Справа № 240/34103/22
Суддя: Семенюк Микола Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
28 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/34103/22

категорія 106030000

Суддя Житомирського окружного адміністративного суду Семенюк М.М., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити дії,

встановив:
Однією з позовних вимог є нарахування та виплата компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, за яку, в порушення ч. 3 ст. 161 КАС України, до позовної заяви не додано документ про сплату судового збору у розмірі 992,40 грн.

За змістом приписів статей 1, 2 Закону України № 108/95-ВР "Про оплату праці", ст. 1 Закону України №2050-III "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати", компенсація втрати частини доходів за своєю правовою природою не є складовою заробітної плати, а є спеціальним видом відповідальності роботодавця, спрямованим на захист прав працівників щодо отримання ними в передбачений законом строк грошових доходів (заробітної плати), за виконану роботу у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

При цьому слід звернути увагу на ч.3 ст. 2 Закону України № 108/95-ВР "Про оплату праці", згідно якої структура заробітної плати складається, крім іншого, з заохочувальних та компенсаційних виплат, до них належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми.

Виплата компенсації громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати передбачена актом законодавства (Законом №2050-III), а тому не є компенсаційною виплатою в структурі заробітної плати в розумінні ч.3 ст. 2 Закону № 108/95-ВР

Таким чином пільга щодо сплати судового збору, передбачена пунктом 1 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі, не поширюється на вимоги позивачів про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Позов стосується проходження публічної служби (нарахування відповідачем позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 28.02.2018), з якої позивач був звільнений 10.01.2020, а з позовною заявою звернувся 23.12.2022, тобто з пропуском встановленого ч.1 ст. 233 КЗПП України тримісячного строку, останнім днем якого було 10.04.2020.

Разом з позовною заявою представник позивача подав заяву про поновлення строків звернення до суду, в якій зазначив, що про порушення прав позивача, а саме невірна виплата індексації, дізнався з листа в грудні 2022 року, тому саме з цієї дати необхідно обчислювати тримісячний строк звернення.

Предметом позову, крім іншого, є дії (бездіяльність) відповідача щодо виплати позивачу під час служби індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 по 10.01.2020, а з позовною заявою звернулися 16.12.2022, тобто з пропуском встановленого ст. 233 КЗпП України тримісячного строку місячного строку звернення до суду.

Разом з позовною заявою позивач подав заяву про поновлення строків звернення до суду, в якій зазначив, що про порушення своїх прав позивача щодо нарахування та виплати індексації, дізнався з листа від 13.12.2022, тому з грудня 2022 року починається обчислюватись тримісячний строк звернення до суду.

Дослідивши заяву та матеріали справи, суд зазначає наступне.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися, не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Встановлення строків звернення до суду з відповідними позовними заявами законом передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених Кодексом адміністративного судочинства України певних процесуальних дій. Інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків.

Отже, право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків для звернення до суду, якими чинне законодавство обмежує звернення до суду за захистом прав, свобод та інтересів. Це, насамперед, обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними.

Поважними причинами визнаються лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин, відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, суд враховує правову позицію Верховного Суду у складі Судової палати з розгляду справ щодо захисту соціальних прав Касаційного адміністративного суду, що викладені в постанові від 31.03.2021 по справі №240/12017/19, згідно яких для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час, коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів; позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду; в той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання такою особою строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Позивач вказує, що дізнався про порушення своїх прав щодо виплати індексації грошового забезпечення з листа відповідача від 13.12.2022.

Слід зауважити, що отримуючи грошове забезпечення щомісячно, особа в день його отримання може знати, чи виплачується воно в належному розмірі і чи правильно нараховується індексація.

Позивач не був позбавлений можливості раніше отримати інформацію про наявність у нього права на індексацію грошового забезпечення.

Відтак, отримання особою листа від відповідача у відповідь на його заяву не змінює момент, з якого така особа повинна була дізнатись про порушення своїх прав, а свідчить лише про час, коли вона почала вчиняти дії щодо реалізації свого права і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду у разі якщо така особа без зволікань та протягом розумного строку не вчиняла активних дій щодо отримання інформації про правильність/помилковість нарахування розміру грошового забезпечення, і ця дата не пов`язується з початком перебігу строку звернення до суду в даному випадку.

Позивачем у заяві про визнання причин пропущення строку для звернення до суду поважними та поновлення пропущеного строку не вказуються обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежали від його волевиявлення, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду, не надано доказів на підтвердження таких обставин.

Таким чином, враховуючи, що позивачем пропущений строк звернення до суду, в заяві не зазначені підстави пропуску звернення до суду, які можуть бути визнані судом поважними, суд на підставі п. 1 ст. 123 КАС України залишає позов без руху для подання заяви про поновлення строку з зазначенням інших причин пропуску строку.

На підставі викладеного, керуючись статтями 123, 169 ч.1, 243, 248 КАС України,

ухвалив:
Позовну заяву залишити без руху для усунення недоліків, а саме:

- додати до позовної заяви оригінал документа про сплату судового збору в розмірі 992,40 грн. на рахунок Житомирського окружного адміністративного суду № UA4006797 за такими реквізитами: отримувач коштів - ГУК у Жит.обл/ТГ м.Житомир/22030101, код отримувача - 37976485, банк отримувача - Казначейство України, МФО - 899998, код класифікації доходів бюджету (код платежу) - 22030101;

- додати до позову заяву, оформлену відповідно до вимог ст. 167 КАС України, про поновлення строків звернення до суду та докази поважності причин його пропуску, а також їх копії для інших учасників справи.

Строк усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її підписання суддею та не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Суддя М.М. Семенюк