керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, та номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Згідно частини 5 статті 59 Закону України «Про національну поліцію» порядок підготовки та видання наказів щодо проходження служби в поліції встановлює Міністерство внутрішніх справ України.

Видавати накази по особовому складу можуть керівники органів та підрозділів поліції, а також закладів та установ, що належать до сфери управління Національної поліції України, відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами, а також номенклатурою посад, затвердженою Міністерством внутрішніх справ України. Підставою для підготовки та видання наказів по особовому складу є документи з питань проходження служби, подані до підрозділу кадрового забезпечення поліцейським, його керівником або працівником, який здійснює кадрове забезпечення підрозділу. По особовому складу накази видають керівники органів, підрозділів, закладів та установ поліції відповідно до повноважень, визначених законом та іншими нормативно-правовими актами. Наказ є формою реалізації службових повноважень особи начальницького складу, згідно з якими визначаються мста і предмет завдання, строк його виконання та відповідальна особа, якій належить його виконати. Рішення з питань проходження служби оформлюються письмовими наказами по особовому складу на підставі відповідних документів, перелік та форма яких установлюються Міністерством внутрішніх справ України. Серед документів, які перебувають в обігу системи МВС України: припис, атестаційний лист, подання, акт, звіт, (Інформація), план, протокол, службова телеграма, службовий лист, пояснювальна записка, доповідна записка, довідка, рапорт, доручення, наказ.

З вищевикладеного вбачається, що для встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, під час вирішення питання щодо наявності підстав для виплати доплати за роботу в умовах режимних обмежень судом мають бути з`ясовані обставини стосовно обсягу функціональних обов`язків за посадою, яку займав позивач, відповідно й пов`язаних з ними режимних обмежень (якщо з`ясується, що такі є).

Водночас відсутність усіх встановлених обставин, з якими Закон № 3855-ХІІ та Положення пов`язують право на отримання компенсації за роботу в умовах режимних обмежень, свідчить про відсутність у суду підстав для задоволення позову в частині виплати такої компенсації.

Аналогічного висновку щодо необхідності з`ясування судами вищезазначеного кола обставин під час вирішення питання щодо наявності підстав для виплати доплати за роботу в умовах режимних обмежень дійшов Верховний Суд у постановах від 25 липня 2019 року по справі № 296/6615/17, від 07 травня 2020 року по справі № 813/2925/18, від 28 січня 2021 року по справі № 240/229/20.

В той же час, як зазначалось раніше, ухвалою суду від 13 липня 2022 року від Головного управління Національної поліції у Запорізькій області витребувано: посадові інструкції ОСОБА_1 за період з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 року, а також рішення (накази) щодо надання ОСОБА_1 допуску та доступу до державної таємниці за вказаний період.

Проте, згідно листа Головного управління Національної поліції у Запорізькій області від 08 серпня 2022 року № 404/15/01-2022, а також листа Запорізького районного управління поліції ГУНП в Запорізькій області від 29 липня 2022 року № 378/40-2022, витребувані судом документи були знищені згідно Акту про знищення документації № 1822/40/01-2022 від 24 лютого 2022 року.

Окрім того, згідно відзиву на позов, а також копії листа ГУНП в Запорізькій області від 11 січня 2022 року № 27/5/03-2022 доданої до відзиву на позовну заяву, ОСОБА_1 надбавка до посадового окладу за роботу в умовах режимних обмежень на посадах оперуповноваженого відділу кримінальної поліції не встановлювалась у період з 07 листопада 2015 по 01 квітня 2021 року, тому що не були надані мотивовані рапорти на встановлення надбавки до посадового окладу від керівника Ленінського ВИ ГУНП в Запорізькій області (в період з листопада 2015 року до травня 2016 року), під керівника Дніпровського ВІІ ГУНП в Запорізькій області (в періоди з травня 2016 року до грудня 2016 року, з грудня 2016 року до березня 2021 року), від керівника Запорізького РУП ГУ НП в Запорізькій області (в період з березня 2021 року до квітня 2021 року).

Посилання позивача на лист Запорізького районного Управління поліції № 42аз/40/01-2021 від 06 вересня 2021 року не може бути прийнято судом як належний та достатній доказ.

З аналізу названого листа встановлено, що позивачу було надано доступ до секретної інформації та її матеріальних носіїв, для виконання робіт та поставлених завдань, які потребували його за умовами службової діяльності, але відповідач наполягає, що ОСОБА_1 роботу з секретною інформацією та її матеріальними носіями не виконувала. Доказів на спростування твердження відповідача позивачем також не надано. Наявність допуску та доступу до державної таємниці, з урахуванням вимог наведеного вище судом Положення не є однією беззаперечною підставою для нарахування спірної надбавки.

Відтак, враховуючи аргументи учасників справи, а також відсутність наказів по особовому складу на підставі мотивованих рапортів керівників структурних підрозділів щодо надання ОСОБА_1 відповідної надбавки, не доведення позивачем безпосередньо виконання роботи пов`язаної з допуском та доступом до державної таємниці, оскільки така обставина заперечується представником відповідача, то суд прийшов до висновку про необхідність відмови у задоволені адміністративного позову.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Приписами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Виходячи з аналізу встановлених фактичних обставин справи на підставі наведених норм законодавства, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо виплати їй надбавки за роботу в умовах режимних обмежень у розмірі 15 % до посадового окладу у період з 07 листопада 2015 року по 01 квітня 2021 року.

Керуючись статтями 2, 77, 90, 242-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

В задоволені позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції у Запорізькій області (69057, м. Запоріжжя, вул. ОЛЕКСАНДРА МАТРОСОВА, буд. 29, ) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Розподіл судових витрат не здійснюється.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Третього апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2022 року.

Суддя Д.В. Татаринов