Справа № 420/14428/22
Суддя: Дубровна В.А.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Дубровної В.А., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Одеській області про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні,

встановив:

I. Зміст позовних вимог

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції в Одеській області ( далі відповідач, ГУ НП в Одеській області), у якому просить:

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції з ОСОБА_1 ;

- стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з поліції за період з 01 січня 2021 р. по 29 вересня 2022 року у сумі 304 314,92 грн. (триста чотири тисячі триста чотирнадцять грн. 92 коп.).

II. Позиція сторін

На обґрунтування вказаних вимог позивач зазначає, що при звільнені його зі служби в поліції відповідачем не було здійснено остаточного розрахунку, а саме не була виплачена компенсація за невикористану основну та додаткову відпустки за 2019 рік у кількості 22 діб, у зв`язку з чим рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року у справі № 420/17510/21, яке залишено без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративним судом від 06.09.2022 р., зобов`язано ГУ НП в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустки за 2019 рік у кількості 22 доби, а також здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум. На адвокатський запит № 706 від 16.09.2022 р. ГУ НП в Одеській області листом від 21.09.2022 р. за № 14/147/аз повідомило, що на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по справі № 420/17510/21 ОСОБА_1 нараховано компенсація за невикористану відпустку у розмірі 15 544,85 грн, за одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 13 818,63 грн., разом до сплати складає 29 363,48 грн., виплата буде проведена після виділення коштів. 29 вересня 2022 року на банківський рахунок ОСОБА_1 , отримав від ГУ НП в Одеській області належні кошти у розмірі 29 363,48 грн. На адвокатський запит № 714 від 30.09.2022 р. з вимогою нарахувати та виплати позивачу відшкодування у розмірі середнього заробітку за час затримки остаточного розрахунку при звільненні зі служби у поліції за період з 01.01.2021 року по 29.09.2022 року ( дата виплат) відповідно до ст. ст. 116, 117 КЗпП України, відповідач листом-відповіддю від 10.2022 року за реєстраційним номером 14/154/аз повідомив, що порядок виплати та видатки на виплату середньомісячного грошового забезпечення поліцейським за час затримки кошторисом ГУНП в Одеській області не передбачені. Відтак, позивач вважає, що дана відмова відповідача є протиправною бездіяльністю, яка порушує і звужує конституційні права позивача. При цьому, позивач вважає, що відповідачем вчинено триваюче правопорушення щодо не здійснення остаточного та повного розрахунку з ОСОБА_1 , а тому у позивача наявне право на застосування положень ст. 117 КЗпГІ України в частині отримання середнього заробітку за час затримки розрахунку. Оскільки період затримки в даному випадку складає 436 робочих днів (з 01 січня 2021 р. по 29 вересня 2022 року), тому вважаємо за необхідне визначити середній заробіток, який підлягає стягненню на користь позивача, у розмірі 304 314,92 грн.

07.11.2022 р. відповідачем подано до суду відзив на позов, яким заперечує проти його задоволення, вказуючи на те, що зазначивши, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20.07.2022 року по справі № 420/17510/21, було перераховано 29.09.2022 року на картковий рахунок позивача грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустку за 2019 р. у кількості 22 діб та одноразову грошову допомогу при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення у розмірі 28 923,03 грн., тобто на день звільнення позивача вказані виплати не нараховувались та обов`язку щодо цих виплат у відповідача не було, а відтак був наявний спір. Відповідно до ст. 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В свою чергу, відповідач зазначає, що сума яку намагається стягнути позивач при розрахунку відповідно до Постанови № 100 (304 314 гривень 92 копійки) яка дорівнює середньому заробітку за весь час затримки належних до виплати при звільненні коштів за період 01.01.2021-29.09.2022 з урахуванням істотності цієї частки (28 923 гривень 03 копійок) порівно із середнім заробітком та інших обставин справи є очевидно неадекватним, у зв`язку із чим суд у відповідність до висновків Великої Палати Верховного Суду повинен зменшити розмір середнього заробітку, що має сплатити роботодавець працівникові за час затримки виплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові. Крім того зазначив, що кошти, які позивач хоче стягнути з відповідача не є грошовим забезпеченням, адже останній після звільнення не працював, не виконував ніяких функціональних обов`язків, тобто підстав для забезпечення його грошовим забезпеченням не було. Додатково повідомляємо, що видатки на виплату середньомісячного грошового забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні зі служби в поліції, кошторисом ГУНП в Одеській області не передбачені.

07.11.2022 р. позивачем надано до суду відповідь на відзив, в якій просить відхилити аргументи, які наведені відповідачем у відзиві, посиланням на обставини, викладені у позові.

III. Процесуальні дії у справі

Ухвалою суду від 14.10.2022 року позовну заяву залишено без руху

Ухвалою суду від 20.10.2022 р. відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) відповідно до частини 5 статті 262 КАС України, якою передбачено, що суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Враховуючи, що від сторін не надходило клопотань про розгляд справи в судовому засіданні, суд розглядає дану справу за правилами спрощеного позовного провадження в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Частиною 4 ст. 243 КАС України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі. ( ст. 258 КАС України).

Якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день. ( частина 6 ст. 120 КАС України).

У зв`язку з перебуванням судді у відпустці судове рішення складено та підписано у перший після її закінчення робочий день.

IV. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини.

31.12.2020 року наказом Головного Управління Національної Поліції в Одеській області № 1711 о/с звільнений підполковник поліції ОСОБА_1 начальник сектору реагування патрульної поліції № 2 Білгород - Дністровського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Одеській області, відповідно до Закону України «Про Національну поліцію» за п. 2 ч. 1 ст. 77 (через хворобу). ( а.с.15)

20 липня 2022 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по адміністративній справі № 420/17510/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративним судом від 06 вересня 2022 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустки за 2019 рік у кількості 22 доби, а також зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум.

16.09.2022 р. представник позивача звернувся до ГУ НП в Одеській області з адвокатським запитом № 706 здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по адміністративній справі № 420/17510/21, а також надати підтвердження про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по адміністративній справі №420/17510/21. ( а.с. 19-20)

09.2022 року ( дата нечитабельна) ГУ НП в Одеській області листом за вих. № 14/147/аз на адвокатський запит № 706 від 19.09.2022 р. повідомило представника позивача, що компенсація за невикористану основну та додаткову відпустку за 2019 рік у кількості 22 доби ОСОБА_1 при нарахуванні склало 15544,85 грн. (21197,52 : 30 x 22), одноразова грошова допомога при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення склало 13 818,63 грн. (1105, 49 x 25 x 50 %). Нарахована загальна сума 29363,48 грн. (з урахуванням податків) буде виплачена у добровільному порядку при надходженні з Національної поліції України фінансування ( а.с. 21)

30.09.2022 р. представник позивача звернувся до ГУ НП в Одеській області з адвокатським запитом № 714, яким, з урахуванням того, що 29.09.2022 року ОСОБА_1 на банківський картковий рахунок надійшли кошти у розмірі 28 923,03 грн. на підставі рішення Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по адміністративній справі № 420/17510/21, просить нарахувати та виплатити ОСОБА_1 відшкодування у розмірі середнього заробітку в повному обсязі за час затримки остаточного розрахунку при звільненні з 01.01.2021 року до 29.09.2022 року (дати виплати грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки за 2019 рік у кількості 22 доби. ( а.с. 22-23);

10.2022 року ( дата нечитабельна) ГУ НП в Одеській області листом за вих. № 14/154/аз на адвокатський запит № 714 від 30.09.2022 р. повідомило представника позивача, що 27 вересня 2022 року платіжним дорученням № 60743 у сумі 28923,03 грн. перераховано на особистий рахунок ОСОБА_1 грошова компенсація при звільненні за невикористану основну та додаткову відпустку за 2019 рік у кількості 22 діб та виплати одноразової грошової допомоги при звільненні без урахування індексації грошового забезпечення. Також повідомляє, що жодним нормативно-правовим актом, який регулює діяльність Національної поліції України не передбачено нарахування та виплата особам середнього заробітку за час затримки належних до виплат при звільненні зі служби в поліції коштів.

Вважаючи таку відмову відповідача протиправною бездіяльністю та керуючись ч. 1 ст. 117 КЗпП України позивач звернувся до суду з даним позовом.

V. Норми права, які застосував суд

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, та на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України регулює Закон України « Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII ( далі Закон № 580-VIII), яким передбачено, зокрема

- поліцейським надаються щорічні чергові оплачувані відпустки в порядку та тривалістю, визначених цим Законом. Поліцейському надаються також додаткові відпустки у зв`язку з навчанням, творчі відпустки, соціальні відпустки, відпустки без збереження заробітної плати (грошового забезпечення) та інші види відпусток відповідно до законодавства про відпустки. ( стаття 92 Закону № 580-VIII);

- за невикористану в році звільнення відпустку поліцейським, які звільняються з поліції, виплачується грошова компенсація відповідно до закону ( частина 9 статті 93 Закону № 580-VIII);

- порядок виплати грошового забезпечення визначає Міністр внутрішніх справ України ( ч. 2 ст. 94 Закону № 580-VIII).

Наказом МВС України від 06.04.2016 року № 260 затверджений Порядок та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та здобувачам вищої освіти закладів вищої освіти із специфічними умовами навчання, що здійснюють підготовку поліцейських (надалі Порядок № 260).

Відповідно до статті 47 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України) власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу.

За приписами статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану нею суму.

Частиною першою статті 117 КЗпП України визначено, що у разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно з частиною другою статті 117 КЗпП України при наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

VI. Оцінка суду

Відповідно до спеціального законодавства, яке регулює виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції, порядок виплати грошового забезпечення особам за час затримки розрахунку при звільненні не передбачено.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 07 травня 2002 року №8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних із спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, встановивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу Законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

Враховуючи, що спеціальним законодавством щодо порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції не врегульовано питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні (зокрема, затримку виплати як грошового забезпечення, так і затримку виплати коштів за період вимушеного прогулу на виконання рішення суду, одноразової грошової допомоги при звільненні, компенсації за невикористану відпустку, за речове майно, які не є складовими грошового забезпечення), до спірних правовідносин підлягають застосуванню приписи статей 116, 117 Кодексу законів про працю України(далі - КЗпП), що не заборонено спеціальним законодавством.

При цьому, з аналізу зазначених законодавчих норм убачається, що умовами застосування частини першої статті 117 КЗпП України є невиплата належних звільненому працівникові сум у відповідні строки, вина власника або уповноваженого ним органу у невиплаті зазначених сум та відсутність спору про розмір таких сум. При дотриманні наведених умов підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

При цьому, виходячи зі змісту трудових правовідносин між працівником та підприємством, установою, організацією, під "належними звільненому працівникові сумами" необхідно розуміти усі виплати, на отримання яких працівник має право станом на дату звільнення згідно з умовами трудового договору і відповідно до державних гарантій, встановлених законодавством для осіб, які перебувають у трудових правовідносинах з роботодавцем (заробітна плата, компенсація за невикористані дні відпустки, вихідна допомога тощо).

Так, якщо між роботодавцем та колишнім працівником виник спір про розміри належних звільненому працівникові сум, то в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника, власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування (тобто, зазначене в частині першій статті 117 КЗпП України). Відтак, у цьому випадку законодавець не вважає факт вирішення спору фактом виконання роботодавцем обов`язку провести повний розрахунок із колишнім працівником, що зумовлює можливість відповідальність роботодавця протягом усього періоду прострочення.

Такий правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.02.2020 р. справа №821/1083/17 .

Аналізуючи вказані вище положення КЗпП України, Велика Палата Верховного Суду у справі №821/1083/17 виходила з того, що оскільки ухвалення судового рішення про стягнення з роботодавця виплат, які передбачені після звільнення, не припиняє відповідний обов`язок роботодавця, то відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця, у спосіб, спеціально передбачений для трудових відносин, за весь період такого невиконання, у тому числі й після прийняття судового рішення. Стягнення повинно відповідати принципу розумності, справедливості та пропорційності.

Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 20 липня 2022 року по адміністративній справі № 420/17510/21, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративним судом від 06 вересня 2022 року, зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористану основну та додаткову відпустки за 2019 рік у кількості 22 доби, а також зобов`язано Головне управління Національної поліції в Одеській області здійснити перерахунок та виплату ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги при звільненні з урахуванням індексації грошового забезпечення та із врахуванням раніше виплачених сум.

Ураховуючи вказані висновки Великої Палати Верховного Суду, а також те, що право позивача на отримання грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні підтверджено судовим рішенням, яке набрало законної сили, суд вважає, що відповідач повинен нести відповідальність, встановлену ч.1 ст.117 КЗпП України, а саме: виплатити позивачу його середній заробіток за час затримки вказаних виплат.

Матеріалами справи підтверджено, що позивача звільнено зі служби в Національної поліції в Одеській області 31.12.2020 року.

На виконання вказаного рішення суду, 29.09.2022 р ГУ НП в Одеській області перерахувало позивачу 28 823,03 грн., що підтверджується наявною в матеріалах справи копією платіжного доручення № 60743 від 27.09.2022 (а.с. 25).

Таким чином, у день звільнення позивача зі служби в поліції, йому не була виплачена грошова компенсація за невикористану основну та додаткову відпустки та одноразову грошову допомогу при звільненні, а отже не був проведений остаточний розрахунок при звільненні в межах строку, встановленого ст.116 КЗпП України, що є доказом протиправної бездіяльності відповідача.

Враховуючи, що не проведення з вини відповідача розрахунку з позивачем у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, у позивача наявне право на отримання відшкодування за затримку виплати одноразової грошової допомоги, виходячи з грошового забезпечення станом на день звільнення з військової служби.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок № 100).

Відповідно до абз. 3 п. 2 Порядку № 100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Згідно п. 8 Порядку № 100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) зарплата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за це період.

Розраховуючи суму середнього заробітку за час затримки виплати одноразової грошової допомоги, суд вважає за необхідне врахувати позицію Великої Палати Верховного Суду ї Верховного Суду України, викладену в постанові від 26.02.2020 р. справа №821/1083/17 стосовно відповідності суми стягнення принципу розумності, справедливості та пропорційності. Так, роз`яснюючи наведені принципи, Велика Палата Верховного Суду зазначила, що суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України, враховуючи: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника, інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

Відповідні висновки викладені також і в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду (постанова від 20.05.2020 року, справа №816/1640/17).

Відтак, для визначення суми, яку належить стягнути як середній заробіток за несвоєчасну виплату одноразової грошової допомоги слід врахувати співмірність ймовірного розміру майнових втрат пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні позивача та заявлених ним до виплати сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, тобто розмір недоплаченої суми, істотність цієї частки порівняно із середнім заробітком працівника, обставини за яких було встановлено наявність заборгованості, дії відповідача щодо її виплати.

Відповідно до Порядку та умов виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затвердженого Наказом Міністерства внутрішніх справ України від 06.04.2016 року № 260 встановлений порядок обрахунку виплати грошового забезпечення поліцейського за кожний календарний день суми, за суттю аналогічної поняттю середньої заробітної плати. Так, вказана сума визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Згідно довідки ГУ НП в Одеській області про доходи № 637 від 05.10.2022 р. ( а.с. 26 ) грошове забезпечення ОСОБА_1 за останні 2 місяці, що передували його звільненню складали у листопаді 2020 р. 20 273,05 грн., у грудні 2020 р. 22 303,01 грн. Середньоденне грошове забезпечення складає 697,97 грн. (20 273,05 + 22 303,01) : 61 дн. ( 30 дн. + 31 дн.)

Затримка у розрахунку становить 637 календарних днів (з 01.01.2021 р. ( наступний день після звільнення) по 28.09.2022 р. ( напередодні фактичного розрахунку).

Середній заробіток за час затримки розрахунку 444 606,89 грн. (637 днів х 697,97 грн.).

Загальна сума виплат на підставі судового рішення у справі № 420/17510/21 складає 28923,03 грн.

Водночас, суд зазначає, що суми грошової компенсації за невикористану основну та додаткову відпустки та одноразової грошової допомоги при звільненні, які не виплачені позивачу у день його звільнення, більш ніж у п`ятнадцять разів є меншою, ніж сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню.

Враховуючи, істотність частки складової грошового забезпечення (28 923,03 грн.) в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку (444 606,89 грн.), яка складає 6,50 % ((28 923,03 грн. : 444 606,89 грн.) х 100), сума середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, яка підлягає стягненню на користь позивача з урахуванням вказаної істотної частки становить 28 899,45 грн. ((444 606,89 грн. х 6,50) : 100 %) або ((444 606,89 : 637 дн.) х 6,50 : 100 % х 637 днів).

Вказана правова позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 04 вересня 2020 року у справі №260/348/19.

VII. Висновок суду

Частиною 1 статті 73 КАС України встановлено, що предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

Згідно із частиною 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі. ( ч. 2 ст. 77 КАС України).

Згідно зі статтею 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили.

Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку про наявність законних підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені в сумі 28 899,45 грн., а відтак позов підлягає частковому задоволенню.

У контексті оцінки інших доводів сторін звертає увагу на позицію Європейського суду з прав людини, зокрема, у справах "Проніна проти України" (пункт 23) та " Серявін та інші проти України" (пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

VIII. Розподіл судових витрат

Відповідно до частини 3 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з вказаним позовом позивачем сплачено судовий збір в сумі 3043,15 грн., що підтверджується платіжним документом № 7560-1961-3929-7471 від 17.10.2022 р.

Враховуючи часткове задоволення позовних вимог, сплачений позивачем судовий збір підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача пропорційно задоволеним вимогам ( 9,5 %) в сумі 289,10 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 73-78, 90, 143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Національної поліції в Одеській області (вул. Академіка Філатова 15-а, м. Одеса, 65080, ) про визнання протиправною бездіяльність та стягнення середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні - задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Головного управління Національної поліції в Одеській області щодо не здійснення остаточного розрахунку в день звільнення зі служби в поліції з ОСОБА_1 ;

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні з поліції за період з 01 січня 2021 р. по 28 вересня 2022 року у сумі 28 899,45 грн. (двадцять вісім тисяч вісімсот дев`яносто дев`ять грн. 45 коп.).

В інший частині позову - відмовити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Одеській області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 289,10 ( двісті вісімдесят дев`ять грн. 10 коп.) гривень.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя В.А. Дубровна