Справа № 480/7469/21
Суддя: Бартош Н.С.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 р.Справа № 480/7469/21

Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бартош Н.С.,

Суддів: Подобайло З.Г. , Григорова А.М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Слобожанської митниці Держмитслужби на рішення Сумського окружного адміністративного суду (головуючий І інстанції Шаповал М.М.) від 28.10.2021 року по справі №480/7469/21

за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "Автомода"

до Сумської митниці

про визнання протиправним та скасування рішення та картки відмови,

ВСТАНОВИВ:

Позивач, ТОВ "Автомода", звернувся до Сумського окружного адміністративного суду із адміністративним позовом, в якому просив визнати протиправним та скасувати рішення про коригування митної вартості товару № UA 807000/2021/000345/2 від 22.02.2021 та картку відмови в прийнятті мінної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA807290/2021/00122.

В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що рішення митного органу є протиправними, оскільки позивачем виконано вимоги ч. 2 ст. 53 МК України та надано усі необхідні документи для визначення митної вартості товарів. Надані документи не містили розбіжностей, відомості про товар та його вартість були повними. У відповідача не було підстав вимагати подання додаткових документів. Відповідач вимагає від позивача подати документи, що підтверджують відсутність обставин, які б не дозволяли застосувати основний метод визначення митної вартості, але МК України не передбачає обов`язку декларанта подавати документи для підтвердження відсутності обставин, визначених ч. 1 ст. 58 МК України. Контракт укладено позивачем з виробником товару, надані документи підтверджують сплату коштів. Вказуючи на відсутність у поданих документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості інспектором не зазначено яких саме відомостей не вистачає та чому зроблено висновок про відсутність відомостей щодо ціни, яка була сплачена, без будь-якого обґрунтування вимагається подання додаткових документів, хоча позивачем було надано платіжне доручення про перерахування коштів у іноземній валюті за товар.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі №480/7469/21 адміністративний позов задоволено.

Слобожанська митниця Держмитслужби не погодилася з рішенням суду першої інстанції, подала апеляційну скаргу, в якій просить його скасувати та прийняти нове, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивач письмовий відзив на апеляційну скаргу не подав.

Ухвалами Другого апеляційного адміністративного суду від 20.09.2022 р. відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду в порядку письмового провадження.

Вказані ухвали разом з апеляційною скаргою були надіслані відповідачу в його електронний кабінет, що підтверджується наявними в матеріалах справи довідками.

Також копії вказаних вище документів було отримано позивачем засобами поштового зв`язку, про що свідчить наявне в матеріалах справи повідомлення про вручення рекомендованого поштового відправлення.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено 22.02.2021 р. до структурного підрозділу відповідача подано митну декларацію та пред`явлено для митного оформлення наступний товар: вироби з пластмаси (поліакрілатів) призначені для захисту вікон та капотів автомобілів від пошкоджень та забруднення: дефлектори для бічних вікон автомобілів (з елементами кріплення) в кількості 2131 комплектів, що запаковані в 68 в`язок, в асортименті згідно інвойса № 7 від 18.02.2021 р. Вага нетто - 1310 кг, вага брутто - 1370 кг; дефлектори капоту автомобілів (з елементами кріплення) в кількості 4882 шт. запаковані в 473 в`язки в асортименті згідно інвойса № 7 від 18.02.2021 р.; вага нетто - 3970 кг; вага брутто - 4050 кг. Виробник продукції: ООО "Спецпласт", РФ. Країна походження RU. Всього найменувань продукції - 1201, запакованих в 541 в`язку. Колір виробів - димчастий. Виготовлені за ТУ 2291-001-15", який придбано підприємством позивача в Російській Федерації за ціною 695 100,00 рос.руб.

Разом з митною декларацією № UA807290/2021/003832 від 22.02.2021 було подано скан-копії наступних документів:

- договору поставки товара (зовнішньоекономічний контракт) № 1 від 01.03.2018, укладений між Постачальником - ООО "Спецпласт" (РФ) та Покупцем - Позивачем, в якому вказується, що Постачальник зобов`язався виробити та передати у власність, а Покупець зобов`язався прийняти Товар - Дефлектори капоту та вікон із вторинного оргскла для автомобілів. Номенклатура, кількість Товару визначається Специфікаціями до Договору, підписаним обома Сторонами, які являються невід`ємною частиною Договору (пункти 1.1. та 1.2. Договору).

Порядок та умови поставки визначаються Специфікаціями (п.2.1. Договору). Ціна за одиницю Товару, що поставляється (по кожному виду, марки (модифікації) вказується у Специфікації (пункт З.2.). Постачальник протягом 3-х днів з дати відвантаження Товару направляє Покупцеві рахунок-фактуру із зазначенням номенклатури, кількості та вартості відвантаженого товару.

Постачальник гарантує споживчі та експлуатаційні характеристики Товара у відповідності з паспортом якості (п.4.1.);

- пакувального листа № 7/1 від 18.02.2021, в якому вказувались кількість товару, його вага нетто і брутто, кількість місць тощо;

- комерційного рахунку на оплату (інвойса) № 7 від 18.02.2021, в якому вказується перелік товарів, що входять до цієї партії, загальною вартістю 695100,00 рос. руб., а саме: 4882 шт "дефлекторів капота" із їх найменуваннями та артикулами із зазначенням кількості кожного найменування та їх загальна вартість у розмірі 439380,00 рос. руб., 2131 шт "дефлекторів вікон" також із їх найменуваннями та артикулами із зазначенням кількості кожного найменування та їх загальна вартість у розмірі 255720,00 рос. руб.;

- специфікації № 7 від 18.02.2021, в якій вказувався перелік артикулів, найменувань товару та їх вартість у загальному розмірі 695100,00 рос. руб.;

- товаротранспортної накладної (CMR) № Ао155938 від 18.02.2021, в якій вказувалися відправника і отримувача товару, вага товару, вартість партії товару, місце і дата завантаження товару та місце розвантаження товару, в тому числі скорочений опис товару;

- документа на підтвердження вартості перевезення товару № 18/02/21-1 від 18.02.2021, згідно з якою такі витрати на перевезення партії товару складали 27000,00 гривень;

- паспорти якості № 495/Д та № 496/Д від 18.02.2021 із зазначенням фізичних та якісних характеристик товарів, кількість місць, ваги нетто і брутто та зазначення про відповідність вимогам ТУ 2291-001-15;

- митної декларації країни відправлення № 10418010/19022021/0048635 від 19.02.2021, в якій підтверджувалися ідентифікаційні відомості щодо даної імпортованої партії товарів.

Після прийняття митної декларації до митного оформлення посадовою особою відповідача направлялись декларантові електронні повідомлення, якими пропонувалося:

"У зв`язку з надходженням до ВКМВ запиту щодо вирішення спірного питання правильності визначення митної вартості товару, недостатністю документів для визначення складових митної вартості товарів. На виконання вимог статті 54 МКУ та відповідно до вимог статті 53 МКУ в зв`язку з тим, що документи, зазначені у частині 2 статті 53 МКУ не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи, крім наданих: попередні оформлення (рахунок, МД);

виписку з бухгалтерської документації (в разі здійснення оплати за товар, в тому числі, частково);

платіжні документи - пояснення щодо суми оплати - 135865 руб; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару";

" про необхідність надати договір (угоду, контракт) на транспортування";

"З метою обміну наявної в митному органі інформації, запропоновано визначити митну вартість товару 2,89 USD/кг".

Не погодившись з даними пропозиціями відповідача, уповноваженою особою декларанта направлено до митниці два повідомлення, в яких вказувалося, що при подачі для митного оформлення МД були подані всі існуючі документи, що стосуються митної вартості зазначених у ВМД товарів. Надати будь-які інші документи немає можливості. Позивач наполягав, щоб оформлення ВМД відбувалося на підставі наданих при поданні до оформлення ВМД документів із розрахунку вказаної в інвойсі фактурної вартості товару та вартості транспортних послуг.

Разом з тим, 22.02.2021 відповідач прийняв рішення про коригування митної вартості товарів № UА807000/2021/000345/2, згідно з яким заявлену декларантом митну вартість товарів скориговано "за резервним методом" і її розмір підвищено з 145,21 рос. руб. за 1 кг товару до 213,44 рос. руб. за 1 кг товару, що потягло за собою збільшення розміру митних платежів на 10878,32 грн. Митну вартість товару № 2 скориговано "за другорядним методом - методом визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів" і її розмір підвищено з 196,49 рос. руб. за 1 кг товару до 1667,73 рос. руб. за 1 кг товару, що потягло за собою збільшення розміру митних платежів на 39006,87 грн. (з 79475,49 грн на 118482,36 грн). Зобов`язано товариство подати митну декларацію з урахуванням рішення про коригування митної вартості.

Крім того відповідачем винесено картку відмови в прийнятті митної декларації №UA807290/2021/00122, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення.

Не погодившись з винесеними митним органом рішеннями, позивач звернувся до суду першої інстанції із вищевказаними позовними вимогами.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції дійшов до висновку, що відповідач не надав суду жодного доказу тому, що надані декларантом документи були не повними, містили розбіжності, чи ознаки підробки. Автентичність документів, поданих позивачем до митного оформлення товару за відповідною митною декларацією, ніким не спростована.

В доводах апеляційної скарги відповідач по справі послався на те, що відповідно до графи 20 МД UA807290/2021/003832 та п.2.3 Договору поставки №1 від 01.03.2021 року товар поставлявся на умовах FCA г. Дзержинск, Нижегородская обл., РФ.

Відповідно до «Інкотермс 2010. Офіційні правила тлумачення торговельних термінів Міжнародної торгової палати (редакція 2000 року)», умова поставки FCA - франко - перевізник (....назва місця) означає, що продавець здійснює поставку товару, шляхом передання призначеному покупцем перевізнику у названому місці.

Вказує, що вибір місця поставки впливає на зобов`язання щодо завантаження і розвантаження товару у такому місці. Якщо поставка здійснюється на площах продавця, продавець відповідає за завантаження. Якщо ж поставка здійснюється в іншому місці, продавець не несе відповідальності за розвантаження товару.

Також зазначив, що згідно з пунктом Б.3. «а» Покупець зобов`язаний за власний рахунок укласти договір перевезення товару від названого місця, окрім випадків, коли договір перевезення укладено продавцем відповідно до статті А.3 «а».

Пунктом Б.6 визначено, що Покупець зобов`язаний сплатити: всі витрати, пов`язані з товаром, з моменту здійснення його поставки у названому місці призначення; будь-які додаткові витрати, що виникли внаслідок невиконання покупцем обов`язку призначити перевізника або іншу особу у відповідності з статтею А.4.

На підставі цього вважає, що позивач додатково поніс витрати у зв`язку з транспортуванням товару від г. Дзержинск, Нижегородская обл. РФ до місця ввезення товару на митну територію України.

Також відповідач зазначив, що декларантом Позивача до митного оформлення не надано транспорту заявку (п.5.1 Договору) на перевезення вантажу, тому не зрозуміло яка вартість послуг експедирування та коли повинна бути проведена така оплата - до моменту виконання перевезення чи після здійснення перевезення. Крім того, декларантом Позивача до митного оформлення не надано рахунок фактура та акт виконаних робіт (п.5.3 Договору). Відповідно до міжнародної товарно - транспортної накладної (CMR) №0155938 перевізником товару є LTD «PANAVTOS», тоді як до митного органу не було подано договір на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні укладеного між ТОВ «Автомода» та LTD «PANAVTOS».

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та відхиляє доводи апеляційної скарги, з огляду на наступне.

Положеннями ч. 2 ст. 52 МК України визначено, що декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; 2) подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.

Згідно з ч. ч. 2, 3ст. 53 МК України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Відповідно до ч. 5ст. 53 МК України забороняється вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, відмінні від тих, що зазначені в цій статті.

Згідно з ч. 1ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Відповідно до ч. ч 2, 3, 5 ст. 57 МК України основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59і60цьогоКодексуза основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу.

При цьому, відповідно до ч. 6ст. 57 МК України, кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Відповідно до ч .ч. 1-3ст. 58 МК України метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів; 3) жодна частина виручки від будь-якого подальшого перепродажу, розпорядження або використання товарів покупцем не надійде прямо чи опосередковано продавцеві, якщо тільки не буде зроблено відповідне коригування з урахуванням положень частини десятої цієї статті; 4) покупець і продавець не пов`язані між собою особи або хоч і пов`язані між собою особи, однак ці відносини не вплинули на ціну товарів.

Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у п. 2 ч. 1 ст. 57 цього Кодексу.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється органом доходів і зборів шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у ч. 1 ст. 58 цього Кодексу.

За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів орган доходів і зборів визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.

З аналізу вищенаведених норм права вбачається, що обов`язок доведення митної ціни товару лежить на декларантові. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей може витребувати додаткові документи.

При цьому, суд зазначає, що митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості зобов`язаний перевірити складові числового значення митної вартості, правильність розрахунку, здійсненого декларантом, упевнитись в достовірності та точності заяв, документів чи розрахунків, поданих декларантом, а також відсутності обмежень для визначення митної вартості за ціною договору, наведених уст. 58МК України.

Наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.

В свою чергу, витребувати необхідно ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а не всі, які передбачені статтею 53 МК України. Водночас, навіть у разі витребування додаткових документів, митний орган має враховувати, що ненадання їх повного пакету може бути підставою для коригування митної вартості лише тоді, коли подані документи є недостатніми або такими, що в сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації про заявлену митну вартість.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній в постановах Верховного Суду від 20.02.2018 по справі №809/1884/16, від 03.04.2018 по справі №826/8797/16, від 19.03.2019 по справі №810/4116/17, від 13.10.2020 по справі №826/13139/15.

При цьому, саме по собі припущення митного органу про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товару та рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких вже здійснено, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або беззаперечною підставою для незастосування обраного ним методу визначення митної вартості.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 10.10.2019 по справі №809/1469/16.

Судовим розглядом встановлено, що рішення митного органу про коригування митної вартості прийнято з огляду на невідповідність обраного декларантом методу визначення митної вартості, в зв`язку з тим, що використані декларантом відомості не підтверджені в повній мірі документально, документи, подані декларантом, та зазначені у частині другій статті 53 Митного кодексу України не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, а також у зв`язку із ненаданням декларантом всіх витребуваних додаткових документів, передбачених пунктом 3статті 53 Митного кодексу України, та відмовою декларанта надати додаткові документи щодо митної вартості.

Крім того, в основу оскаржуваного рішення митним органом покладені відомості щодо ціни товару, який ввозився позивачем раніше відповідно до МД № UA807290/2020/029288 від 25.11.2020 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001260/2 від 13.07.2020, з чого відповідачем зроблений висновок про те, що вартість товарів, які імпортувалися підприємством позивача, що зазначені у ВМД № UA807290/2021/003832 від 22.02.2021, вища ніж та, яка заявлена декларантом.

Колегія суддів зазначає, що доводи відповідача щодо не надання позивачем всіх необхідних документів для підтвердження митної вартості товару та відмовою останнього надати такі документи є необґрунтованими, оскільки за приписами наведених правових норм у випадку виникнення обґрунтованих сумнівів орган доходів і зборів повинен витребовувати, а позивач - надавати лише ті докази, які можуть підтвердити або спростувати такі сумніви.

Необхідність подачі додаткових документів має бути обумовлена тим, які факти в аспекті митної вартості товару мав на меті встановити (спростувати) митний орган.

Судовим розглядом встановлено, що разом з митною декларацією декларантом позивача було надано до митного органу копії:

договору поставки товара (зовнішньоекономічний контракт) № 1 від 01.03.2018, укладений між Постачальником - ООО "Спецпласт" (РФ) та Покупцем - Позивачем, в якому вказується, що Постачальник зобов`язався виробити та передати у власність, а Покупець зобов`язався прийняти Товар - Дефлектори капоту та вікон із вторинного оргскла для автомобілів. Номенклатура, кількість Товару визначається Специфікаціями до Договору, підписаним обома Сторонами, які являються невід`ємною частиною Договору (пункти 1.1. та 1.2. Договору).

пакувального листа № 7/1 від 18.02.2021, в якому вказувались кількість товару, його вага нетто і брутто, кількість місць тощо;

комерційного рахунку на оплату (інвойса) № 7 від 18.02.2021, в якому вказується перелік товарів, що входять до цієї партії, загальною вартістю 695100,00 рос. руб., а саме: 4882 шт "дефлекторів капота" із їх найменуваннями та артикулами із зазначенням кількості кожного найменування та їх загальна вартість у розмірі 439380,00 рос. руб., 2131 шт "дефлекторів вікон" також із їх найменуваннями та артикулами із зазначенням кількості кожного найменування та їх загальна вартість у розмірі 255720,00 рос. руб.;

специфікації № 7 від 18.02.2021, в якій вказувався перелік артикулів, найменувань товару та їх вартість у загальному розмірі 695100,00 рос. руб.;

товаротранспортної накладної (CMR) № Ао155938 від 18.02.2021, в якій вказувалися відправника і отримувача товару, вага товару, вартість партії товару, місце і дата завантаження товару та місце розвантаження товару, в тому числі скорочений опис товару;

документа на підтвердження вартості перевезення товару № 18/02/21-1 від 18.02.2021, згідно з якою такі витрати на перевезення партії товару складали 27000,00 гривень;

паспорти якості № 495/Д та № 496/Д від 18.02.2021 із зазначенням фізичних та якісних характеристик товарів, кількість місць, ваги нетто і брутто та зазначення про відповідність вимогам ТУ 2291-001-15;

митної декларації країни відправлення № 10418010/19022021/0048635 від 19.02.2021, в якій підтверджувалися ідентифікаційні відомості щодо даної імпортованої партії товарів.

Щодо посилань митного органу на наявну цінову інформацію за фактом митних оформлень товарів, що здійснювались ТОВ «Автомода» раніше, колегія суддів зазначає, що у спірному випадку позивач діяв на підставі контракту, визначених в ньому умов та цін, що підтверджується наданими до митної декларації документами, додатковими угодами до контракту.

Також, суд зазначає, що оформлення МД № UA807290/2020/029288 від 25.11.2020 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA807000/2020/001260/2 від 13.07.2021, дані з яких використані відповідачем як джерело інформації, здійснено за шостим резервним методом, а отже така інформація не дає підстав для обґрунтованого визначення складових митної вартості товару.

Крім того, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого позивачем товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення не може розцінюватися як заниження позивачем митної вартості, а тому не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Доводи апеляційної скарги щодо ненадання позивачем документів щодо транспортування придбаного товару, зокрема відсутність договору на надання транспортно-експедиторських послуг на перевезення вантажів у міжнародному автомобільному сполученні, укладеного з ТОВ «ПАНАВТОС», колегія суддів вважає безпідставними, оскільки такі висновки не були підставою прийняття оскаржуваного рішення.

Доказів того, що відповідачем запитувались у декларанта додаткові документи відповідачем не надано. Як вбачається з повідомлень, які надсилались позивачу митним органом, відповідачем лише пропонувалось визначити митну вартість ідентичного товару, митне оформлення якого вже здійснювалося ТОВ "Автомода" раніше, за зазначеними у повідомленні митними деклараціями.

Крім того, джерелом інформації для прийняття митним органом оскаржуваного рішення стала наявна у відповідача цінова інформація щодо митного оформлення товарів, що наявні у ЄАІС та АСМО Інспектор.

У постанові від 25.02.2020 у справі № 260/718/19 Верховний Суд дійшов правового висновку, що рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації ЄАІС ДФС України.

У рішенні про коригування заявленої митної вартості, митний орган повинен також навести пояснення щодо зроблених коригувань на обсяги партії ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, умов поставки, комерційних умов тощо та зазначити докладну інформацію і джерела, які використовувалися митним органом при визначенні митної вартості оцінюваних товарів із застосуванням другорядних методів.

При цьому, цінова інформація викладена у Єдиній автоматизованій інформаційній системі Державної фіскальної служби України (ЄАІС) не може бути обґрунтованою підставою для коригування показників митної вартості товару, зазначених в митній декларації, поданій позивачем, оскільки автоматизована система аналізу та управління ризиками з об`єктивних причин не містить усієї інформації, що стосується суб`єктів зовнішньоекономічної діяльності, товарів і умов їх продажу, відтак такі дані не можуть мати першочергового значення у порівнянні з наданими декларантом первинними документами про товар.

На підставі викладеного, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позивач під час митного оформлення надав необхідні документи, які дають можливість ідентифікували оцінюваний товар та містили об`єктивні і достовірні дані, що підтверджували заявлену декларантом митну вартість товарів, водночас відповідач не довів наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення позивачем митної вартості товару, що свідчить про відсутність підстав для коригування митної вартості імпортованого позивачем товару та протиправність оскаржуваного рішення.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині є законним та обґрунтованим і не підлягає скасуванню, оскільки суд, всебічно перевіривши обставини справи, вирішив спір у відповідності з нормами матеріального права та при дотриманні норм процесуального права, повно і всебічно з`ясовані обставини в адміністративній справі з наданням оцінки всім аргументам учасників справи, а доводи апеляційної скарги їх не спростовують з наведених вище підстав.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах Салов проти України (№ 65518/01; пункт 89), Проніна проти України (№ 63566/00; пункт 23) та Серявін та інші проти України (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (RuizTorijav.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Відповідно до ч. 1-3 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню: 1) рішення, ухвали суду першої інстанції та постанови, ухвали суду апеляційної інстанції у справах, рішення у яких підлягають перегляду в апеляційному порядку Верховним Судом; 2) судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 326, 327 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Слобожанської митниці Держмитслужби залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 28.10.2021 року по справі №480/7469/21 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту її підписання та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)Н.С. Бартош
Судді(підпис) (підпис) З.Г. Подобайло А.М. Григоров