Справа № 490/2677/22
Суддя: Шолох Л. М.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 490/2677/22
н/п 2-а/490/138/2022
Центральний районний суд м. Миколаєва
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року м. Миколаїв
Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого судді Шолох Л.М.,
при секретарі Марченку О.І.,
за участі представника позивача Лисенко В.С.,
представника відповідача Долгалюк Ю.Ю.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Миколаєві цивільну справу за позовом громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області про визнання протиправним та скасування рішення, -
В С Т А Н О В И В:
21 липня 2022 року до Центрального районного суду м. Миколаєва надійшов позов громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 до Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, у якому він просить:
визнати протиправним та скасувати винесене 28 червня 2022 року виконуючим обов`язки начальника відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління ДМС України в Миколаївській області Гонтаренко О.Ф. та затверджене першим заступником начальника Управління ДМС України в Миколаївській області ОСОБА_2 рішення про примусове повернення до країни походження або третьої країни іноземця або особи без громадянства, громадянина республіки Білорусь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ;
зобов`язати відповідача анулювати в його паспорті серії НОМЕР_1 від 11 червня 1997 року штамп та запис «Прийнято рішення про примусове повернення від 28 червня 2022 року №. Встановити строк для виїзду 29 діб. Зобов`язати залишити територію України до 26 липня 2022 року».
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2022 року для розгляду цієї справи та заяви про забезпечення позову визначено головуючого суддю Шолох Л.М.
Ухвалами Центрального районного суду м. Миколаєва від 22 липня 2022 року відкрито провадження у справі та задоволено заяву про забезпечення позову.
Від відповідача надійшов відзив на позов, у якому він просить відмовити у задоволенні позову з огляду на його необґрунтованість.
У судове засідання з`явився представник позивача Лисенко В.С. та представник відповідача Долгалюк Ю.Ю. в режимі відеоконференції.
У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 позов підтримав, просив його задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Долгалюк Ю.Ю. проти задоволення позову заперечила, просила відмовити в його задоволенні з огляду на необґрунтованість.
Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, судом встановлено таке.
УМП ГУНП в Миколаївській області 28 червня 2022 року спільно з співробітниками ВП № 1 МРУП ГУНП в Миколаївській області виявлено громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням управління ДМС України в Миколаївській області від 28 червня 2022 року примусово повернуто за межі України громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 у термін до 26 липня 2022 року.
Зі змісту цього рішення слідує, що позивач органам міграційної служби надав прояснення про те, що він в`їхав на територію України 07 серпня 2002 року через пункт пропуску «Виступовичі». Позивач пред`явив паспорт громадянина Республіки Білорусь для виїзду за кордон серії/номер НОМЕР_1 від 11 червня 1997 року, з терміном дії до 29 травня 2006 року.
З огляду на зазначене, відповідач дійшов висновку, що ОСОБА_1 перебуває на території України з порушенням встановлених постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150, тобто більше ніж 90 днів протягом 180 днів, що має наслідком повернення його до країни походження або третьої країни.
Під час розгляду справи позивач та його представник вказали на те, що ОСОБА_1 у 2000 році прибув на територію України та проживав разом із його батьком ОСОБА_4 . На підтвердження наявності у позивача родинних зв`язків, позивачем надано копію свідоцтва про його народження та свідоцтва про смерть його батька ОСОБА_4 .
Причиною приїзду до України, як зазначає позивач, є те, що він під час проходження військової служби у період з 2000 року на території Республіки Білорусь (військова частина № НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ), зазнавав систематичного психічного, морального та фізичного знущання над ним з боку військового командування через його політичні погляди та неприхованою незгодою з політичною ситуацією в Республіці Білорусь. Як зазначив позивач на території Білорусі триває кримінальне провадження стосовно нього за самовільне залишення військової частини. До України він прибув з метою врятувати своє життя.
Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позову, суд зазначає таке.
Порядок та процедуру продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України визначено постановою Кабінету Міністрів України від 15 лютого 2012 року № 150 (далі Постанова).
Підпункт 2 пункту 2 Постанови передбачає, що іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території: не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС.

Під час розгляду справи судом встановлено що позивач ОСОБА_1 прибувши на територію України у 2000 році, чим порушив строки перебування на території України, які визначені Постановою.
З огляду на зазначене відповідачем 28 червня 2022 року ухвалено рішення про примусове повернення позивача до країни походження або третьої країни.
Щодо висновків відповідача про таке повернення позивача, суд зазначає таке.
Частина друга статті 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.
Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України визначено у Законі України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.
Стаття 31 Закону № 3773-VI передбачає, що іноземець або особа без громадянства не можуть бути примусово повернуті чи примусово видворені або видані чи передані до країн: де їх життю або свободі загрожуватиме небезпека за ознаками раси, віросповідання, національності, громадянства (підданства), належності до певної соціальної групи або політичних переконань; де їм загрожує смертна кара або страта, катування, жорстоке, нелюдське або таке, що принижує гідність, поводження чи покарання; де їх життю або здоров`ю, безпеці або свободі загрожує небезпека внаслідок загальнопоширеного насильства в ситуаціях міжнародного або внутрішнього збройного конфлікту чи систематичного порушення прав людини, або природного чи техногенного лиха, або відсутності медичного лікування чи догляду, який забезпечує життя; де їм загрожує видворення або примусове повернення до країн, де можуть виникнути зазначені випадки.
Судом встановлено, що позивач має паспорт громадянина Республіки Білорусь НВ0062064, строк дії якого закінчився 29 травня 2006 року. Ця обставина унеможливлює в`їзд позивача на законних підставах на територію будь-якої країни, окрім країни походження, тобто Республіки Білорусь.
Під час розгляду справи позивач вказував на те, що причиною його виїзду з Республіки Білорусь на територію України є насильство, яке здійснювалося стосовно нього у зв`язку із його відритими політичними поглядами та критикою політичної ситуації в Республіці Білорусь. З огляду на це повернення до Республіки Білорусі (країни його походження) створить йому небезпеку для здоров`я та можливо і життя.
На підтвердження того, на території Республіки Білорусь має місце переслідування громадян за їх політичні погляди, позивач надав суду роздруківку з мережі Інтернет під назвою «Білоруса засудили до 1,5 років колонії за образу Лукашенка в соцмережах», в якому йдеться про те, що особа залишила негативний коментар щодо самопроголошеного президента ОСОБА_5 та за вироком суду отримала покарання у вигляді 1,5 років виправної колонії.
На думку суду такі твердження позивача заслуговують на увагу.
Крім того, частина восьма статті 26 Закону № 3773-VI вказує на те, що примусове повернення не застосовується до іноземців та осіб без громадянства, які не досягли 18-річного віку, до іноземців та осіб без громадянства, на яких поширюється дія Закону України "Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту". Іноземці та особи без громадянства, зазначені у частині двадцятій статті 4 цього Закону, не можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, яка вчинила акт агресії проти України, або в країну, яка не визнає територіальну цілісність та суверенітет України або відмовляється визнавати протиправність посягань на територіальну цілісність та суверенітет України, зокрема, голосувала проти Резолюції Генеральної Асамблеї Організації Об`єднаних Націй «Про територіальну цілісність України» від 27 березня 2014 року № 68/262.
Так, Республіка Білорусь є однією з 11 країн, які проголосували проти Резолюції Генеральної Асамблії ООН про територіальну цілісність України від 27 березня 2014 року № 68/262. Ця обставина є загальновідомою та доказуванню не підлягає.
Відтак, судом встановлено, що у даному випадку позивач має можливість на законних підставах повернутися лише до країни походження, тобто до Республіки Білорусь. Закінчення строку дії його паспорта позбавляє ОСОБА_1 виїхати з території України до будь-якої іншої країни на законних підставах.
Зважаючи на приписи статтей 26 та 31 Закону № 3773-VI повернення позивача до Республіки Білорусь на думку суду є неможливим.
Отже, відповідач, приймаючи рішення про примусове повернення позивача залишив поза увагою, що позивач має можливість виїхати на законних підставах лише до країни походження, тобто до Республіки Білорусь; наявність загрози його життю та здоров`ю на території Республіки Білорусь; приписи частини восьмої статті 26 Закону № 3773-VI.
Рішення відповідача, правомірність якого є предметом спору у цій справі, суперечить вимогам Закону № 3773-VI. За такого це рішення слід визнати протиправним та скасувати.
Оскільки суд дійшов висновку про необхідність скасування рішення відповідача про примусове повернення позивача, то і позовні вимоги про зобов`язання відповідача анулювати в паспорті позивача штамп та запис про необхідність залишити територію України, які є похідними до від першої позовної вимоги, підлягають задоволенню.
Також слід зазначити, що під час розгляду справи позивач ОСОБА_1 звернувся до Головного відділу Державної міграційної служби України в Одеській області за захистом в Україні. За результатами цього звернення позивачу надана довідка про звернення за захистом в Україні № 013070 з терміном дії до 23 березня 2023 року.
Представник позивача у судовому засіданні, зазначив, що позивач ОСОБА_1 уклав контракт зі Збройними силами України та на даний час проходить військову службу у її лавах.
Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог та про необхідність його задоволення.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України судовий збір, сплачений за подачу позову у розмірі 744 грн 30 коп. слід стягнути з відповідача на користь ОСОБА_1 .
Керуючись статтями 73, 74, 77, 78, 139, 241-247, 255, 256 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 задовольнити у повному обсязі.
Рішення виконуючого обов`язки начальника відділу організації запобігання нелегальної міграції, реадмісії та видворення Управління ДМС України в Миколаївській області Гонтаренко О., затверджене першим заступником начальника Управління ДМС України в Миколаївській області Шаталовим Є. від 28 червня 2022 року про повернення ОСОБА_1 до країни походження або третьої країни - визнати протиправним та скасувати.
Зобов`язати Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області анулювати у паспорті громадянина Республіки Білорусь ОСОБА_1 серії НВ0062064 від 11 червня 1997 року штамп та запис «Прийнято рішення про примусове повернення від 28 червня 2022 року №__. Встановлено строк для виїзду 29 діб. Зобов`язаний залишити територію України до 26 липня 2022 року».
Стягнути з Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області на користь ОСОБА_1 суму судового збору сплаченого за звернення до суду із цим позовом у розмірі 744 грн 30 коп.
Згідно із частиною третьою статті 288 Кодексу адміністративного судочинства України апеляційні скарги на судові рішення в адміністративних справах, визначених цією статтею, можуть бути подані в десятиденний строк з дня їх проголошення.
Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.М. Шолох