Справа № 460/1888/21
Суддя: Н.О. Дорошенко
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2022 року м. Рівне №460/1888/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дорошенко Н.О. розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом

Фізична особа-підприємець ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування наказу та податкових повідомлень-рішень, -

В С Т А Н О В И В:

Фізична особа підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 , позивач) звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі - відповідача) про визнання протиправним та скасування наказу від 14.01.2021 №82 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 "; визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 05.02.2021 №0, №0 та №0.

В обґрунтування позовних вимог покликається на відсутність визначених законом підстав для проведення фактичної перевірки, вважає, що порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки зумовлюють протиправність податкових повідомлень-рішень, прийнятих за її наслідками. Зазначає, що невиконання відповідачем вимог статей 80, 81 Податкового кодексу України, зокрема, в частині наявності підстав для призначення фактичної перевірки, дотримання умов та порядку допуску до її проведення, призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої. Звертає увагу на те, що передумовою проведення фактичної перевірки з підстав, передбачених підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, є отримання в установленому законодавством порядку інформації, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на органи державної податкової служби. Проте, в спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів були встановлені факти сумнівності операцій; з направлень на перевірку не вбачається жодного посилання на інформацію, що була отримана контролюючим органом та яка могла свідчити про порушення законодавства платником податків. В акті перевірки не вказано, коли саме відбулася реалізація пального, кому, хто проводив контрольну закупку та якими доказами це підтверджується. Зокрема, до акту не було надано жодного документу, що міг би слугувати підтвердженням проведеної контрольної закупки чи зафіксованого факту реалізації дизельного палива стороннім особам. Покликаючись до п.80.4, пп. 20.1.10, 20.1.11 п.20.1 ст. 20 Податкового кодексу України, вважає, що відповідачем при проведенні фактичної перевірки та контрольної розрахункової операції не було надано таких належних доказів як: складення акту за результатами проведення контрольної розрахункової операції під час проведення фактичної перевірки діяльності позивача; відомості про посадову особу ГУ ДПС у Рівненській області, яка здійснила контрольну розрахункову операцію; складення акту про повернення товару позивачу, за результатами проведення контрольної розрахункової операції; акт отримання та повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції; в наказі про проведення фактичної перевірки № 82 від 14.01.2021 не було вказано про повноваження посадових осіб, що здійснювали фактичну перевірку, про уповноваження щодо проведення контрольної розрахункової операції. За наведеного, позивач вважає, що відповідачем не було належним чином та об`єктивно зібрано докази вчинення ФОП ОСОБА_1 реалізації дизельного палива стороннім особам без наявності ліцензії на право продажу пального, що унеможливлює подальше притягнення особи до фінансової відповідальності. Вважає, що акт фактичної перевірки не може визнаватися допустимим доказом у справі, якщо він одержаний з порушенням порядку, встановленого законом. Тому податкові повідомлення-рішення, прийняті за наслідками незаконної перевірки, не можуть вважатися правомірними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду у складі судді Гудими Н.С. від 22.03.2021 позовну заяву залишено без руху.

Ухвалою суду у складі судді Гудими Н.С. від 05.04.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче засідання. Встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Ухвалою від 06.05.2021 підготовче засідання відкладено.

02.06.2021 відповідач подав до суду відзив на позовну заяву, в якому позов заперечив повністю. Покликаючись до приписів пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20, п. 75.1 ст. 75, пп. 80.2.5, 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, вказав, що підставою для прийняття оскарженого наказу № 82 від 14.01.2021 слугувало отримання Головним управлінням ДПС у Рівненській області листа від Управління Служби безпеки України в Рівненській області від 13.01.2021 № 24/25, зі змісту якого встановлено наявність ймовірного порушення позивачем вимог Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального", а саме: реалізація пального без наявності ліцензії. Зазначив, що відповідно до п. 81.1 ст. 81 Податкового кодексу України в наказі зазначено підставу проведення фактичної перевірки, а саме пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Кодексу. Зауважив, що актом фактичної перевірки встановлено, що розрахункова операція була проведена ФОП ОСОБА_1 без застосування реєстратора розрахункових операцій, чим порушено вимоги п. 1, 2 ст. 3 Закону України "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг". Щодо покликань позивача про те, що при проведенні перевірки не складено актів за результатами проведення контрольної розрахункової операції, про повернення товару позивачу, про повернення грошових коштів для здійснення контрольної розрахункової операції, - відповідач звернув увагу на те, що чинним законодавством не передбачено обов`язку контролюючого органу складати означені документи. Щодо фактичних обставин справи відповідач вказав, що при проведенні фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 за місцем зберігання пального встановлено порушення: здійснення роздрібної торгівлі пальним, а саме реалізовано паливо дизельне 10 л на загальну суму 210 грн без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; здійснення розрахункової операції в готівковій формі при продажу палива дизельного 10 л на загальну суму 210 грн без застосування реєстратора розрахункових операцій на повну суму покупки; не реєстрація платником акцизного податку особою, яка реалізує пальне. Прийняті на підставі висновків акту фактичної перевірки податкові повідомлення-рішення вважає такими, що відповідають вимогам чинного законодавства України. З наведених підстав просив в задоволенні позовних вимог відмовити (а.с.83-95).

Ухвалою від 02.06.2021 відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог.

Ухвалою від 04.06.2021 продовжено строк підготовчого провадження.

Протокольною ухвалою суду у складі судді Гудими Н.С. від 29.06.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.11.2021 адміністративну справу №460/1888/21 передано для розгляду судді Дорошенко Н.О.

Ухвалою суду в складі судді Дорошенко Н.О. від 26.11.2021 прийнято до провадження адміністративну справу №460/1888/21 та призначено підготовче засідання на 13.12.2021.

Протокольною ухвалою від 13.12.2021 підготовче засідання відкладено до 12.01.2022.

Протокольною ухвалою від 12.01.2022 в підготовчому засіданні оголошено перерву до 26.01.2022.

Ухвалою від 26.01.2022 клопотання Головного управління ДПС у Рівненській області про закриття провадження в частині позовних вимог задоволено. Закрито провадження у справі № 460/1888/21 в частині позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Рівненській області від 14.01.2021 № 82.

Протокольною ухвалою від 26.01.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 16.02.2022.

У судовому засіданні 16.02.2022 представники сторін повністю підтримали свої вимоги та заперечення з підстав, наведених в заявах по суті справи.

Протокольною ухвалою від 16.02.2022 оголошено перерву до 04.03.2022.

Ухвалою від 04.03.2022 судове засідання відкладено до 30.03.2022.

Ухвалою від 30.03.2022 судове засідання відкладено до 16.05.2022.

Ухвалою від 16.05.2022 у задоволенні клопотання представника відповідача про відкладення судового розгляду справи до закінчення воєнного стану відмовлено та вирішено перейти до розгляду справи в порядку письмового провадження.

Ухвалою від 07.06.2022 витребувано у Рівненського районного суду Рівненської області матеріали справ про адміністративне правопорушення за 2021 рік відносно ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) за статтями 155-1, 164 КУпАП та засвідченні належним чином копії судових рішень в таких справах.

23.06.2022 Рівненським районним судом Рівненської області надано до суду витребувані докази.

Оскільки розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, то відповідно до вимог ч. 4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

З`ясувавши доводи доводи та аргументи сторін, встановивши фактичні обставини справи, перевіривши їх дослідженими доказами, наданими сторонами та отриманими за ініціативою суду, суд встановив та врахував таке.

ОСОБА_1 з 24.03.2000 зареєстрований як фізична особа-підприємець, види діяльності згідно з витягом з ЄДР: 68.20 Надання в оренду й експлуатацію власного чи орендованого нерухомого майна, 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення (а.с. 17).

Міністерством транспорту та зв`язку України позивачу видано ліцензію серія АД №033403 на вид господарської діяльності: надання послуг з перевезення пасажирів і небезпечних вантажів автомобільним транспортом; дозволений вид робіт: внутрішні перевезення пасажирів автобусами. Строк дії ліцензії з 07.05.2-21 - необмежений (а.с. 18).

Головним управлінням ДПС у Рівненській області ФОП ОСОБА_1 видано ліцензію на право зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), реєстраційний номер 2000138 від 07.02.2020, термін дії: з 10.02.2020 до 10.02.2025. Адреса місця зберігання: АДРЕСА_1 (загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального 12000 л) (а.с.19-20).

Згідно з дослідженими судом свідоцтвами про реєстрацію транспортного засобу, ОСОБА_1 є власником пасажирських автобусів, які використовує при здійсненні підприємницької діяльності (а.с.21-22).

Суд встановив, що 14.01.2021 Головним управлінням ДПС у Рівненській області видано наказ №82 "Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 ", яким на підставі пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80, ст. 20, пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 Податкового кодексу України, ст. 16 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і пального" наказано провести фактичну перевірку з питань дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів ФОП ОСОБА_1 у місці зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 , в період з 14.01.2021 терміном на 10 днів (а.с.42, 86).

На підставі наказу № 82 від 14.01.2021 ГУ ДПС у Рівненській області видано направлення на перевірку від 14.01.2021 №19/17-00, №20/17-00 головним державним ревізорам-інспекторам відділу контролю за виробництвом та обігом спирту, спиртовмісної продукції, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального, контролю за обігом марки акцизного податку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Рівненській області ОСОБА_2 та ОСОБА_3 (а.с.44-47, 87-88).

Уповноваженими посадовими особами контролюючого органу 15.01.2021 з 10:20 до 12:00 було проведено фактичну перевірку з питань додержання суб`єктами господарювання вимог, встановлених законодавством України, які є обов`язковими до виконання при здійсненні оптової і роздрібної торгівлі підакцизними товарами, у місці зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 , та належить ФОП ОСОБА_1 , в присутності суб`єкта господарювання.

Результати фактичної перевірки оформлені Актом (довідка) від 15.01.2021 №190/17-00-09-01/ (далі акт перевірки), яким встановлено порушення:

ст. 15 Закону України від 19.12.1995 № 481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та пального" (із змінами та доповненнями);

п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (із змінами та доповненнями);

пп. 212.1.15 п.212.1 ст.212 Податкового кодексу України (а.с.23-26, 48-51, 89-90).

Позивач акт перевірки підписав, зазначивши, що заперечення будуть подані згідно законодавства. Один примірник акту позивач отримав, що також ствердив своїм підписом.

25.01.2021 позивач подав заперечення на акт перевірки (а.с.27-29, 54-56). Вказані заперечення отримано відповідачем 04.02.2021 за вх.№3125/6/17-00.

В обґрунтування заперечень, покликаючись до визначення, наведеного в ст. 1 Закону № 481/95-ВР, позивач вказав, що для того, щоб господарська діяльність суб`єкта господарювання підпадала під визначення "торгівля пальним", така діяльність має складатися одночасно з двох складових: придбання пального; реалізація пального іншим особам. Зазначив, що ФОП ОСОБА_1 не здійснює жодної з вказаних господарської діяльності з торгівлі пальним. Вважає, що при проведенні перевірки посадовими особами було допущено ряд порушень, що призвело до неправильного та неправомірного трактування ситуації, що склалася, а також до фіксування неналежних обставин в акті перевірки. Зауважив, що контролюючим органом не було надано жодних доказів наявності чи отримання ним в установленому законом порядку відповідної інформації, яка б надавала йому право на проведення перевірки згідно з пп. 80.2.2, пп. 80.2.3, пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України. У контролюючого органу наявний обов`язок щодо ознайомлення платника податків з наказом на перевірку, відомостями щодо її проведення, проте перед початком перевірки таких умов дотримано не було. Звернув увагу, що здійснення контрольної розрахункової операції не є обставиною, з якою ПК України пов`язує допуск до фактичної перевірки. Контролюючим органом не було належним чином встановлено факт реалізації пального. Таким чином, зазначив, що посадовими особами не було належним чином розпочато перевірку, не було дотримано вимог законодавства щодо проведення закупки палива, а також було його позбавлено можливості отримання належної правової допомоги при здійсненні перевірки. Також не було чітко визначено, хто саме проводив відпуск товару та неналежним чином встановлено суб`єкта вказаного в акті порушення.

Згідно зі штрихкодовим ідентифікатором ГУ ДПС у Рівненській області заперечення позивача на акт перевірки отримано 04.02.2021 (а.с. 54).

Листом від 05.02.2021 за №80/17-00-09-01-05 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило ФОП ОСОБА_1 , що подані на акт перевірки заперечення залишено без розгляду у зв`язку з порушенням граничного терміну подання заперечення, встановленого п. 86.7 ст. 86 ПК України (а.с.30-31, 57-58, 91).

Суд встановив, що на підставі акта перевірки ГУ ДПС у Рівненській області були прийняті податкові повідомлення рішення:

№0 від 05.02.2021, яким за порушення ст. 15 Закону № 481/95-ВР (реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки) застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 500000,00 грн (а.с. 60);

№0 від 05.02.2021, яким за порушення пп. 212.3.4 п. 212.3 ст. 212 ПК України (здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку) застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 210,00 грн (а.с. 61);

№0 від 05.02.2021, яким за порушення п. 1.2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР застосовано штрафні (фінансові) санкції (штраф) в сумі 21,00 грн (а.с. 62).

Вважаючи вказані податкові повідомленням-рішення протиправними, позивач звернувся до суду з позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Верховним Судом у постанові від 21 лютого 2020 року у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду відступила від висновків Верховного Суду, які викладено в постановах Верховного Суду від 13 березня 2018 року (справа № 804/1113/16), від 24 травня 2019 року (справа № 826/16221/15), від 3 жовтня 2019 року (справа № 820/850/16), від 16 жовтня 2019 року (справа № 820/11291/15), від 22 листопада 2019 року (справа № 815/4392/15) та сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Тому, питання дотримання відповідачем процедури призначення перевірки є істотним для правильного вирішення справи.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів регулює Податковий кодекс України (далі - ПК України), який, зокрема, визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства.

В силу приписів пункту 61.1 статті 61 цього Кодексу податковий контроль - система заходів, що вживаються контролюючими органами та координуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику, з метою контролю правильності нарахування, повноти і своєчасності сплати податків і зборів, а також дотримання законодавства з питань регулювання обігу готівки, проведення розрахункових та касових операцій, патентування, ліцензування та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України (тут і далі - в редакції на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

В силу підпункту 75.1.3 пункту 75.1 статті 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п. 80.1 ст. 80 ПК України фактична перевірка здійснюється без попередження платника податків (особи).

Пунктом 80.2 ст. 80 ПК України встановлено, що фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав, зокрема:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2);

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, пального (пп. 80.2.5).

Суд зауважує, що за змістом підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, в ньому поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійною, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Аналогічна правова позиція відображена у постановах Верховного Суду від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, які в силу частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) враховуються при застосування норм права до спірних правовідносин.

Також у постанові від 05.11.2018 у справі № 803/988/17 (адміністративне провадження №К/9901/13259/18) Верховний Суд, зокрема, вказав: «… здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною, з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

У цьому випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

Отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства для призначення фактичної перевірки необхідно в частині проведення контролю за виробництвом, обліком, зберіганням та транспортуванням спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків ...».

Як встановлено судом, підставою проведення фактичної перевірки позивача слугував наказ ГУ ДПС у Рівненській області № 82 від 14.01.2021, виданий на підставі підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Такий наказ відповідача містить дату його видання, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта, який перевіряється, адреси здійснення діяльності, мету перевірки, вид перевірки, дату початку перевірки, її тривалість, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ підписаний начальником ГУ ДПС у Рівненській області, скріплений печаткою контролюючого органу (а.с. 86).

Зі змісту означеного наказу вбачається, що предметом фактичної перевірки були питання дотримання вимог законодавства в сфері обігу підакцизних товарів ФОП ОСОБА_1 у місці зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 .

Також з наданих відповідачем доказів встановлено, що Управління служби безпеки України в Рівненській області листом від 13.01.2021 №24/25, який адресований начальнику Головного управління ДПС у Рівненській області, повідомлено, що Рівненським РВ (з дислокацією в м. Здолбунів Рівненської області) УСБУ в Рівненській області отримано інформацію, що ФОП ОСОБА_1 отримано ліцензію на право зберігання пального (виключно для власного споживання чи промислової переробки), однак він здійснює діяльність з реалізації пального (а.с.93).

Доводи позивача про те, що всупереч приписам податкового законодавства йому до початку фактичної перевірки не були надані документи, які слугували підставою для її призначення, не відповідають обставинам справи та спростовуються дослідженими доказами, позаяк судом достеменно встановлено, що 15.01.2021 о 10:20 уповноваженими особами контролюючого органу ФОП ОСОБА_1 було пред`явлено службові посвідчення, направлення на проведення перевірки та вручено копію наказу від 14.01.2021 № 82, що позивач ствердив власноручним підписом у відповідних графах направлень на перевірку (а.с. 87, 88).

Основні засади державної політики щодо регулювання виробництва, експорту, імпорту, оптової і роздрібної торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та пальним, забезпечення їх високої якості та захисту здоров`я громадян, а також посилення боротьби з незаконним виробництвом та обігом алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального на території України визначає Закон України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" N 481/95-ВР від 19.12.1995, зі змінами та доповненнями (далі - Закон N 481/95-ВР).

Відповідно до статті 16 Закону N 481/95-ВР контроль за дотриманням норм цього Закону здійснюють органи, які видають ліцензії, а також інші органи в межах компетенції, визначеної законами України.

Постановою Кабінету Міністрів України від 06.03.2019 № 227 затверджено Положення про Державну податкову службу України, яким установлено, що ДПС відповідно до покладених на неї завдань здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів і рідин, що використовуються в електронних сигаретах, з оптової торгівлі спиртом, оптової та роздрібної торгівлі алкогольними напоями, тютюновими виробами і рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, та контроль за таким виробництвом; здійснює ліцензування діяльності суб`єктів господарювання з виробництва пального, з оптової, роздрібної торгівлі та зберігання пального і контроль за таким виробництвом (пп. 27 п. 4).

За такого правового регулювання, суд дійшов висновку, що відповідач при здійсненні визначених законодавством функцій у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального правомірно провів спірну фактичну перевірку позивача, відповідно до приписів пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80 ПК України, позаяк норма цього підпункту дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 16 Закону 481/95-ВР покладені на відповідача.

Отже судом не встановлено порушення контролюючим органом процедурних вимог податкового законодавства при призначенні та проведенні спірної фактичної перевірки позивача, а наказ на її проведення виданий відповідачем на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначений законом.

Відповідно до п.86.1. ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати.

Відповідно до п. 86.5. ст. 86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Судом встановлено, що акт перевірки отримано позивачем 15.01.2021, про що свідчить особистий підпис позивача та ним не заперечується. У акті перевірки ФОП ОСОБА_1 зазначено, що заперечення на акт перевірки будуть надані згідно з законодавством.

Згідно з п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

У ході розгляду справи судом встановлено, що позивачем подано заперечення на акт перевірки, які отримано відповідачем 04.02.2021 за вх.№3125/6/17-00 (а.с. 54-56), тобто з пропуском встановленого чинним законодавством строку.

Листом від 05.02.2021 за №80/17-00-09-01-05 Головне управління ДПС у Рівненській області повідомило ФОП ОСОБА_1 , що подані на акт перевірки заперечення залишено без розгляду (а.с. 57-58).

В заявах по суті справи позивач стверджує, що заперечення на акт перевірки ним було подано 25.01.2021. Проте, будь-яких належних та допустимих доказів, що підтверджуються вказані обставини, позивачем до суду надано не було, а судом не встановлено. Відтак, матеріалами справи не підтверджується порушення контролюючим органом порядку розгляду заперечень платника податків на акт перевірки.

Перевіряючи правомірність спірних податкових повідомлень-рішень, суд враховує таке.

Відповідно до пп. "б" пп. 14.1.6 п. 14.1 ст. 14 ПК України акцизний склад - це приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Згідно з пп. 14.1.212 п. 14.1 ст. 14 ПК України реалізація підакцизних товарів (продукції) - будь-які операції на митній території України, що передбачають відвантаження підакцизних товарів (продукції) згідно з договорами купівлі-продажу, міни, поставки та іншими господарськими, цивільно-правовими договорами з передачею прав власності або без такої, за плату (компенсацію) або без такої, незалежно від строків її надання, а також безоплатного відвантаження товарів, у тому числі з давальницької сировини, реалізація суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів.

Реалізація пального або спирту етилового для цілей розділу VI цього Кодексу - будь-які операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального або спирту етилового з переходом права власності на таке пальне або спирт етиловий чи без такого переходу, за плату (компенсацію) чи без такої плати на митній території України з акцизного складу/акцизного складу пересувного:

до акцизного складу;

до акцизного складу пересувного;

для власного споживання чи промислової переробки;

будь-яким іншим особам.

Не вважаються реалізацією пального операції з фізичної передачі (відпуску, відвантаження) пального на митній території України, зокрема: у споживчій тарі ємністю до 5 літрів (включно), крім операцій з реалізації такого пального його виробниками.

Статтею 1 Закону Закон №481/95-BP визначено терміни:

місце роздрібної торгівлі пальним - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для роздрібної торгівлі та/або зберігання пального на праві власності або користування;

роздрібна торгівля пальним - діяльність із придбання або отримання та подальшого продажу або відпуску пального із зміною або без зміни його фізико-хімічних характеристик з автозаправної станції/автогазозаправної станції/газонаповнювальної станції/газонаповнювального пункту та інших місць роздрібної торгівлі через паливороздавальні колонки та/або оливороздавальні колонки та/або реалізація скрапленого вуглеводневого газу в балонах для побутових потреб населення та інших споживачів;

місце зберігання пального - місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та/або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування;

Єдиний державний реєстр суб`єктів господарювання, які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним (далі - Єдиний реєстр ліцензіатів та місць обігу пального) - перелік суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які отримали ліцензії на право виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним, та місць виробництва, зберігання, оптової та роздрібної торгівлі пальним у розрізі суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва), які здійснюють діяльність на таких місцях на підставі виданих ліцензій.

Відповідно до приписів статті 15 цього Закону ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Роздрібна торгівля алкогольними напоями (крім столових вин) або тютюновими виробами, або рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, або пальним може здійснюватися суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) всіх форм власності, у тому числі їх виробниками, за наявності у них ліцензій на роздрібну торгівлю.

Ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем торгівлі суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) терміном на п`ять років.

Суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензію на право роздрібної торгівлі пальним на кожне місце роздрібної торгівлі пальним.

Отже, положеннями статті 15 Закону №481/95-BP встановлено, що суб`єкт господарювання має право здійснювати роздрібну торгівлю пальним за умови наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним у відповідному місці роздрібної торгівлі пальним.

Суд встановив, що фізичній особі підприємцю ОСОБА_1 , який здійснює господарську діяльність за видом: 49.31 Пасажирський наземний транспорт міського та приміського сполучення, видано ліцензію на право зберігання пального, реєстраційний номер 2000138 з терміном дії до 10.02.2025 (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), адреса місця зберігання: АДРЕСА_1 (загальна місткість резервуарів, що використовуються для зберігання пального 12000 л) (а.с.19).

Актом перевірки стверджується, що 15.01.2021 працівниками контролюючого органу під час фактичної перевірки в місці зберігання пального за адресою: АДРЕСА_1 , було встановлено факт реалізації ФОП ОСОБА_1 палива дизельного об`ємом 10 л на загальну суму 210,00 грн, за наявності ліцензії на право зберігання пального, без ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним; така розрахункова операція була проведена без застосування реєстратора розрахункових операцій.

Доводи позивача ґрунтуються на запереченні ним факту реалізації пального та допущених працівниками контролюючого органу порушеннях при здійсненні контрольної розрахункової операції.

Оцінюючи наведені позивачем аргументи, суд враховує, що відповідно до пп. 20.1.11 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити контрольні розрахункові операції до початку перевірки платника податків щодо дотримання ним порядку проведення готівкових розрахунків та застосування реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій. Товари, отримані службовими (посадовими) особами контролюючих органів під час проведення контрольної розрахункової операції, підлягають поверненню платнику податків у непошкодженому вигляді. У разі неможливості повернення такого товару відшкодування витрат здійснюється відповідно до законодавства з питань захисту прав споживачів.

Отже, чинним податковим законодавством контролюючим органам надано право до початку перевірки платника податків проводити контрольні розрахункові операції.

Суд не бере до уваги доводи позивача щодо неналежного документування контрольної розрахункової операції, оскільки чинним законодавством не регламентована процедура проведення контрольної розрахункової операції із обов`язковим складенням актів про повернення товару та про отримання і повернення грошових коштів, не визначено і форму відповідних актів.

З наданих позивачем до матеріалів судової справи доказів встановлено, що за результатами проведення спірної фактичної перевірки працівниками ГУ ДПС у Рівненській області було складено протокол про притягнення ФОП ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, який скеровано для розгляду до Рівненського районного суду Рівненської області.

Ухвалою Рівненського окружного адміністративного суду від 07.06.2022 витребувано у Рівненського районного суду Рівненської області матеріали про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за 2021 рік.

З надісланих Рівненським районним судом Рівненської області матеріалів адміністративної справи № 570/641/21 встановлено, що 15.01.2021 працівником поліції відносно ОСОБА_1 складено протокол про адміністративне правопорушення серія АПР18 № 748215 за фактом продажу 15.01.2021 паливно-мастильних матеріалів без відповідної ліцензії, за ч. 1 ст. 164 КУпАП.

До протоколу про адміністративне правопорушення долучено пояснення ОСОБА_1 від 15.01.2021, відібране працівником поліції, в якому вказано: "Сьогодні 15.01.2021 близько 10:00 год в АДРЕСА_1 , на території автомайстерні, де знаходилась автозаправочна колонка на дизельне пальне для власного користування, до мене звернулися невідомі особи та попросили заправити свій автомобіль дизельним пальним в кількості 10 л. Заправивши їхній автомобіль, останні розрахувалися в сумі 210 грн".

Таке пояснення записане зі слів позивача вірно, ним прочитано, що позивач ствердив власним підписом та не заперечував під час розгляду справи.

Отже, суд констатує, що позивач в письмовому поясненні, підписаному ним в день проведення фактичної перевірки, підтвердив факт продажу ним особисто дизельного палива, зазначивши місце здійснення реалізації, кількість реалізованого пального та суму отриманих ним від реалізації грошових коштів.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 21.04.2021 в справі № 570/641/21 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 164 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням строків накладення адміністративного стягнення. В такому судовому рішенні зазначено, що правопорушник у наданих 09.04.2021 суду поясненнях свою вину у вчиненому не визнав. Вказує, що жодного продажу власного палива не здійснював, письмові пояснення підписував під тиском, не володіючи ситуацією, піддався на залякування працівників поліції про застосування до нього жорстких санкцій, якщо не підпише такі пояснення.

Також суд встановив, що 16.01.2021 посадовою особою ГУ ДПС у Рівненській області складено протокол про адміністративне правопорушення 000415 відносно ФОП ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 155-1 КУпАп у зв`язку з проведенням розрахункових операцій без застосування РРО, фіскальний чек не роздруковано та не видано на реалізоване дизельне паливо в кількості 10 л на загальну суму 210 грн.

В графі "пояснення особи, яка притягується до адміністративної відповідальності" ОСОБА_1 вказав: "Чек не видав через відсутність РРО", що ствердив особистим підписом.

Постановою Рівненського районного суду Рівненської області від 31.05.2021 у справі № 570/383/21 закрито провадження в справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 155-1 КУпАП відносно ОСОБА_1 у зв`язку з закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. В такому судовому рішенні вказано, що обставини вчинення ОСОБА_1 зазначеного правопорушення зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення від 16.01.2021 та акті перевірки № 190/17-00-09-01/ НОМЕР_1 .

Відповідно до ч. 6 ст. 78 КАС України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для адміністративного суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою.

Суд оцінює критично та відхиляє доводи позивача про те, що пояснення за фактом реалізації пального він писав під тиском працівників правоохоронних органів, позаяк такі обставини жодним чином не підтверджені. Зокрема, в матеріалах справи відсутні будь-які документально підтверджені відомості, що ОСОБА_1 звертався зі скаргами на дії працівників правоохоронних органів у зв`язку із застосування до нього психологічного тиску чи інших незаконних методів отримання доказів. Більш того, звертаючись з позовом до адміністративного суду, позивач на такі обставини взагалі не вказував.

За встановлених обставин, суд вважає, що матеріалами судової справи належними та допустимими доказами підтверджується факт реалізації позивачем 15.01.2021 в місці зберігання пального дизельного палива в кількості 10 л вартістю 210 грн, без наявності ліцензії на право роздрібної торгівлі пальним, без видачі розрахункового документа за наслідками проведення розрахункової операції. Доводи та аргументи позивача таких обставин не спростовують.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону №481/95-ВР за порушення норм цього Закону щодо виробництва і торгівлі спиртом етиловим, коньячним і плодовим та зерновим дистилятом, спиртом етиловим ректифікованим виноградним, спиртом етиловим ректифікованим плодовим, дистилятом виноградним спиртовим, спиртом-сирцем плодовим, біоетанолом, алкогольними напоями, тютюновими виробами, рідинами, що використовуються в електронних сигаретах, пальним та зберігання пального посадові особи і громадяни притягаються до відповідальності згідно з чинним законодавством.

Абзацом 23 частини 2 статті 17 Закону №481/95-ВР передбачено, що до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі надання послуг із зберігання пального іншим суб`єктам господарювання та/або реалізація пального іншим особам на підставі ліцензії на право зберігання пального, отриманої на підставі заяви виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки відповідно до статті 15 цього Закону, - 500000 гривень.

Отже, суд вважає, що відповідач, приймаючи податкове повідомлення-рішення від 05.02.2021 №0, правильно встановив склад податкового правопорушення, дав йому вірну правову кваліфікацію та застосував до позивача фінансові санкції в розмірі, визначеному законом.

Підпунктом 212.3.4 пункту 212.3 статті 212 ПК України встановлено, що особи, які здійснюватимуть реалізацію пального або спирту етилового, підлягають обов`язковій реєстрації як платники податку контролюючими органами за місцезнаходженням юридичних осіб, постійних представництв, місцем проживання фізичних осіб - підприємців до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового.

Реєстрація платника податку здійснюється на підставі подання особою не пізніше ніж за три робочі дні до початку здійснення реалізації пального або спирту етилового заяви, форма якої затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, веде реєстр платників акцизного податку з реалізації пального або спирту етилового, в якому міститься інформація про осіб, зареєстрованих платниками акцизного податку.

Згідно з п. 117.3 ст. 117 ПК України здійснення суб`єктами господарювання операцій з реалізації пального або спирту етилового без реєстрації таких суб`єктів платниками акцизного податку у порядку, передбаченому цим Кодексом, - тягне за собою накладення штрафу на юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців у розмірі 100 відсотків вартості реалізованого пального або спирту етилового.

Таким чином, суд вважає, що податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2021 №0 у зв`язку зі здійсненням операції з реалізації пального без реєстрації платником акцизного податку до ФОП ОСОБА_1 правомірно застосовано суму штрафних (фінансових) санкцій в сумі 210,00 грн, з підстав та в розмірі, визначеному чинним податковим законодавством.

Згідно з п. 1, 2 ст. 3 Закону України від 06.07.1995 №265/95-ВР "Про застосування реєстраторів розрахункових операцій в сфері торгівлі, громадського харчування та послуг" (далі - Закон №265/95-ВР, у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) суб`єкти господарювання, які здійснюють розрахункові операції в готівковій та/або в безготівковій формі (із застосуванням електронних платіжних засобів, платіжних чеків, жетонів тощо) при продажу товарів (наданні послуг) у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг, а також операції з приймання готівки для подальшого її переказу зобов`язані:

1) проводити розрахункові операції на повну суму покупки (надання послуги) через зареєстровані, опломбовані у встановленому порядку та переведені у фіскальний режим роботи реєстратори розрахункових операцій або через зареєстровані фіскальним сервером контролюючого органу програмні реєстратори розрахункових операцій зі створенням у паперовій та/або електронній формі відповідних розрахункових документів, що підтверджують виконання розрахункових операцій, або у випадках, передбачених цим Законом, із застосуванням зареєстрованих у встановленому порядку розрахункових книжок;

2) надавати особі, яка отримує або повертає товар, отримує послугу або відмовляється від неї, включаючи ті, замовлення або оплата яких здійснюється з використанням мережі Інтернет, при отриманні товарів (послуг) в обов`язковому порядку розрахунковий документ встановленої форми та змісту на повну суму проведеної операції, створений в паперовій та/або електронній формі (у тому числі, але не виключно, з відтворюванням на дисплеї реєстратора розрахункових операцій чи дисплеї пристрою, на якому встановлений програмний реєстратор розрахункових операцій QR-коду, який дозволяє особі здійснювати його зчитування та ідентифікацію із розрахунковим документом за структурою даних, що в ньому міститься, та/або надсиланням електронного розрахункового документа на наданий такою особою абонентський номер або адресу електронної пошти).

Статтею 15 Закону №265/95-ВР визначено, що контроль за додержанням суб`єктами господарювання порядку проведення розрахунків за товари (послуги), операцій з видачі готівкових коштів держателям електронних платіжних засобів та інших вимог цього Закону здійснюють контролюючі органи шляхом проведення фактичних та документальних перевірок відповідно до Податкового кодексу України.

Відповідно до ст. 17 Закону №265/95-ВР за порушення вимог цього Закону до суб`єктів господарювання, які здійснюють розрахункові операції за товари (послуги), за рішенням відповідних контролюючих органів застосовуються фінансові санкції у таких розмірах:

1) у разі встановлення в ході перевірки факту: проведення розрахункових операцій з використанням реєстраторів розрахункових операцій, програмних реєстраторів розрахункових операцій або розрахункових книжок на неповну суму вартості проданих товарів (наданих послуг); непроведення розрахункових операцій через реєстратори розрахункових операцій та/або програмні реєстратори розрахункових операцій з фіскальним режимом роботи; невидача (в паперовому вигляді та/або електронній формі) відповідного розрахункового документа, що підтверджує виконання розрахункової операції, або проведення її без використання розрахункової книжки на окремому господарському об`єкті такого суб`єкта господарювання, зокрема: 100 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

Відповідно до п. 11 розділу ІІ "Прикінцеві положення" Закону №265/95-ВР тимчасово, до 1 січня 2022 року, санкції, визначені пунктом 1 статті 17 цього Закону, застосовуються в таких розмірах, зокрема: 10 відсотків вартості проданих з порушеннями, встановленими цим пунктом, товарів (робіт, послуг) - за порушення, вчинене вперше.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що податковим повідомленням-рішенням від 05.02.2021 № 0 контролюючим органом до позивача правомірно застосовано суму штрафної (фінансової) санкції в розмірі 21,00 грн, у зв`язку з порушенням п. 1, 2 ст. 3 Закону № 265/95-ВР.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (заява № 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Проаналізувавши основні вагомі аргументи учасників справи, дослідивши докази, надані сторонами та витребувані за ініціативою суду з метою офіційного з`ясування всіх обставин справи, за результатами судового розгляду справи суд дійшов висновку, що відповідач належними й допустимими доказами підтвердив, що при прийнятті оскаржених податкових повідомлень-рішень він діяв обґрунтовано та розсудливо, з дотриманням встановленої процедури, в межах визначених законом повноважень та з урахуванням всіх обставин.

Натомість, доводи позивача не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи, спростовуються дослідженими доказами та не дають суду підстав для визнання спірних рішень контролюючого органу протиправними та їх скасування.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Враховуючи результати судового розгляду, підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст. 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позовних вимог фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Учасники справи:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул. Відінська, 12,м. Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Повний текст рішення складений 21 грудня 2022 року

Суддя Н.О. Дорошенко