Справа № 580/3243/22
Суддя: Василь ГАВРИЛЮК
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року справа № 580/3243/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Гаврилюка В.О.,

розглянувши за правилами загального позовного провадження в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Катеринопільський елеватор до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків про визнання протиправними та скасування рішень,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю Катеринопільський елеватор (далі товариство, позивач) подало позов до Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків (далі міжрегіональне управління ДПС, відповідач), в якому просить визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення:

- № 000155/32-00-07-01-03-32 від 04.07.2022, яким зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 4850610,00 грн;

- № 000154/32-00-07-01-03-32 від 04.07.2021, яким зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 4122151,00 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 2061075,50 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що спірні рішення прийняті за відсутності факту податкового порушення, а реальність господарських операцій з контрагентами підтверджена належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами

Ухвалою судді Черкаського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання.

08.09.2022 до суду від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову. Вказує, що спірні рішення прийнято із-за виявленого допущення позивачем податкового порушення у формі завищення податкового кредиту з ПДВ за операціями з контрагентами: ТОВ МХП-Баффало, СФГ Вікторія, ПП Фірма Колмар, ТОВ Одео Груп Україна, ТОВ Юнікор Трейдінг, ТОВ Оссойо які не мали реального характеру. Відповідач зазначає, що вказані контрагенти позивача не мають достатніх основних засобів, матеріальних та трудових ресурсів для здійснення господарських операцій з продажу сільськогосподарської продукції. Наявних у контрагентів в оренді площ земельних ділянок недостатньо для вирощування проданого позивачу зерна, а доказів його купівлі у третіх осіб не доведено.

Крім того, відповідач стверджує, що податкові накладні, виписані ТОВ МХП-Баффало не зареєстровані в ЄРПН за рішенням комісії ДПС, а тому не можуть бути підставою формування податкового кредиту. Також, наявне кримінальне провадження, фігурантом якого є СФГ Вікторія»

Вказане свідчить, що оформлення первинних бухгалтерських документів здійснювалось з лише з метою формування витрат та отримання податкової вигоди.

У зв`язку з цим, спірні рішення є правомірними та не підлягають скасуванню.

Ухвалою Черкаського окружного адміністративного суду від 26.09.2022 продовжено строк проведення підготовчого провадження у справі № 580/3243/22 на тридцять днів.

Усною ухвалою від 20.10.2022, внесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження та призначено судовий розгляд справи по суті.

Усною ухвалою від 10.11.2022 суд вирішив подальший розгляд справи здійснювати у письмовому провадженні.

Розглянувши матеріали адміністративної справи, повно, всебічно, об`єктивно дослідивши надані у справі докази, надавши їм юридичну оцінку, суд дійшов до такого висновку.

Товариство з обмеженою відповідальністю Катеринопільський елеватор створене як юридична особа 30.06.2004 ().

На підставі наказу від 19.01.2022 № 7-п Східним міжрегіональним управлінням ДПС по роботі з великими платниками податків проведено документальну позапланову виїзну перевірку ТОВ Катеринопільський елеватор з питань законності декларування від`ємного значення податку на додану вартість, яке становить більше 100 тис. грн. по декларації з ПДВ за листопад 2021 року (вх. від 20.12.2021) з урахуванням періодів декларування від`ємного значення.

Результати перевірки оформлені актом від 18.02.2022 № 80/32-00-07-01-03-27/32580463.

За результатами перевірки встановлено порушення позивачем вимог пп. 198.1, 198.2, 198.3 ст. 198, з урахуванням п. 44.1 ст.44 Податкового кодексу України від 02.12.2010 № 2755-VI (далі ПК України), що призвело до завищення податкового кредиту за вересень на загальну суму 3304980,71 грн, за деклараціями з ПДВ за жовтень 2021 року 194925,04 грн, листопад 2021 року 210216,44 грн.

04.07.2022 на підставі акта перевірки згідно з пунктом 54.3.2 статті 54, пунктом 58.1 статті 58 ПК України прийнято податкові повідомлення-рішення:

- № 000155/32-00-07-01-03-32, яким позивачеві зменшено розмір від`ємного значення податку на додану вартість на суму 4850610,00 грн;

- № 000154/32-00-07-01-03-32, яким позивачеві зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку у розмірі 4122151,00 грн та застосовано штрафні санкції у сумі 2061075,50 грн.

Не погоджуючись із вказаними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач для захисту своїх прав звернувся в суд з даним позовом.

Для вирішення спору суд врахував норми ПК України в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин.

Відповідно до п. 198.1. ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Датою віднесення сум податку до податкового кредиту згідно з п. 198.2. ст. 198 ПК України вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг.

Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем.

Відповідно до п. 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

З наведених законодавчих положень Верховний Суд у постанові від 19.07.2019 у справі № 823/128/16 дійшов висновку, що умовами реалізації права платника на податковий кредит, а також на зменшення оподатковуваного доходу на суму понесених витрат є фактичне придбання товарів (робіт, послуг) та наявність первинних документів (зокрема, податкових накладних), оформлених у відповідності з вимогами чинного законодавства. При цьому, наслідки в податковому обліку платника створюють лише реально вчинені господарські операції, тобто такі, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають змісту, відображеному в укладених платником податку договорах. Якщо певна господарська операція не відбулася чи відбулася не за тим її змістом, який відображений в укладених платником податку договорах, то це є підставою для застосування відповідних наслідків у податковому обліку.

Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами).

Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Пунктом 200.4. ст.200 ПК України визначено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума:

а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу;

б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету;

в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Згідно з ч. 1 ст. 9 Закону України 16 липня 1999 року № 996-XIV Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні (далі Закон № 996-XIV) підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи.

Частиною 2 ст. 9 Закону № 996-XIV первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Інформація, що міститься у прийнятих до обліку первинних документах відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону № 996-XIV, систематизується на рахунках бухгалтерського обліку в регістрах синтетичного та аналітичного обліку шляхом подвійного запису їх на взаємопов`язаних рахунках бухгалтерського обліку. Операції в іноземній валюті відображаються також у валюті розрахунків та платежів по кожній іноземній валюті окремо. Дані аналітичних рахунків повинні бути тотожні відповідним рахункам синтетичного обліку на кінець останнього дня кожного місяця. Права і обов`язки сторін, які виникають за результатами здійснення господарської операції, оформленої первинним документом відповідно до вимог цього Закону, не залежать від факту відображення її в регістрах та на рахунках бухгалтерського обліку.

Частинами 4-9 ст. 9 Закону № 996-XIV визначено, що регістри бухгалтерського обліку повинні мати назву, період реєстрації господарських операцій, прізвища і підписи або інші дані, що дають змогу ідентифікувати осіб, які брали участь у їх складанні.

Господарські операції повинні бути відображені в облікових регістрах у тому звітному періоді, в якому вони були здійснені.

У разі складання та зберігання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку з використанням електронних засобів оброблення інформації підприємство зобов`язане за свій рахунок виготовити їх копії на паперових носіях на вимогу інших учасників господарських операцій, а також правоохоронних органів та відповідних органів у межах їх повноважень, передбачених законами.

Підприємство вживає всіх необхідних заходів для запобігання несанкціонованому та непомітному виправленню записів у первинних документах і регістрах бухгалтерського обліку та забезпечує їх належне зберігання протягом встановленого строку.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів і регістрів бухгалтерського обліку та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці документи.

Копії первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку можуть бути вилучені у підприємства лише за рішенням відповідних органів, прийнятим у межах їх повноважень, передбачених законами. Обов`язковим є складання реєстру документів, що вилучаються у порядку, встановленому законодавством.

Щодо правовідносин з ПП Фірма Колмар, суд зазначає таке.

22.11.2021 між ТОВ Катеринопільський елеватор та ПП Фірма Колмар укладено договір поставки № 24971/к, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, визначених договором, контрагент зобов`язується у встановлені строки передати МХП у власність товар, зазначений в додатку 2, для подальшого використання у власній господарській діяльності, а МХП прийняти та оплатити товар.

Відповідно до специфікації № 1 до вказаного договору ПП Фірма Колмар зобов`язується поставити сою 2021 року врожаю на загальну суму 4187000,27 грн (у т.ч. ПДВ 514193,02 грн).

На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій щодо поставки товару позивачем надані видаткові накладні від 28.11.2021 № 825, від 23.11.2021 № 821, від 27.11.2021 № 824, від 26.11.2021 № 823, від 25.11.2021 № 822.

Суд встановив, що вказані накладні скріплені електронними цифровими підписами керівників сторін правочину, мають посилання на договір поставки від 20.11.2021 № 24971/к.

Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями (том 2 а.с.139-142), а його перевезення товарно-транспортними накладними (том 2 а.с. 164-187).

Крім того, картками аналізу зерна (том 2 а.с. 204-215) підтверджується перевірка позивачем якості придбаного товару.

Щодо правовідносин з ТОВ Одео Груп Україна, суд зазначає таке.

19.10.2021 між ТОВ Катеринопільський елеватор та ТОВ Одео Груп Україна укладено договір поставки № 24700/к, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, визначених договором, контрагент зобов`язується у встановлені строки передати МХП у власність товар, зазначений в додатку 2, для подальшого використання у власній господарській діяльності, а МХП прийняти та оплатити товар.

На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій щодо поставки товару позивачем надані видаткові накладні щодо поставки соняшника некласного 2021 року від 19.10.2021 № 243, від 20.10.2021 № 244, від 20.10.2021 № 247, від 21.10.2021 № 245, від 22.10.2021 № 246, від 27.10.2021 № 249, 28.10.2021 № 251, від 08.11.2021 № 255, від 10.11.2021 № 258, від 12.11.2021 № 259, від 17.11.2021 № 260.

Суд встановив, що вказані накладні скріплені електронними цифровими підписами керівників сторін правочину, мають посилання на договір поставки від 19.10.2021 № 24700/к.

Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями (том 3 а.с.119-124), а його перевезення товарно-транспортними накладними (том 3 а.с. 194-228).

Крім того, розпорядженнями на очистку, сушку зерна (том 3 а.с. 181-193) підтверджується приймання та переробку придбаного товару, а картками аналізу зерна (том 3 а.с. 255-265) перевірка його якості.

Щодо правовідносин з СФГ Вікторія, суд зазначає таке.

08.09.2021 між ТОВ Катеринопільський елеватор та СФГ Вікторія, укладено договір поставки № 23988/к, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, визначених договором, контрагент зобов`язується у встановлені строки передати МХП у власність товар, зазначений в додатку 2, для подальшого використання у власній господарській діяльності, а МХП прийняти та оплатити товар.

На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій щодо поставки товару позивачем надані видаткові накладні щодо поставки сої від 01.10.2021 № ЧЕР00000682, від 03.10.2021 № ЧЕР00000683, від 04.10.2021 № ЧЕР00000692, від 05.10.2021 № ЧЕР00000698, від 06.10.2021 № ЧЕР00000700, від 08.10.2021 № ЧЕР00000701, від 09.10.2021 № ЧЕР00000702.

Суд встановив, що вказані накладні скріплені електронними цифровими підписами керівників сторін правочину, мають посилання на договір поставки від 08.09.2021 № 23988/к.

Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями (том 4 а.с.110-113), а його перевезення товарно-транспортними накладними (том 4 а.с. 143-190).

Крім того, актами на очистку, сушку зерна (том 4 а.с. 235-238) підтверджується приймання та переробку придбаного товару, а картками аналізу зерна (том 4 а.с. 239-245) перевірка його якості.

Щодо правовідносин з ТОВ Юнікор Трейдінг, суд зазначає таке.

08.10.2021 між ТОВ Катеринопільський елеватор та ТОВ Юнікор Трейдінг укладено договір поставки № 24524/к, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, визначених договором, контрагент зобов`язується у встановлені строки передати МХП у власність товар, зазначений в додатку 2, для подальшого використання у власній господарській діяльності, а МХП прийняти та оплатити товар.

Відповідно до специфікацій №№ 1-5 до вказаного договору ТОВ Юнікор Трейдінг зобов`язується поставити сою 2021 року врожаю.

На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій щодо поставки товару позивачем надані видаткові накладні щодо поставки сої від 11.10.2021 № 373, від 10.10.2021 № 375, від 19.10.2021 № 391, від 20.10.2021 № 396, від 20.10.2021 № 397, від 21.10.2021 № 398, від 22.10.2021 № 413, від 22.10.2021 № 414, від 22.10.2021 № 415, від 22.10.2021 № 416, від 24.10.2021 № 417, 24.10.2021 № 418, від 26.10.2021 № 419, від 27.10.2021 № 421, від 28.10.2021 № 430, від 28.10.2021 № 431, від 29.10.2021 № 432, від 29.10.2021 № 433, від 30.10.2021 № 435, від 05.11.2021 № 457, від 06.11.2021 № 458, від 11.11.2021 № 474, від 12.11.2021 № 475, від 13.11.2021 № 476.

Суд встановив, що вказані накладні скріплені електронними цифровими підписами керівників сторін правочину, мають посилання на договір поставки від 08.10.2021 № 24524/к.

Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями (том 5 а.с. 99-112), а його перевезення товарно-транспортними накладними (том 6 а.с. 84-199).

Крім того, актами на очистку, сушку зерна (том 7 а.с. 137-148) підтверджується приймання та переробку придбаного товару, а картками аналізу зерна (том 7 а.с. 78-100) перевірка його якості.

Щодо правовідносин з ТОВ Оссойо, суд зазначає таке.

07.10.2021 між ТОВ Катеринопільський елеватор та ТОВ Оссойо укладено договір поставки № 24484/к, відповідно до пункту 1.1. якого на умовах, визначених договором, контрагент зобов`язується у встановлені строки передати МХП у власність товар, зазначений в додатку 2, для подальшого використання у власній господарській діяльності, а МХП прийняти та оплатити товар.

На підтвердження виконання вищевказаного договору та реальності операцій щодо поставки товару позивачем надані видаткові накладні поставки сої від 19.10.2021 № 401, від 21.10.2021 № 402, від 22.10.2021 № 403, від 26.10.2021 № 445, від 28.10.2021 № 446, від 29.10.2021 № 447, від 15.10.2021 № 399, від 01.11.2021 № 467, від 02.11.2021 № 468, від 03.11.2021 № 469, від 05.ю11.2021 № 470, від 08.11.2021 № 471, від 11.11.2021 № 472.

Суд встановив, що вказані накладні скріплені електронними цифровими підписами керівників сторін правочину, мають посилання на договір поставки від 07.10.2021 № 24484/к.

Оплата товару підтверджується платіжними дорученнями (том 8 а.с. 28-41, 101-109), а його перевезення товарно-транспортними накладними (том 8 а.с. 134-217).

Крім того, актами на очистку, сушку зерна (том 8 а.с. 59-67) підтверджується приймання та переробку придбаного товару, а картками аналізу зерна (том 8 а.с. 35-53) перевірка його якості.

Отже, позивач підтвердив реальність здійснення господарських операцій за вищевказаними договорами, а тому суд дійшов висновку про відсутність сукупності достатніх обставин вважати, що господарські операції позивача з вищевказаними контрагентами, не мали реального характеру.

Відповідно до п. 198.3. ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Згідно з п. 198.6. ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту.

У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування.

Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, у тому числі для платників податку, які застосовують касовий метод.

На підставі п.198.7 ст. 198 ПК України сума від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду платника, що реорганізується шляхом: приєднання, злиття, перетворення, - підлягає перенесенню до складу податкового кредиту правонаступника у наступному періоді після підписання передавального акта відповідно до законодавства; поділу, виділення, - підлягає перенесенню до складу податкового кредиту правонаступника пропорційно до отриманої частки майна згідно з розподільчим балансом у наступному періоді після підписання розподільчого балансу відповідно до законодавства.

Таке перенесення здійснюється в разі, якщо сума від`ємного значення, що підлягає включенню до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду платника, що реорганізується, підтверджена документальною перевіркою контролюючого органу.

Сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, відповідно до п. 200.1. ст. 200 ПК України визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Відповідно до п. 200.2. ст. 200 ПК України при позитивному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума підлягає сплаті (перерахуванню) до бюджету у строки, встановлені цим розділом.

Для перерахування податку до бюджету центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну податкову та митну політику, надсилає центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, реєстр платників, в якому зазначаються назва платника, податковий номер та індивідуальний податковий номер платника, звітний період та сума податку, що підлягає перерахуванню до бюджету. На підставі такого реєстру центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриті рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, не пізніше останнього дня строку, встановленого цим Кодексом для самостійної сплати податкових зобов`язань, перераховує суми податку до бюджету.

Згідно з п. 200.4. ст. 200 ПК України при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу - б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету; в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Платник податку, який має право на отримання бюджетного відшкодування та прийняв рішення про повернення суми бюджетного відшкодування, відповідно до п. 200.7. ст. 200 ПК України подає відповідному контролюючому органу податкову декларацію та заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, яка відображається у податковій декларації.

Пунктом 200.10. ст.200 ПК України визначено, що у строк, передбачений абзацом першим пункту 76.3 статті 76 цього Кодексу, контролюючий орган проводить камеральну перевірку даних податкової декларації або уточнюючих розрахунків (в разі їх подання).

Платники податку, які мають право на бюджетне відшкодування відповідно до цієї статті та подали заяву про повернення суми бюджетного відшкодування, отримують таке бюджетне відшкодування в разі узгодження контролюючим органом заявленої суми бюджетного відшкодування за результатами камеральної перевірки, а у випадках, визначених пунктом 200.11 цієї статті, - за результатами перевірки, зазначеної у такому пункті, що проводяться відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 200.11. ст. 200 ПК України контролюючий орган має право протягом 60 календарних днів, що настають за граничним строком подання податкової декларації, а в разі якщо така податкова декларація надана після закінчення граничного строку - за днем її фактичного подання провести документальну перевірку платника податку в разі, якщо розрахунок суми бюджетного відшкодування було зроблено за рахунок від`ємного значення, сформованого за операціями: за періоди до 1 липня 2015 року, що не підтверджені документальними перевірками; з придбання товарів/послуг за період до 1 січня 2017 року у платників податку, що використовували спеціальний режим оподаткування, визначений відповідно до статті 209 цього Кодексу. Рішення про проведення документальної перевірки має бути прийнято не пізніше закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки.

На підставі п. 200.12. ст. 200 ПК України зазначена у заяві сума бюджетного відшкодування вважається узгодженою в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування з однієї із таких дат:

а) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення перевірки, в разі, якщо контролюючим органом внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про відсутність порушень під час такої перевірки;

б) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку проведення камеральної перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату початку та закінчення проведення перевірки даних, зазначених у податковій декларації або уточнюючому розрахунку, з обов`язковою відміткою щодо виду перевірки (камеральна, документальна);

в) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для складення акта перевірки, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату складення акта перевірки;

г) з дня, наступного за днем закінчення граничного строку, передбаченого цим Кодексом для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення, в разі, якщо контролюючим органом не внесені до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування відомості про дату та номер податкового повідомлення-рішення;

ґ) з дня визнання протиправним та/або скасування податкового повідомлення-рішення.

У випадках, передбачених підпунктами б, в цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування в автоматичному режимі на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

У випадках, передбачених підпунктами а, г і ґ цього пункту, інформація про узгодженість бюджетного відшкодування та його суму відображається в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування контролюючим органом на наступний робочий день після виникнення такого випадку.

Узгоджена сума бюджетного відшкодування стає доступною органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, для виконання на наступний операційний день за днем її відображення в Реєстрі заяв про повернення суми бюджетного відшкодування та перераховується органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у строки, передбачені пунктом 200.13 цієї статті, на поточний банківський рахунок платника податку в обслуговуючому банку та/або на бюджетні рахунки для перерахування у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до Державного бюджету України".

У разі наявності у платника податку податкового боргу бюджетному відшкодуванню підлягає заявлена сума податку, зменшена на суму такого податкового боргу.

У разі виникнення у платника податку необхідності зміни напряму узгодженого бюджетного відшкодування, такий платник податку має право подати відповідну заяву до контролюючого органу, який не пізніше наступного робочого дня з дня отримання такої заяви зобов`язаний внести відповідні дані до Реєстру заяв про повернення суми бюджетного відшкодування.

Отже, підставою для виникнення права на податковий кредит є податкова накладна, а для включення сплачених сум коштів у витрати підприємства - первинний бухгалтерський документ.

Для вирішення спору суд врахував правову позицію викладену у постанові Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 816/1422/17.

Верховний Суд у вказаному рішенні наголосив, що податкові накладні надають відповідні права платнику податків виключно за умови реального вчинення засвідченого ними правочину. Такий факт підтверджується додатковими документами, як-то докази переміщення товару, його якості (відповідності або походження), зберігання, використання в господарській діяльності платника, реалізації тощо.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування об`єкту оподаткування податком на прибуток (витрат) та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені платником податку та його контрагентом на підтвердження такої операції, не відповідають дійсності, та свідчать про відсутність у сторін волевиявлення щодо реального здійснення господарської операції.

Наслідки для податкового обліку створює лише фактичний рух активів, що є обов`язковою умовою для формування об`єкту оподаткування податком на прибуток та витрат.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Таким чином, на підтвердження фактичного здійснення господарських операцій, враховуючи специфіку таких операцій та договорів, що їх регламентують, Підприємство повинно мати відповідні належно оформлені первинні документи, які в сукупності мають свідчити про беззаперечний факт реального вчинення господарських операцій, що є підставою для формування платником податкового обліку.

Як свідчать матеріали справи, за наслідками вищевказаних господарських операцій СФГ Вікторія, ПП Фірма Колмар, ТОВ Одео Груп Україна, ТОВ Юнікор Трейдінг, ТОВ Оссойо складені та зареєстровані в ЄРПН податкові накладні, які виписані контрагентами з дотриманням правила першої події.

Отже, позивач довів зміну власного майнового стану, пов`язану з вищевказаним правочином.

Доводи відповідача, що податкові накладні від ТОВ МХП-Баффало від 01.09.2020 № 7, від 18.09.2020 № 9, від 02.10.2020 № 3 не зареєстровані в ЄРПН за рішенням комісії ДПС спростовуються рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 12.02.2021 у справі № 140/16829/20, що набрало законної сили 19.04.2021, та постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 20.10.2021 у справі № 140/1754/21, яким зобов`язано ДПС України зареєструвати вказані податкові накладні ТОВ МХП-Баффало.

Щодо висновків акту перевіри стосовно податкової інформації про вищевказаних контрагентів щодо відсутності основних засобів та матеріальних ресурсів для вчинення господарської діяльності, суд врахував висновки Верховного Суду у постанові від 11.12.2018 № 822/787/18, відповідно до яких норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Крім того, згідно з висновком Верховного Суду у постанові від 20 березня 2018 року у справі № 804/939/16 посилання на податкову інформацію, що наявна в інформаційно аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, а також податкову інформацію надану іншими контролюючими органами, оскільки така інформація носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Посилання відповідача, що СФГ Вікторія є фігурантом кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000973, суд не врахував у зв`язку з таким.

Ч. 1 ст. 23 Кримінального процесуального кодексу України закріплено, що суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Ч. 2 цієї статті визначає, що не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Ч. 4 ст. 95 Кримінального процесуального кодексу України передбачено, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Згідно з висновками Верховного Суду у постанові від 11.12.2018 у справі № 822/787/18 факт відкриття кримінального провадження та отримання свідчень (пояснень) посадових осіб господарюючих суб`єктів, в рамках такого кримінального провадження, не є беззаперечним фактом, що підтверджує відсутність реальних правових наслідків всіх господарських операцій проведених позивачем та його контрагентами.

Тому матеріали досудового розслідування за кримінальними провадженнями щодо фіктивного підприємництва товариства, його створення та створення інших підприємств з метою прикриття незаконної діяльності, яка полягала у незаконному відшкодуванні податку на додану вартість з Державного бюджету України, не можуть бути враховані як доказ фіктивності Товариства.

Станом на час судового вирішення спору відсутні вироки щодо посадових осіб СФГ Вікторія.

Обґрунтованих сумнівів у реальності виконання правочинів позивача з контрагентами відповідач не довів. Жодного належного та допустимого доказу фіктивності їх діяльності суду не надано і на час вирішення спору в ЄДРПОУ ці підприємства діють на загальних підставах, зареєстровані платниками ПДВ.

Отже, висновки акту перевірки ґрунтуються на припущеннях контролюючого органу. Відповідач не надав жодного доказу на підтвердження фактів виписування податкових накладних з метою надання/отримання податкової вигоди. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав вважати вищевказані господарські операції безтоварними.

Оскільки підтверджено матеріалами справи рух активів у процесі здійснення господарських операцій, наявність у позивача та його контрагентів податкової правосуб`єктності учасників господарської операції, встановлено зв`язок між укладеним договором та господарською діяльністю платника податку, витрати підтверджені первинними документами, суд дійшов висновку, що відповідач не довів правомірності спірних рішень.

За вказаних обставин, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що належить задовольнити.

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат, суд враховує таке.

Згідно статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 139 вказаного Кодексу при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Зважаючи на те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, то судові витрати, які підлягають відшкодуванню, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Враховуючи викладене, керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків від 04.07.2022 № 000155/32-00-07-01-03-32 та № 000154/32-00-07-01-03-32.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Східного міжрегіонального управління ДПС по роботі з великими платниками податків на користь товариства з обмеженою відповідальністю Катеринопільський елеватор судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 24810 (двадцять чотири тисячі вісімсот десять) грн 00 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду у строк, встановлений статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України з урахуванням вимог пункту 3 розділу VI Прикінцеві положення цього Кодексу.

Учасники справи:

1) позивач товариство з обмеженою відповідальністю Катеринопільський елеватор (20505, Черкаська область, Катеринопільський район, смт. Єрки, вул. Героїв Майдану, 47, );

2) відповідач Східне міжрегіональне управління ДПС по роботі з великими платниками податків (49600, м. Дніпро, пр. Олександра Поля, 57, ).

Рішення складене у повному обсязі та підписане 26.12.2022.

Суддя Василь ГАВРИЛЮК