Справа № 140/4834/22
Суддя: Ксензюк Андрій Ярославович
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/4834/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Ксензюка А.Я.,

розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом (нова редакція, том.1, а.с. 41-52) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому (далі ТУ ДБР у м. Хмельницькому, відповідач) та просить:

1) визнати протиправним та скасувати наказ директора Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому №97-о/с від 13.06.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » про припинення (розірвання) достроково контракту №74 про проходження служби у Державному бюро розслідувань від 27.04.2021 та звільнення зі служби Державного бюро розслідувань у зв`язку із скороченням штату майора Державного бюро розслідувань ОСОБА_1 , з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах п`ятого оперативного відділу (із дислокацією у м. Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, 16.06.2022;

2) поновити на посаді, що є рівнозначною посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативного відділу в Територіальному управлінні Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, а за відсутності такої посади на іншій рівнозначній посаді в цьому органі;

3) стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день прийняття судом рішення у даній справі.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач на підставі наказу ТУ ДБР у м. Хмельницькому №63-о/с/ДСК від 27.04.2021 був прийнятий на службу до Державного бюро розслідувань (далі ДБР) на посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах ТУ ДБР у м. Хмельницькому як особа, що виграла конкурсний відбір на вказану посаду. 27.04.2021 між директором ТУ ДБР у м. Хмельницькому полковником ДБР ОСОБА_2 та позивачем був укладений контракт № 74 про проходження служби у ДБР. Згідно пунктів 10, 11 Контракту - контакт набирає чинності з 28.04.2021, контракт укладено на шість років.

14.04.2022 ОСОБА_1 отримав попередження про наступне звільнення із служби № 1523/хм-вс/14-09.22 у зв`язку з скороченням штату внаслідок змін до штатного розпису відповідно до наказу ДБР від 12.04.2022 № 131 дек «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік». 14.04.2022 позивач подав т.в.о директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому Олександру Томусяку рапорт про переведення його з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах п`ятого оперативного відділу (із дислокацією у м. Чернівцях) ТУ ДБР у м. Хмельницькому, на рівнозначну посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативного відділу у м. Чернівці ТУ ДБР у м. Хмельницькому.

Наказом директора ТУ ДБР у м. Хмельницькому від 13.06.2022 № 97-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 » з позивачем припинено (розірвано) контракт №74 про проходження служби у ДБР від 27.04.2021 та звільнено його зі служби в ДБР з у зв`язку із скороченням штату 16.06.2022.

Позивач вважає оскаржуваний наказ про звільнення протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки фактично скорочення внаслідок зміни структури або штатного розпису не відбулось. Також ОСОБА_1 наголошує, що в порушення трудового законодавства відповідачем не було враховане його переважне право на залишення на роботі.

З наведених підстав просить позов задовольнити повністю.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 22.08.2022 позовну заву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та її розгляд призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у ній матеріалами відповідно до статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).

Представник відповідача в поданому до суду відзиві (т.1, а.с. 102-115) позовні вимоги ОСОБА_1 заперечила, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню, з огляду на наступне. Наказом ДБР від 12.04.2022 №131дск «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік» затверджено та введено в дію з 13.04.2022 зміни №2 в штатний розпис ТУ ДБР у м.Хмельницькому на 2022 рік від 11.01.2022 №17дск, відповідно до якого виведено зі штатного розпису структурні підрозділи та посади, та введено нові структурні підрозділи та посади, зокрема: п`ятий оперативний відділ (з дислокацією у м.Чернівцях) з посадами на оперативний відділ у м.Чернівцях з посадами. На виконання вимог підпункту 4 пункту 107 Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 №743 (далі Положення №743) 14.04.2022 складено попередження №1528/ХМ-ВС/14-09-22 про наступне звільнення зі служби ОСОБА_1 , у зв`язку із скороченням штату у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів у ДБР, з яким позивач ознайомився у той же день.

Також представник відповідача вказує, що 09.06.2022 директором ДБР було проведено індивідуальну співбесіду з позивачем, в ході якої запропоновано призначення на вакантну посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах другого оперативного відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві, від якої він відмовився.

Оскільки наказом ДБР від 12.04.2022 №131дск були скорочені усі посади, в тому числі аналогічні посаді позивача, відтак передбачене статті 42 КЗпП переважне право на залишення на роботі не могло бути реалізоване, так як скороченню підлягали всі посади, у тому числі, аналогічні тій, що займав позивач.

Представник відповідача вважає, що у відповідача були усі правові підстави для звільнення ОСОБА_1 , оскільки він не скористався можливістю переведення на запропоновану рівнозначну посаду, яка відповідала його кваліфікаційному рівню.

З наведених підстав просить в задоволені позову відмовити повністю.

В поданій до суду відповіді на відзив (т.2, а.с. 1-5) представник позивача не погодилася з доводами відзиву з підстав, наведених у позовній заяві. Додатково наголошує, що станом на день звільнення позивача існували рівнозначні посади в ТУ ДБР у м.Хмельницькому, на які він міг бути переведений про що подавав відповідний рапорт, проте відповідачем всупереч норм законодавства не було запропоновано жодної з вакантних посад та звільнено у зв`язку з скороченням штату.

В поданих запереченнях на відповідь на відзив (т.2, а.с. 22-26) представник відповідача підтримала позицію, наведену у відзиві. Додатково вказує, що положеннями статті 14-3 Закону України «Про Державне бюро розслідувань» та підпунктом 9 пункту 59 Положення №743 не передбачено обов`язку з переведення працівників, що вивільняються у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів. Вирішення питання про переведення особи рядового та начальницького складу залишається на розсуд керівника та може здійснюватись за його ініціативою. Служба в ДБР є державною службою особливого характеру та проходження служби в ДБР охоплює виконання обов`язків по всій території органів ДБР, в тому числі на території інших територіальних управлінь. Позивач у заяві при прийнятті на роботу зазначав, що він готовий нести службу там, де це необхідно в інтересах служби. Оскільки позивачу було запропоновано рівнозначну посаду, від якої він відмовився, тому відповідач мав підстави для його звільнення.

Сторони скористались своїм правом на подання до суду заяв по суті справи, в яких письмово виклали свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору, а тому суд вважає можливим розглянути справу за наявними у справі матеріалами.

Враховуючи вимоги статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) судом розглянуто дану справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Дослідивши письмові докази, письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, з наступних мотивів та підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 28.04.2021 проходив службу в ДБР на підставі укладеного контракту від 27.04.2021 №74 (т.1, а.с.12-15). З 28.04.2021 позивач обіймав посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах першого оперативного відділу (з дислокацією у м.Хмельницькому) ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а з 13.09.2021 старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому, що підтверджується послужним списком позивача (т.1, а.с. 128-133).

14.04.2022 позивач був попереджений про наступне звільнення зі служби у зв`язку із скороченням штату у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів у ДБР внаслідок змін до штатного розпису, затверджених наказом ДБР від 12.04.2022 №131дск Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік» (т.1, а. с. 55, 116-119).

14.04.2022 позивач подавав рапорт, у яких просив перевести його із займаної посади на рівнозначну посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативного відділу у м.Чернівцях ТУ ДБР у м.Хмельницькому за його згодою (т.1, а.с.56).

09.06.2022 з ОСОБА_1 проведено бесіду щодо наступного звільнення зі служби, в ході якої позивачу запропоновано вакантну посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Другого оперативного відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, від якої він відмовився у зв`язку з сімейними обставинами, про що складено аркуш бесіди (т.1, а.с.143).

Наказом ТУ ДБР у м.Хмельницькому від 13.06.2022 №97-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 » з позивачем припинено (розірвано) достроково контракт №74 про проходження служби в ДБР від 27.04.2021 та звільнено зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату майора ДБР ОСОБА_1 з посади старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому 16.06.2022 (т.1, а.с.18).

Не погоджуючись з наказом про звільнення, ОСОБА_1 звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані здійснювати діяльність тільки на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, включає можливість заробити себе на працю життя, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується, а держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професій та роду трудової діяльності. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Частиною 2 статті 38 Конституції України громадянам гарантовано рівне право доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Спірним наказом позивача звільнено зі служби в ДБР у зв`язку зі скороченням штату.

Для прийняття законного та обґрунтованого рішення суду необхідно з`ясувати чи була підстава для припинення служби ОСОБА_1 скорочення штату та чи дотримана процедура звільнення

Правові основи організації та діяльності Державного бюро розслідувань визначає Закон України «Про Державне бюро розслідувань» від 12.11.2015 №794-VIII (далі Закон №794-VII).

Відповідно до статті 1 Закону №794-VIII Державне бюро розслідувань є державним правоохоронним органом, на який покладаються завдання щодо запобігання, виявлення, припинення, розкриття та розслідування кримінальних правопорушень, віднесених до його компетенції.

Державне бюро розслідувань у своїй діяльності керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, а також іншими нормативно-правовими актами, прийнятими на їх основі (стаття 2 Закону №794-VII)I.

Згідно з вимогами статті 9 Закону №794-VIII систему Державного бюро розслідувань складають центральний апарат, територіальні управління, спеціальні підрозділи, навчальні заклади та науково-дослідні установи. У складі Державного бюро розслідувань діють слідчі, оперативні підрозділи, підрозділи внутрішнього контролю та інші підрозділи.

Гранична чисельність центрального апарату та територіальних управлінь Державного бюро розслідувань становить 1 тисячу 600 осіб.

Державне бюро розслідувань є юридичною особою публічного права та здійснює свої повноваження безпосередньо і через територіальні управління.

Для забезпечення виконання завдань Державного бюро розслідувань утворюються такі його територіальні управління, зокрема, територіальне управління, розташоване у місті Хмельницькому, що поширює свою діяльність на Вінницьку, Житомирську, Рівненську, Хмельницьку, Чернівецьку області.

Територіальні управління Державного бюро розслідувань є юридичними особами публічного права, мають самостійний баланс, рахунки в органах Державної казначейської служби України, печатку із зображенням Державного Герба України і своїм найменуванням.

Відповідно до статті 14 Закону №794-VIII до працівників Державного бюро розслідувань належать особи рядового і начальницького складу, державні службовці та особи, які уклали трудовий договір (контракт) із Державним бюро розслідувань.

Служба в Державному бюро розслідувань є державною службою особливого характеру, що полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України. Час проходження служби в Державному бюро розслідувань зараховується до страхового стажу, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби відповідно до закону.

На службу до Державного бюро розслідувань приймаються на конкурсній основі в добровільному порядку (за контрактом) громадяни України, які спроможні за своїми особистими, діловими та моральними якостями, віком, освітнім і професійним рівнем та станом здоров`я ефективно виконувати відповідні службові обов`язки.

Прийняття громадян України на службу до Державного бюро розслідувань без проведення конкурсу забороняється, крім випадків, передбачених цим Законом.

Трудові відносини працівників Державного бюро розслідувань регулюються цим Законом (у частині переведення працівників Державного бюро розслідувань на нижчі або рівнозначні посади та звільнення осіб рядового та начальницького складу), законодавством про працю, державну службу та укладеними трудовими договорами (контрактами). На державних службовців Державного бюро розслідувань поширюється дія Закону України «Про державну службу». Посади державних службовців Державного бюро розслідувань відносяться до відповідних категорій посад державної служби в порядку, встановленому законодавством.

Порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань визначається цим Законом, Положенням про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, що затверджується Кабінетом Міністрів України, а також іншими нормативно-правовими актами.

Постановою Кабінету Міністрів України від 05.08.2020 №743 затверджено Положення про проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (далі Положення №743), яке визначає порядок проходження служби особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань, їх права та обов`язки (п.1 даного Положення).

Відповідно до пункту 3 Положення №743 особами рядового та начальницького складу Державного бюро розслідувань (далі - особи рядового та начальницького складу) є громадяни України, які на конкурсній основі у добровільному порядку (за контрактом) прийняті на службу до Державного бюро розслідувань і яким присвоєно спеціальні звання осіб рядового та начальницького складу відповідно до законодавства.

Пунктами 42, 44, 53 Положення №743 передбачено, що контракт про проходження служби у Державному бюро розслідувань (далі - контракт) - це письмова угода, що укладається на добровільній основі між громадянином України та державою, від імені якої виступає Державне бюро розслідувань, для встановлення правових відносин між сторонами під час проходження такої служби.

Контракт укладається на строк: від трьох до п`яти років - з особами, які приймаються на службу на посади, що заміщуються особами рядового та молодшого начальницького складу; від шести до десяти років - з особами, які приймаються на службу на посади, що заміщуються особами середнього та старшого начальницького складу.

Днем припинення строку дії контракту вважається: день закінчення строку дії контракту; день, зазначений у наказі по особовому складу про звільнення із служби, - у разі дострокового розірвання контракту; наступний день після дня смерті (загибелі) особи рядового та начальницького складу, зазначеного у свідоцтві про смерть, а також визнання її судом безвісно відсутньою або оголошення померлою.

Відповідно до пунктів 54, 58 Положення №743 посади, на які призначаються особи рядового та начальницького складу, та відповідні їм спеціальні звання Державного бюро розслідувань визначаються штатним розписом (штатом).

Особи рядового та начальницького складу призначаються на посади, які передбачені штатними розписами (штатами) органів системи Державного бюро розслідувань, наказами по особовому складу відповідних керівників (начальників) (крім осіб, яких призначає Директор Державного бюро розслідувань).

Згідно з пунктом 60 Положення №743 призначення (переведення) осіб рядового та начальницького складу (переміщення по службі) здійснюється:

1) на вищі посади - за конкурсом (у порядку просування по службі);

2) на рівнозначні посади: за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення; у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів; за сімейними обставинами або з інших поважних причин; за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії;

3) на нижчі посади: за їх згодою - за умови їх відповідності кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для відповідної посади та за їх ініціативою, ініціативою прямих керівників (начальників), керівників інших закладів, установ системи Державного бюро розслідувань, які порушили питання про переведення; у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів; за станом здоров`я - на підставі висновку військово-лікарської (лікарсько-експертної) комісії; з урахуванням ділових якостей, рівня професійної підготовки і досвіду практичної роботи - за результатами оцінки службової діяльності; за сімейними обставинами або з інших поважних причин - за особистим проханням.

Як передбачено пунктом 61 Положення №743, переведення з вищих посад на нижчі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів здійснюється Директором Державного бюро розслідувань (директором територіального управління Державного бюро розслідувань) у межах наданих йому прав щодо призначення на посади за умови відсутності можливості призначити особу рядового та начальницького складу на рівнозначну посаду в цьому ж органі чи підрозділі Державного бюро розслідувань відповідно до вимог Закону України «Про Державне бюро розслідувань».

Згідно з пунктами 105-107 Положення №743 звільнення осіб рядового та начальницького складу із служби здійснюється: у запас - якщо звільнені особи не досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», і за станом здоров`я придатні до служби в Державному бюро розслідувань; у відставку - якщо звільнені особи досягли граничного віку перебування в запасі, встановленого Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», або визнані військово-лікарськими (лікарсько-експертними) комісіями непридатними за станом здоров`я до служби із зняттям з військового обліку.

Перед звільненням особи рядового та начальницького складу з Державного бюро розслідувань безпосередні та прямі керівники (начальники) проводять з нею індивідуальну бесіду.

У ході бесіди роз`яснюються підстави звільнення і строк внесення подання щодо звільнення, соціальний і правовий захист особи, визначається військовий комісаріат, до якого буде направлено особу після звільнення для постановки на військовий облік, безпосередній або прямий керівник (начальник) дає відповіді на запитання. При цьому враховуються прохання особи, даються необхідні пояснення з питань проходження служби, а також інші питання, пов`язані із звільненням.

Зміст проведеної бесіди відображається в аркуші бесіди (додаток 4), що підписується особою, яка проводила бесіду, особою, яка звільняється, а також особами, які були присутні під час бесіди. У разі відмови особи рядового та начальницького складу підписати аркуш бесіди складається акт про таку відмову, який підписується особою, яка проводила бесіду, та особами, які були присутні під час бесіди. Аркуш бесіди долучається до матеріалів звільнення та зберігається в особовій справі.

Підпунктом 4 пункту 107 Положення №743 передбачено, що контракт припиняється (розривається), а особи рядового та начальницького складу звільняються із служби, зокрема, у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів, про що особи рядового та начальницького складу попереджаються за два місяці.

Відповідно до пункту 112 Положення №743 контракт може бути розірвано достроково з ініціативи Державного бюро розслідувань і особу рядового чи начальницького складу може бути звільнено із служби у випадках, передбачених підпунктами 1-4, 6 і 8-13 пункту 107 і абзацом першим пункту 109 цього Положення.

При цьому пунктом 114 Положення №743 визначено, що особи рядового та начальницького складу, стосовно яких прийнято рішення про дострокове розірвання контракту, мають право оскаржити таке рішення у порядку, встановленому законодавством.

У разі визнання рішення про дострокове припинення (розірвання) контракту незаконним особи рядового та начальницького складу поновлюються на посадах, які займали раніше, або на рівнозначних посадах з виплатою грошового забезпечення за час вимушеного невиконання службових обов`язків.

Таким чином, особи рядового та начальницького складу, за умови попередження за два місяці про наступне звільнення, можуть бути звільнені зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату - у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

З матеріалів справи слідує, що наказом ДБР від 11.01.2022 №17дск «Про затвердження та введення в дію штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на 2022 рік затверджено та введено в дію з 01.01.2022 штатний розпис ТУ ДБР у м.Хмельницькому, відповідно до якого штат відповідача становить 118 штатних одиниць. До ТУ ДБР у м.Хмельницькому входять 18 структурних підрозділів, серед яких перший оперативний відділ (з дислокацією у м.Хмельницькому) 8 штатних одиниць, другий оперативний відділ (з дислокацією у м.Житомирі) 8 штатних одиниць, третій оперативний відділ (з дислокацією у м.Рівному) 7 штатних одиниць, четвертий оперативний відділ (з дислокацією у м.Вінниці) 7 штатних одиниць, п`ятий оперативний відділ (з дислокацією у м.Чернівцях) 9 штатних одиниць (т.2, а. с. 65-69). При цьому, кожен з вказаних оперативних відділів передбачає посади начальника відділу, старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах, старшого оперуповноваженого та оперуповноваженого.

Наказом ДБР від 12.04.2022 №131дск «Про затвердження змін до штатного розпису Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому на 2022 рік» затверджено та введено в дію з 13.04.2022 зміни №2 до штатного розпису ТУ ДБР у м.Хмельницькому на 2022 рік, затвердженого наказом від 11.01.2022 №17дск (т.2, а. с. 70-73).

Після внесення змін до штатного розпису штат ТУ ДБР у м.Хмельницькому становить 120 штатних одиниць. Отже, у результаті змін до штатного розпису в ТУ ДБР у м.Хмельницькому мало місце збільшення штатної кількості посад на 2 посади, що в свою чергу свідчить про відсутність скорочення штату.

Крім того, відповідно до затверджених змін виведено зі штатного розпису перший оперативний відділ (з дислокацією у м.Хмельницькому) 8 штатних одиниць, другий оперативний відділ (з дислокацією у м.Житомирі) 8 штатних одиниць, третій оперативний відділ (з дислокацією у м.Рівному) 7 штатних одиниць, четвертий оперативний відділ (з дислокацією у м.Вінниці) 7 штатних одиниць, п`ятий оперативний відділ (з дислокацією у м.Чернівцях) 9 штатних одиниць та введено до штатного розпису оперативний відділ у м.Хмельницькому 8 штатних одиниць, оперативний відділ у м.Житомирі 8 штатних одиниць, оперативний відділ у м.Рівному 7 штатних одиниць, оперативний відділ у м.Вінниці 7 штатних одиниць, оперативний відділ у м.Чернівцях 9 штатних одиниць.

Відтак, затвердженими змінами до штатного розпису фактично змінено назву п`ятьох структурних підрозділів ТУ ДБР у м.Хмельницькому без зміни кількості штатних посад та їх назв, що входять до них.

Таким чином, суд дійшов висновку, що підстава для звільнення позивача була відсутня, оскільки матеріалами справи не підтверджується той факт, що внаслідок внесених змін до штатного розпису ТУ ДБР у м.Хмельницькому відбулось скорочення штату.

Відповідно до п.19 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» Пленум зазначив, що розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40 КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення.

При реорганізації підприємства або при його перепрофілюванні звільнення за п.1 ст.40 КЗпП може мати місце, якщо це супроводжується скороченням чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями. Працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи.

Отже, за загальним правилом звільнення працівника з роботи за ініціативою роботодавця можливе лише в разі скорочення чисельності або штату працівників, змінами у їх складі за посадами, спеціальністю, кваліфікацією, професіями, коли роботодавець не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації.

Аналогічну конструкцію щодо звільнення особи рядового та начальницького складу зі служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату містить підпункт 4 пункту 107 Положення №742, а саме: у разі неможливості використання на службі у зв`язку із скороченням штату або проведенням організаційно-штатних заходів.

Суд не погоджується з позицією відповідача про наявність підстав для звільнення позивача із займаною посадами у зв`язку з тим, що зі штатного розпису ТУ ДБР у м.Хмельницькому були виведені структурні підрозділи та посади і введено нові структурні підрозділи та посади, з огляду на наступне.

Проведені відповідно до наказу ДБР від 12.04.2022 №131дск організаційно-штатні заходи не мали наслідком скорочення штату ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а лише стосувались змін у назвах структурних підрозділів. Тобто в даному випадку фактично мала місце реорганізація структурних підрозділів відповідача без скорочення штатних посад.

Крім того, відповідач не надав суду належних та допустимих доказів того, що між виведеними та нововведеними структурними підрозділами є відмінності у функціональних завданнях і що посади у них відрізняються, внаслідок чого позивач не міг бути призначений на рівнозначну посаду у нововведений оперативний відділ як такий, що не відповідає відповідним кваліфікаційним вимогам та критеріям професійної придатності для такої посади.

Також суд вважає необґрунтованим той факт, що з огляду на виведення зі штату усіх п`яти оперативних відділів та введення нових п`яти з однаковою кількістю штатних посад позивачу не було запропоновано жодної рівнозначної посади у нововведених оперативних відділах ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а лише запропоновано посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах Другого оперативного відділу (з дислокацією у м.Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтава, від якої він відмовився у зв`язку з сімейними обставинами, що підтверджується аркушом бесіди (т.1, а.с.143).

Крім того, суд зазначає, що ОСОБА_1 звертався до відповідача з відповідним рапортом від 14.04.2022 про переведення на рівнозначну посаду старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативного відділу у м.Чернівцях ТУ ДБР у м.Хмельницькому за його згодою (т.1, а.с.56), проте відповідач в межах правил, визначених пунктом 62 Положення №743, не вирішив питання щодо його переведення та безпідставно достроково розірвав з позивачем контракт про проходження служби в ДБР у зв`язку із скороченням штату.

Відповідно до статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частинами 1 та 2 статті 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Відповідно до першої та другої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Всупереч наведеним вимогам відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не довів правомірності винесення спірного наказу про звільнення ОСОБА_1 із служби в ДБР у зв`язку з скороченням штату

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що вимога позивача щодо визнання протиправним та скасування наказу ТУ ДБ у м. Хмельницькому №97-о/с від 13.06.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » є обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Відповідно до положення частини першої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

З огляду на те, що встановлено протиправність звільнення позивача з посади 16.06.2022 (останній робочий день), суд вважає, що ОСОБА_1 підлягає поновленню на займаній посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) ТУ ДБР у м.Хмельницькому з 17.06.2022.

При цьому, щодо заявленої вимоги позивача про поновлення його на рівнозначній посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах оперативного відділу в ТУ ДБР у м.Хмельницькому, а в разі відсутності такої посади на рівнозначній посаді в цьому органі, то суд зазначає наступне.

Верховний Суд України в постанові від 16.10.2012 у справі №21-267а12 дійшов висновку, що працівник, який був незаконно звільнений до реорганізації, поновлюється на роботі в тому підприємстві, де збереглося його попереднє місце роботи. Поновлення на роботі полягає в тому, що працівнику надається та ж робота, яку він виконував до звільнення його з роботи. При цьому повноваження суду при вирішенні трудового спору щодо поновлення працівника на попередній роботі не слід ототожнювати із процедурою призначення на посаду, що належить до компетенції роботодавця.

Крім того, відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 28.10.2014 у справі №21-484а14, у випадку незаконного звільнення працівника з роботи, його порушене право повинно бути відновлене шляхом поновлення його на посаді, з якої його було незаконно звільнено.

Враховуючи приписи частини першої статті 235 КЗпП України, на орган, що розглядає трудовий спір, у разі з`ясування того, що звільнення працівника відбулось незаконно, покладається обов`язок поновлення такого працівника на попередній роботі. Закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту прав, ніж зазначений в частині першій статті 235 КЗпП України, а отже, установивши, що звільнення відбулося із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Разом з тим, відповідно до вимог пункту 67 Положення №743 у разі незаконного звільнення із служби особи рядового та начальницького складу така особа підлягає поновленню на посаді, яку займала раніше, або призначенню на іншу рівнозначну посаду.

Отже, поновлення працівника ДБР на рівнозначній посаді в новоутвореному структурному підрозділі ДБР не відповідатиме приписам статті 235 КЗпП України та буде втручанням у дискреційні повноваження відповідача, який в межах своєї компетенції вирішує питання про призначення на рівнозначну посаду.

Частиною другою статті 235 КЗпП України передбачено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 затверджено Порядок обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок №100), відповідно до пункту 2 якого обчислення середньої заробітної плати для оплати часу щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв`язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або для виплати компенсації за невикористані відпустки провадиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Пунктом 5 Порядку передбачено, що нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Згідно з пунктом 8 цього ж Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Таким чином, розрахунок середньоденної заробітної плати проводиться шляхом ділення заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Відповідно до пункту 10 Інструкції про механізм реалізації та застосування норм законодавства щодо грошового забезпечення осіб рядового і начальницького складу Державного бюро розслідувань, порядок та умови його виплати, затвердженої наказом ДБР від 21.09.2020 №516, при виплаті особам рядового і начальницького складу ДБР грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Відтак, середньоденне грошове забезпечення позивача слід визначати шляхом ділення грошового забезпечення за останні два місяці перед звільненням на число календарних днів за цей період.

З офіційної довідки ТУ ДБР у м.Хмельницькому про розмір грошового забезпечення від 01.09.2022 №109 (т.1, а.с. 120) вбачається, що грошове забезпечення ОСОБА_1 за квітень 2022 року становить 69 554,28 грн, за травень 2022 року 57 489,21 грн, що в загальній сумі становить 127 043,49 грн.

Отже, середньоденне грошове забезпечення позивача становить 2 082,68 грн (127 043,49 грн/ 61 кількість календарних днів у травні, червні 2022 року).

Враховуючи, що час вимушеного прогулу становить з 17.06.2022 по 25.12.2022 усього 192 календарних дні, тому на користь позивача з відповідача ТУ ДБР у м.Хмельницькому підлягає до стягнення грошове забезпечення за час вимушеного прогулу в сумі 399 874,56 грн (2 082,68 грн х 192 календарних дні) без відрахування обов`язкових платежів до бюджету та спеціальних фондів.

Пунктами 2, 3 частини першої статті 371 КАС України передбачено, що негайно виконуються рішення суду про: присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відтак, рішення суду у цій справі підлягає негайному виконанню в частині поновлення на посаді та присудження виплати грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць, що становить 63 521,74 грн.

Керуючись статтями 243, 245, 246, 255, 262, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, на підставі Закону України «Про Державне бюро розслідувань», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідентифікаційний код НОМЕР_1 ) до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташоване у місті Хмельницькому (29009, місто Хмельницький, вулиця Юхима Сіцінського, 12, ідентифікаційний код юридичної особи 42335958) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати наказ Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, від 13.06.2022 №97-о/с/ДСК «Про звільнення ОСОБА_1 »

Поновити ОСОБА_1 на посаді старшого оперуповноваженого в особливо важливих справах п`ятого оперативного відділу (з дислокацією у м.Чернівцях) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, з 17.06.2022.

Стягнути з Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Хмельницькому, на користь ОСОБА_1 грошове забезпечення за час вимушеного прогулу у розмірі 399 874 (триста дев`яносто дев`ять тисяч вісімсот сімдесят чотири) гривні 56 копійок.

Рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення грошового забезпечення у межах суми стягнення за один місяць в розмірі 63 521 (шістдесят три тисячі п`ятсот двадцять одна) гривня 74 копійки підлягає до негайного виконання.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя А.Я. Ксензюк