Справа № 160/12870/21
Суддя: Турова Олена Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-01-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Турової О.М.,
за участі секретаря судового засідання: Алексєєнко К.С.,
представника відповідача: Похило І.І.,
розглянувши за правилами загального позовного провадження у відкритому судовому засіданні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити певні дії, -
28.07.2021 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (далі ГУ ДПС у Дніпропетровській області, відповідач), в якій позивач просить:
- зобов`язати ГУ ДПС у Дніпропетровській області внести до інтегрованої картки платника, в якій обліковуєтеся стан розрахунків з бюджетом зі сплати єдиного соціального внеску самозайнятої особи адвоката ОСОБА_1 , дані про відсутність боргу (недоїмки) зі сплати єдиного соціального внеску в розмірі 7517,18грн.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 03.08.2021 року вказана позовна заява залишена без руху та позивачеві надано строк - десять днів з дня отримання копії цієї ухвали, для усунення недоліків позову шляхом подання до суду всіх належним чином завірених копій доданих до позовної заяви документів для примірника позовної заяви відповідача, а також завіреної належним чином копії документа на підтвердження адміністративної процесуальної дієздатності позивача (документа, що посвідчує особу позивача) для суду та відповідача.
На виконання вимог ухвали суду від 03.08.2021 року позивачем 17.08.2021р. усунуті вищевказані недоліки позовної заяви.
Також, 01.10.2021 року від відповідача надійшло клопотання про витребування доказів, в якому останній просив витребувати від ОСОБА_1 відомості та належним чином засвідчені докази, а саме: відомості про розмір щомісячно нарахованих доходів, утриманих та сплачених сум ЄСВ до бюджету за спірний період; довідку за формою ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за аналогічний період; довідку за формою ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за аналогічний період.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05 жовтня 2021 року клопотання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про витребування додаткових доказів задоволено частково та витребувано у ОСОБА_1 додаткові докази, а саме: довідку за формою ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за 2020 рік; довідку за формою ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за 2020 рік; у задоволенні іншої частини клопотання відмовлено.
08.10.2021 року до суду від ОСОБА_1 надійшла відповідь на відзив, в якій позивачем викладено позицію, аналогічну висловленій у позовній заяві, та додатково зазначено, що інформація про сплату позивачем протягом 2020 року ЄСВ як самозайнятою особою міститься в акті перевірки, де прямо зазначено, що податковий орган встановив неотримання позивачем доходу у відповідний період (це було встановлено на підставі книги доходів, яка надавалася під час перевірки). Інформація про сплату ЄСВ роботодавцем позивача додана до позовної заяви у формі належним чином засвідченої довідки роботодавця. При цьому, у контролюючого органу наявний самостійний доступ до інформації про сплату ЄСВ за позивача його роботодавцем відповідно до п.5 ч.2 ст.12, п.1 ч.1 ст.13, п.1 ч.1 ст.14 Закону №2464-VI та п.1 розділу 1 Порядку заповнення та подання податковими агентами Податкового розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податків фізичних осіб, і сум утриманого з них податку, а також сум нарахованого єдиного внеску, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 13.01.2015р. №4.
08.10.2021 року та 12.10.2021 року до суду від позивача надійшли витребувані ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 05.10.2021 року докази.
У судовому засіданні 12.01.2022 року позивач підтримав пред`явлений позов у повному обсязі та, посилаючись на викладені у ньому та у відповіді на відзив доводи, просив повністю задовольнити позовні вимоги.
Представник відповідача у судовому засіданні 12.01.2022р. пред`явлений позов не визнав та просив повністю відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на доводи, викладені у відзиві на позовну заяву.
Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази, а також проаналізувавши зміст норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, суд доходить висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з огляду на таке.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 має право на заняття адвокатською діяльністю на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю від 15.03.2010р. серії №2118, виданого на підставі рішення Ради адвокатів Дніпропетровської обласної кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури №3 від 09.03.2010 року.
ОСОБА_1 взято на податковий облік в контролюючому органі 27.11.2017р. за №4777.
Згідно з відомостями Єдиного реєстру адвокатів України здійснення адвокатської діяльності позивачем протягом 2020 року не зупинялось.
Водночас, судом встановлено, що відповідно до наказу ТОВ «Вента.ЛТД» від 08.05.2012р. №175-К ОСОБА_1 працює провідним юрисконсультом в юридичному відділі ТОВ «Вента.ЛТД» з 08.05.2012 року та по теперішній час.
Згідно з довідкою про ЄСВ, перераховані з доходів ОСОБА_1 , виданою ТОВ «Вента. ЛТД» від 11.05.2021 року №680 в період з січня 2020 року по грудень 2020 року, включно, ТОВ «Вента.ЛТД», як роботодавець позивача, перераховувало з доходів працівника ОСОБА_1 єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування щомісячно та перерахувало ЄСВ за 2020 рік у загальній сумі 113991,88грн.
Судом також встановлено, що 03.01.2020 року ОСОБА_1 на адресу ДПС України було надіслано звернення з метою отримання індивідуальної податкової консультації у письмовій формі, в якій позивач просив надати відповідь на питання: 1) чи зобов`язаний позивач, як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську, сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску у разі фактичного не отримання позивачем доходу від такої діяльності, у разі під час здійснення вказаної незалежної професійної діяльності позивач є найманим працівником і роботодавець сплачує за позивача єдиний соціальний внесок у розмірі не меншим мінімального страхового внеску; 2) чи зобов`язаний позивач як особа яка провадить незалежну професійну діяльність, а саме адвокатську, сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з отриманого прибутку (гонорару адвоката) і в якому розмірі, якщо при проведенні і в якому розмірі, якщо під час проведення вказаної незалежної професійної діяльності і отримання вказаного прибутку від такої діяльності (гонорару адвоката) позивач є найманим працівником і роботодавець сплачує за позивача єдиний соціальний внесок у розмірі не меншим мінімального страхового внеску.
Листом №497/6/99-00-04-06-03-06/ІПК від 07.02.2019р. ДПС України надано податкову консультацію, в якій зазначено, що платник єдиного внеску, визначений у ст.4 Закону №2464-VI, перебуваючи на обліку у контролюючому органі, зобов`язаний визначити базу нарахування єдиного внеску та сплатити суму внеску у розмірі не менше мінімального страхового внеску на місяць, незважаючи на наявність трудових відносин з роботодавцем.
Не погодившись з такою позицією ДПС України, ОСОБА_1 оскаржив вищевказану індивідуальну податкову консультацію у судовому порядку.
Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 14.04.2020р. у справі №160/2790/20, яке залишено без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 06.08.2020р., та, відповідно, набрало законної сили 06.08.2020р., позовну заяву ОСОБА_1 до Державної податкової служби України про скасування податкової консультації задоволено повністю та скасовано податкову консультацію Державної податкової служби України №497/6/99-00-04-06-03-06/ІПК від 07.02.2020 року.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до контролюючого органу з заявою про проведення його перевірки, як самозайнятої особи, щодо сплати ЄСВ за 2020р.

На підставі вищевказаної заяви позивача ГУ ДПС у Дніпропетровській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р., за наслідками якої складено акт від 22.04.2021р. №1326/04-36-0716/ НОМЕР_1 .

Як слідує з акта від 22.04.2021р. №1326/04-36-0716/ НОМЕР_1 , проведеною перевіркою встановлено, що ОСОБА_1 порушено вимоги п.1 ч.2 ст.6 Закону №2464-VI через не нарахування та не сплату єдиного внеску за 2020 рік.

Вищевказані висновки обґрунтовані тим, що за даними інформаційної системи податкового органу, станом на початок перевірки в ІКП ОСОБА_1 обліковується недоїмка (борг) зі сплати єдиного внеску у розмірі 7517,18 грн., яка складається з наступних нарахувань:

- 1 квартал 2020 року у сумі 2078,12грн., граничний строк сплати до 20.04.2020р., сплачено 14.04.2020 року;

- 2 квартал 2020 року у сумі 1039,06 грн., граничний строк сплати до 20.07.2020р., станом на 15.04.2021 року нарахування не сплачені;

- 3 квартал 2020 року у сумі 3178,12 грн., граничний строк сплати до 19.10.2020р., станом на 15.04.2021 року нарахування не сплачені;

- 4 квартал 2020 року у сумі 3300,00 грн., граничний строк сплати до 19.01.2021р., станом на 15.04.2021 року нарахування не сплачені.

Таким чином, станом на 15.04.2021р. недоїмка зі сплати ЄСВ склала 7517,18 грн. При цьому, з 01.01.2017 року особи, які проводять незалежну професійну діяльність, навіть у разі не отримання доходу (прибутку) у звітному році або окремому місяці звітного року, зобов`язані визначити базу нарахування єдиного внеску, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом №2464-VI. Сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску (пункт 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI в редакції Закону №1774-VІІІ).

Також в акті перевірки від 22.04.2021р. №1326/04-36-0716/ НОМЕР_1 зазначено, що в ході проведення цієї перевірки встановлено, що згідно з відомостями ІС «Податковий блок», ЦБ ДРФО, фізична особа, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 в період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вента.ЛТД» (). При цьому, перевіркою встановлено, що фактично, згідно з книгою обліку доходів, наданою до перевірки, в період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. фізична особа, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 , господарську діяльність не здійснював, доходи не отримував.

Разом з тим, за наслідками проведеної перевірки вимога про сплату боргу (недоїмки) не формувалася, оскільки , як встановлено судом та визнається відповідачем, 26.02.2021 року ГУ ДПС у Дніпропетровській області за даними інтегрованої картки платника ОСОБА_1 вже було сформовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-42800-13, в якій ОСОБА_1 повідомлено, що станом на 31.01.2021р. заборгованість зі сплати єдиного внеску позивача становить 7517,18грн. та ГУ ДПС у Дніпропетровській області вимагає сплатити недоїмку у цьому розмірі за реквізитами вказаними у вимозі.

В подальшому, у зв`язку із неотриманням позивачем вищевказаної вимоги про сплату боргу (недоїмки) з ЄСВ, ОСОБА_1 02.07.2021 року звернувся до податкового органу із проханням направити йому таку вимогу.

Листом від 21.07.2021 року за вих.№52249/6704-36-13-05 «Про надання відповіді» ГУ ДПС у Дніпропетровській області повідомило ОСОБА_1 , що у зв`язку з наявністю заборгованості станом на 31.01.2021р. та на виконання абз.1 п.4 ст.25 Закону України №2464, відповідно до п.3,4 розділу VI Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженою наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 №449 (далі - Інструкція №449) в автоматичному режимі та на підставі даних інформаційно-телекомунікаційних систем ОСОБА_1 сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 №Ф-42800-13 на суму 7517,18грн., яку направлено боржнику засобами поштового зв`язку рекомендованим листом з повідомленням про вручення за адресою, вказаною в реєстраційних даних платника, а саме: АДРЕСА_1 . Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, вимога про сплату боргу (недоїмки) платником не отримана та повернута поштою без вручення у зв`язку із закінченням терміну зберігання. Станом на 21.07.2021р. в ІКПП ОСОБА_1 рахується заборгованість зі сплати єдиного внеску (код бюджетної класіфікації 71040000) у сумі 7517,18грн. У зв`язку із тим, що відповідно до п.3 розділу IV Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) надсилається (вручається) протягом 20 робочих днів, що настають за календарним місяцем, у якому виникла, зросла або частково зменшилась сума недоїмки зі сплати єдиного внеску (заборгованість зі сплати фінансових санкцій), інші вимоги на адресу платника не надсилались. Також разом із цим листом на адресу позивача було надіслано вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 №Ф-42800-13 на суму 7517,18грн.

Не погодившись з вищевказаною вимогою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Отже, предметом спору у цій справі є оцінка правомірності вимоги з огляду на наявність обов`язку сплачувати ЄСВ у мінімальному розмірі у позивача, який був зареєстрований як особа, що здійснює незалежну професійну діяльність протягом 2020 року, за умови, що у цей період він був найманим працівником та його роботодавець сплачував за нього ЄСВ у сумі, що не була меншою мінімального розміру.

Вирішуючи спір по суті, суд зважає на таке.

Спірні правовідносини врегульовані нормами Податкового кодексу України в частині відносин, що виникають у сфері справляння податків і зборів, порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх прав та обов`язків, компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, та нормами Закону №2464-VI в частині правових та організаційних засад забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умов та порядку його нарахування і сплати та повноважень органу, що здійснює його збір та ведення обліку.

Так, відповідно до підпункту 14.1.226 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України) самозайнята особа платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності. Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Підпункт 14.1.195 пункту 14.1 статті 14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» це фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Згідно із пунктом 2 частини першої статті 1 Закону України від 5 липня 2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі Закон №5076-VI) адвокатська діяльність незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Відповідно до частини третьої статті 4 Закону №5076-VI адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Статтею 13 Закону №5076-VI визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою. Адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, може відкривати рахунки в банках, мати печатку, штампи, бланки (у тому числі ордера) із зазначенням свого прізвища, імені та по батькові, номера і дати видачі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

Адвокатське об`єднання є юридичною особою, створеною шляхом об`єднання двох або більше адвокатів (учасників), і діє на підставі статуту (частина перша статті 15 Закону №5076-VI).

За змістом приписів пункту 2 частини першої статті 1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі єдиний внесок) консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до статті 2 Закону №2464-VI його дія поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Згідно з абзацом другим пункту 1 частини першої статті 4 Закону №2464-VI платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 5 частини першої статті 4 Закону №2464-VI до платників єдиного внеску віднесено також осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.

Відповідно до абзацу першого пункту 1 та пункту 2 частини першої статті 7 Закону №2464-VI (в редакції, чинній з 1 січня 2017 року) єдиний внесок нараховується:

- для платників, зазначених у пунктах 1 (крім абзацу сьомого), частини першої статті 4 цього Закону, на суму нарахованої кожній застрахованій особі заробітної плати за видами виплат, які включають основну та додаткову заробітну плату, інші заохочувальні та компенсаційні виплати, у тому числі в натуральній формі, що визначаються відповідно до Закону України Про оплату праці, та суму винагороди фізичним особам за виконання робіт (надання послуг) за цивільно-правовими договорами;

- для платників, зазначених у пунктах 4 (крім фізичних осіб-підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 5 та 5-1 частини першої статті 4 цього Закону, на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає обкладенню податком на доходи фізичних осіб. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. У разі якщо таким платником не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такий платник зобов`язаний визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої цим Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

В той же час відносини щодо адміністрування єдиного внеску при одночасному перебуванні фізичної особи в трудових відносинах та наявності у неї права на здійснення незалежної професійної діяльності, яку особа фактично не здійснює, Законом №2464-VI не врегульовано.

Згідно п. 3 розділу ІІІ Інструкції про порядок нарахування і сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженої наказом Міністерства фінансів України від 20.04.2015 року №449, для платників, зазначених у підпунктах 3 (крім фізичних осіб - підприємців, які обрали спрощену систему оподаткування), 4 пункту 1 розділу II цієї Інструкції, єдиний внесок встановлюється відповідно до Закону в розмірі 22 відсотків на суму доходу (прибутку), отриманого від їх діяльності, що підлягає оподаткуванню податком на доходи фізичних осіб, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску на місяць. Базою нарахування єдиного внеску є чистий оподатковуваний дохід (прибуток), зазначений у податковій декларації, поділений на кількість місяців, протягом яких такий платник перебував на обліку як платник єдиного внеску. У разі якщо такими платниками не отримано дохід (прибуток) у звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, такі платники зобов`язані визначити базу нарахування, але не більше максимальної величини бази нарахування єдиного внеску, встановленої Законом. При цьому сума єдиного внеску не може бути меншою за розмір мінімального страхового внеску.

Системний аналіз наведених норм свідчить про те, що платниками єдиного соціального внеску є самозайняті особи, зокрема, адвокати, які здійснюють адвокатську діяльність індивідуально. Необхідними умовами для сплати особою єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності індивідуально та отримання доходу від такої діяльності, який і є базою для нарахування ЄСВ. Отже, саме дохід особи від такої діяльності є базою для нарахування, проте за будь-яких умов розмір ЄСВ не може бути меншим за розмір мінімального страхового внеску за місяць. При цьому, за відсутності бази для нарахування ЄСВ у відповідному звітному кварталі або окремому місяці звітного кварталу, законодавство встановлює обов`язок особи самостійно визначити цю базу, але її розмір не може бути меншим за розмір мінімальної заробітної плати.

Таким чином, метою встановлення розміру мінімального страхового внеску та обов`язку сплачувати його незалежно від наявності бази для нарахування є забезпечення у передбачених законодавством випадках мінімального рівня соціального захисту осіб шляхом отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

На підставі наведеного можливо зробити висновок, що, з урахуванням особливостей форми діяльності самозайнятих осіб, саме задля досягнення вищевказаної мети збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування законодавством встановлено обов`язок сплати особами мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу від їх діяльності.

З огляду на предмет спору у цій справі та вищевикладені висновки, шляхом системного тлумачення наведених норм права, суд доходить висновку, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, зокрема адвокатську, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем.

Інше тлумачення норм Закону № 2464-VI, на якому наполягає відповідач, щодо необхідності сплати єдиного внеску особами, які перебувають на обліку в органах ДПС і мають свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю, та які одночасно перебувають у трудових відносинах в межах цієї діяльності, спричиняє подвійну його сплату (безпосередньо особою та роботодавцем), що суперечить меті запровадженого державою консолідованого страхового внеску.

Аналогічний правовий висновок висловлено Верховним Судом у постановах від 27 листопада 2019 року у справі №160/3114/19, від 05.12.2019 року у справі №260/358/19 та від 05.12.2019 року у справі №260/358/19, який враховується судом при розгляду цієї справи відповідно до приписів ч.5 ст.242 КАС України.

За встановленими судом обставинами, ОСОБА_1 протягом 2020 року дійсно був зареєстрований як особа, яка провадить незалежну професійну діяльність (здійснює адвокатську діяльність індивідуально), у зв`язку із чим з 27.11.2017р. перебуває на обліку в Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області, Дніпровська ДПІ м. Дніпра, в тому числі як платник єдиного внеску.

При цьому, відповідно до акта від 22.04.2021р. №1326/04-36-0716/ НОМЕР_1 , складеного за результатами документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 , з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р., єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р., згідно з даними книги обліку доходів, у період з 01.01.2020р. по 31.12.2020р. фізична особа, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування, діяльність не здійснював, фактів отримання доходу не встановлено.

Доказів отримання позивачем у цей період доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально судом не встановлено та відповідачем не надано.

Водночас, протягом 2020 року ОСОБА_1 перебував у трудових відносинах з ТОВ «Вента.ЛТД» як найманий працівник, при цьому, підприємством за вказаний період було нараховано та сплачено за позивача єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, як роботодавцем за найманого працівника, у розмірах, визначених законодавством, а саме: у розмірі 22% від суми нарахованої заробітної плати, що за період з 01.01.2020 року по 31.12.2020 року, включно, що склало 113991,88грн., та підтверджується відповідною довідкою (вих. №680 від 11.05.2021р.), а також довідками з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування за формою ОК-5 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за 2020 рік та за формою ОК-7 «Індивідуальні відомості про застраховану особу» за 2020 рік, і відповідачем не заперечується.

Відповідач у відзиві на позов про наявність у позивача доходів від провадження адвокатської діяльності індивідуально у 2020 році не зазначив, у зв`язку із чим відповідно до частини першої статті 86 КАС України обставини відсутності у позивача протягом 2020 року доходу від провадження незалежної професійної адвокатської діяльності окремо від доходів, отриманих від ТОВ «Вента.ЛТД», не підлягають доказуванню.

За цих обставин варто зазначити, що наявність у позивача свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак не є доказом здійснення адвокатської діяльності та отримання від такої діяльності доходу.

Не змінює вищенаведеного і факт перебування особи на обліку в органах фіскальної служби, оскільки взяття на облік осіб, в тому числі юридичних або самозайнятих, здійснюється органом доходів і зборів незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того чи іншого податку або збору.

Таким чином, оскільки єдиною метою збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством саме прав фізичних осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування, то в розумінні Закону №2464-VI позивач є застрахованою особою, і єдиний внесок за нього в період, за який винесена оскаржувана вимога (2020 рік), нараховував та сплачував роботодавець в розмірі не менше мінімального, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачем ще і як особою, що має право провадити адвокатську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Крім цього, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, яка сформувалась з питань імперативності правила про прийняття рішення на користь платників податків, слідує, що у разі існування неоднозначності у тлумаченні прав та/чи обов`язків платника податків слід віддавати перевагу найбільш сприятливому тлумаченню національного законодавства та приймати рішення на користь платника податків (справи Серков проти України (заява №39766/05), Щокін проти України (заяви №23759/03 та №37943/06), які відповідно до ст.17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини підлягають застосуванню судами як джерела права.

Зважаючи на те, що основоположним принципом збору єдиного внеску є обов`язковість законодавчого визначення умов і порядку його сплати, відсутність у законі конкретної вказівки на необхідність сплати єдиного внеску у вищеописаному випадку свідчить на користь висновку про відсутність у позивача обов`язку з його сплати.

Крім того, визначальним у контексті саме цього спору, на думку суду, є мета сплати єдиного внеску - отримання особою права на соціальне забезпечення у разі настання страхового випадку.

Позивачу таке право гарантоване за рахунок його участі в системі загальнообов`язкового державного соціального страхування як найманого працівника та сплати єдиного внеску за неї роботодавцем за основним місцем роботи.

Відтак, у контролюючого органу відсутні підстави для нарахування позивачеві заборгованості зі сплати ЄСВ за 2020 рік, тому спірна вимога про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 року №Ф-42800-13 є протиправною та підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Крім того, задоволенню підлягає і інша частина позовних вимог щодо зобов`язання ГУ ДПС у Дніпропетровській області вилучити цей борг (недоїмку) з інтегрованої картки платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 , з огляду на таке.

Правила ведення в податкових органах оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування визначено Порядком ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим Наказом Міністерства фінансів України від 12 січня 2021 року № 5 (далі Порядок №5).

Згідно пункту 2 розділу І Порядку № 5 інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу.

За змістом пункту 1 розділу ІІ зазначеного Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць. Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Згідно з п.4-5 розділу І Порядку №5 відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Відповідно до абз. 2 п.2 Розділу ІІ Порядку №5 ІКП відкриваються автоматично кожному платнику, зокрема, у разі: нарахування сум платежів, визначених територіальним органом ДПС (акт перевірки, податкове повідомлення-рішення, рішення про застосування штрафних (фінансових) санкцій, передбачених Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів», рішення про застосування штрафних санкцій з єдиного внеску, вимоги про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску).

Аналіз наведених положень свідчить про те, що відображення контролюючим органом в інтегрованій картці платника податків відомостей щодо своєчасного нарахування та сплати податкових зобов`язань створює певні наслідки для платника податків та наявність у останнього матеріально-правового інтересу, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом. Відповідно, у разі скасування вимоги про сплату боргу, контролюючий орган повинен вчинити дії щодо відображення/коригування у особовій картці позивача дійсного стану зобов`язань перед бюджетом.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах 19 лютого 2019 року (справа №825/999/17), від 26 лютого 2019 року (справа №805/4374/15-а), від 10 квітня 2020 року по справі №813/1760/18 та від 01 липня 2020 року по справі №640/8980/19, та враховується судом при розгляді цієї справи згідно з ч.5 ст.242 КАС України.

Таким чином, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зважає на таке.

Частиною 1 статті 143 КАС України визначено, що суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Питання щодо розподілу судових витрат врегульовані ст.139 КАС України.

Згідно з частиною 1 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Як свідчать матеріали справи, при зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 1816,00грн., а тому вказана сума підлягає стягненню з відповідача за рахунок його бюджетних асигнувань на користь позивача.

Керуючись ст. ст. 242-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) про визнання протиправною та скасування вимоги про сплату боргу (недоїмки) та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити у повному обсязі.

Визнати протиправною та скасувати вимогу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про сплату боргу (недоїмки) від 26.02.2021 року №Ф-42800-13.

Зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) здійснити коригування відомостей в інтегрованій картці платника єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) шляхом виключення з неї відомостей про наявність у ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 7517,18грн. (сім тисяч п`ятсот сімнадцять гривень 18 копійки).

Стягнути з Головного управління Державної податкової служби у Дніпропетровській області (, місцезнаходження: вул. Сімферопольська, 17-а, м. Дніпро, 49005) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 (р.н.о.к.п.п. НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_2 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 1816,00грн. (одна тисяча вісімсот шістнадцять гривень 00 копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Третього апеляційного адміністративного суду в порядку та у строки, передбачені ст.ст. 295-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 07.02.2022р.

Суддя: О.М. Турова