Справа № 320/2241/22
Суддя: Брагіна О.Є.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2022 року Київ №320/2241/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Брагіна О.Є., розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:
до КОАС звернувся ВІТІ ім. Героїв Крут з позовом до ОСОБА_1 в якому просить суд стягнути з відповідача на користь держави в особі ВІТІ ім. Героїв Крут витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі, у розмірі 91932,77 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з невиконанням відповідачем умов підписаного контракту про проходження військової служби (навчання), останній зобов`язаний відшкодувати позивачу витрати на його утримання у розмірі 91932,77 грн.

Ухвалою КОАС від 17.02.2022 (суддя Терлецька О.О.) у справі було відкрито спрощене позовне провадження, вирішено здійснювати розгляд справи без повідомлення сторін, за наявними у справі матеріалами.

Розпорядженням керівника апарату КОАС ОСОБА_2 №82-р/ка від 29.06.2022, у зв`язку з перебуванням судді Терлецької О.О. у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею шестирічного віку, згідно ч.3 Засад використання автоматизованої системи документообігу Київського окружного адміністративного суду, затвердженого рішенням зборів суддів КОАС від 12.09.2019, Положення про автоматизовану систему документообігу суду №30 від 26.11.2010, з метою додержання процесуальних строків розгляду справ, встановлених КАС України, було призначено повторний автоматизований розподіл справи №320/2241/22 та визначено протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2022, головуючим у даній справі суддю Брагіну О.Є.

Частиною 1 ст. 174 КАС України передбачено, що ухвала про відкриття провадження у справі надсилається учасникам справи, а також іншим особам, якщо від них витребовуються докази, в порядку, встановленому статтею 251 цього Кодексу.

Частиною 5 ст. 162 КАС України передбачено, що відзив подається в строк, встановлений судом, який не може бути меншим п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Копія ухвали КОАС від 17.02.2022 про відкриття провадження у справі, у якій було встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк на подання відзиву на позовну заяву, було направлено ОСОБА_1 засобами поштового зв`язку на адресу, зазначену у позовній заяві, рекомендованою поштовою кореспонденцією із штрих-кодовим ідентифікатором №960.

Втім відповідач, у визначений судом строк, не подав відзив на позовну заяву та/або клопотання про продовження строку на його подання.

Приписами ч. 6 ст. 162 КАС України встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Беручи, до уваги, що відповідач у встановлений строк не подав суду відзив на позов, а відтак не скористався наданими йому процесуальним правом, суд вважає, що у матеріалах справи достатньо документів, які мають значення для правильного вирішення спору, тому чого справа може бути розглянута за наявними у ній документами.

У ч. 8 ст. 262 КАС України передбачено, що при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення. Судові дебати не проводяться.

Згідно з ч. 4 ст. 250 КАС України у разі розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи суд підписує рішення без його проголошення.

Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Іванківським РС УДМС України в Київській області 27.04.2016, РНОКПП НОМЕР_2 .

Наказом начальника ВІТІ від 22.07.2017 №27 (по особовому складу) ОСОБА_1 зараховано курсантом першого курсу денної форми навчання.

Наказом начальника ВІТІ від 26.07.2017 №159 (по особовому складу) ОСОБА_1 зараховано до списків особового складу інституту, на всі види забезпечення, на котлове забезпечення по курсантській нормі 26.07.2017 року (з обіду).

Наказом начальника ВІТІ від 26.07.2017 №30 із солдатом ОСОБА_1 та начальником ВІТІ полковником ОСОБА_3 , укладено контракт №274 від 26.07.2017 про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу, зараховано до списків особового складу Збройних Сил України, прийнято на військову службу за контрактом курсантів.

За умовами п.1 контракту, відповідач взяв на себе зобов`язання сумлінно виконувати вимоги статутів ЗС України, накази командирів та добровільно відшкодувати витрати, пов`язані з його утриманням у вищому військовому закладі, в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу.

Позаяк, наказом начальника ВІТІ від 21.12.2021 №499/нагп (з адміністративно-господарської діяльності) ОСОБА_1 відраховано з інституту у зв`язку з розірванням контракту та відповідно до п.2 ч.5 ст. 26 ЗУ Про військовий обов`язок і військову службу звільнено з військової служби у запас за підпунктом ж у зв`язку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем.

Наказом начальника ВІТІ від 24.12.2021 №260 (по стройовій частині) ОСОБА_1 виключено зі списків особового складу інституту, всіх видів забезпечення, з котлового забезпечення з 25.12.2021.

Відповідно до п. 1 контракту про проходження військової служби у Збройних Силах України курсантами вищого військового навчального закладу військового навчального підрозділу вищого навчального закладу від 26.07.2017, відповідач був ознайомленим із законами та іншими нормативно правовими актами, які регулюють порядок проходження військової служби (навчання) і добровільно взяв на себе зобов`язання проходити військову службу (навчання) у ВІТІ, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_1 .

Крім того, в контракті відповідачу було роз`яснено, що в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу він зобов`язаний відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання) для проходження військової служби на посадах офіцерського складу.

Відповідно до розрахунку відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі ОСОБА_1 , у зв`язку з достроковим розірванням контракту, сума відшкодування витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта ОСОБА_1 становить 91932,77 грн, а саме: грошового забезпечення 29694,65 грн, речового забезпечення 8273,15 грн, продовольчого забезпечення 39038,58 грн, медичного забезпечення 1704,47 грн та спожитих енергоносіїв 13221,92 грн.

Про необхідність добровільного відшкодування витрат позивача на утримання ОСОБА_1 у вищому навчальному закладі у розмірі 91932,77 грн., відповідач був повідомлений особисто, про що свідчить наявний в матеріалах справи лист- ознайомлення від 24.12.2021 з особистим підписом ОСОБА_1 .

У зв`язку з тим, що відповідач у добровільному порядку витрати на утримання у розмірі 91932,77 грн у ВІТІ не відшкодував, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з такого.

Частиною 2 ст. 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Спірні правовідносини щодо проходження громадянами України військової служби, навчання у вищих військових навчальних закладах, врегульовані Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 № 2232-XII (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до ч. 6 статті 2 Закону №2232 (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), до видів військової служби належить, зокрема, військова служба (навчання) курсантів вищих військових навчальних закладів, а також вищих навчальних закладів, які мають у своєму складі військові інститути, факультети військової підготовки, кафедри військової підготовки, відділення військової підготовки (далі - вищі військові навчальні заклади та військові навчальні підрозділи вищих навчальних закладів).

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби вважається день призначення на посаду курсанта вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу-для громадян, які не проходили військову службу, та військовозобов`язаних. Закінченням проходження військової служби вважається день виключення військовослужбовця зі списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо) у порядку, встановленому положеннями про проходження військової служби громадянами України (ч. 3 ст. 24 Закону №2232-XII).

Частиною 1 ст. 25 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що підготовка громадян України для проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу проводиться у вищих військових навчальних закладах та військових навчальних підрозділах вищих навчальних закладів. У них здійснюється навчання курсантів, слухачів, студентів, ад`юнктів і докторантів.

Відповідно до ч. 2 ст. 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу порядок проведення підготовки громадян України для проходження військової служби на посадах осіб рядового, сержантського і старшинського та офіцерського складу встановлюється Міністерством оборони України, іншими центральними органами виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, спільно з центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

Положеннями ч. 5 ст. 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу встановлено, що з громадянами України - курсантами вищого військового навчального закладу, військового навчального підрозділу вищого навчального закладу укладається контракт про проходження військової служби (навчання) на строки, передбачені абзацом 4 частини 2 статті 23 цього Закону.

Частиною 10 ст. 25 Закону України Про військовий обов`язок і військову службу визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість, систематичне невиконання умов контракту військовослужбовцем, невиконання освітньої програми (індивідуального навчального плану - за його наявності) та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення закладу вищої освіти, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п`яти років (десяти років - для осіб офіцерського складу, які оволоділи спеціальностями льотного складу авіації) після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу закладу вищої освіти відповідно до підпунктів д, е, є, з, и пункту 1 та підпунктів д, е, є, ж, з пункту 2 частини 5 статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці заклади освіти, витрати, пов`язані з їх утриманням у закладі вищої освіти, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Механізм відшкодування курсантами в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищому навчальному закладі, визначає Порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 № 964 (далі - Порядок №964).

Згідно з п. 3 Порядку №964 відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов`язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом згідно з нормами утримання курсантів та відповідно до Порядку розрахунку витрат, який установлюється Міноборони разом з Мінфіном, МВС, Адміністрацією Держприкордонслужби, Управлінням державної охорони, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Держспецтрансслужбою.

Згідно з п. 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007 №419/831/240/605/537/219/534 (далі - Порядок розрахунку витрат), відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищому навчальному закладі, а саме витрат, окрім іншого, на грошове забезпечення, продовольче забезпечення, медичне забезпечення та оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Відповідно до п. 2.1.1 Порядку розрахунку витрат витратами на грошове забезпечення є отримане курсантом щомісячне грошове забезпечення за весь період навчання, яке визначається з посадового окладу та додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу та надбавки), передбачених чинним законодавством для цієї категорії військовослужбовців. Фактичні дані беруться з розрахункових відомостей та інших передбачених документів, що підтверджують виплату щомісячного грошового забезпечення курсанту.

Згідно з п. 2.1.2 Порядку розрахунку витрат витратами на продовольче забезпечення є витрати, пов`язані із забезпеченням курсанта продовольством згідно з нормами харчування, які провадяться на підставі довідки-розрахунку, складеної начальником продовольчої служби.

Відповідно до п. 2.1.4. Порядку розрахунку витрат витратами на медичне забезпечення є витрати, пов`язані з наданням медичної допомоги, у тому числі стоматологічної, безпосередньо у ВНЗ, та вартість лікування у військових госпіталях.

Згідно з п. 2.1.6. Порядку розрахунку витрат до спожитих курсантом ВНЗ комунальних послуг та енергоносіїв належать тепло, гаряча та холодна вода, водовідведення та електроенергія.

Зміст викладених положень законодавства свідчить, що на курсанті вищого навчального закладу у разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання лежить обов`язок відшкодувати Міністерству оборони України витрати, пов`язані з утриманням у закладі, в якому він проходив військову службу (навчання).

Судом встановлено, що контракт від 26.07.2017 достроково розірвано через систематичне невиконання його умов, що зумовлює відшкодування відповідачем витрат, пов`язаних з його утриманням у ВІТІ.

Загальна сума витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у ВІТІ становить 91932,77 грн, що підтверджується розрахунком витрат на утримання у вищому навчальному закладі курсанта 5 курсу 273 навчальної групи старшого солдата ОСОБА_1 з 26.07.2017 №150 по 24.12.2021 №260, затвердженим начальником ВІТІ генерал-майором ОСОБА_4 , розрахунком фактичних витрат, на грошове забезпечення, пов`язане з утриманням курсантів від 24.12.2021, довідкою-розрахунком про вартість фактичних витрат, пов`язаних з послугами харчування від 23.12.2021, довідкою-розрахунком про вартість фактичних витрат, пов`язаних з утриманням курсанта по речовому забезпеченню від 24.12.2021, довідкою про фактичні витрати за споживання комунальних послуг та енергоносіїв від 24.12.2021 та розрахунком фактичних витрат за медичне забезпечення від 24.12.2021.

Згідно з п. 6 Порядку № 964 витрати відшкодовуються у розмірі різниці сум витрат з утримання курсантів і витрат з утримання військовослужбовців строкової служби за відповідною військово-обліковою спеціальністю, зокрема, курсантами, які навчалися менше встановлених законодавством строків строкової військової служби, - за весь період навчання.

Згідно з п. 7-8 Порядку № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку, а сума відшкодованих витрат зараховується до спеціального фонду державного бюджету і використовується відповідно до кошторису Міноборони, МВС, Адміністрації Держприкордонслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та Держспецтрансслужби.

З матеріалів справи вбачається, що 24.12.2021 ВІТІ було повідомлено відповідача про необхідність відшкодування витрат, проте доказів добровільного відшкодування суми витрат, пов`язаних з утриманням відповідача у ВІТІ, як і доказів оскарження суми витрат, що підлягає відшкодуванню, відповідач суду не надав.

Подані позивачем розрахунки витрат, пов`язаних з утриманням відповідача, відповідають Порядку відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов`язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах та Порядку розрахунку витрат, пов`язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах.

Чинним законодавством не передбачено умови, за яких особа має право на звільнення від відшкодування вказаних витрат.

Суд в свою чергу зазначає, що курсанти, які навчаються у ВІТІ, перебувають на повному державному забезпеченні. Кошти, які витрачаються на їх навчання, є державними (бюджетними) коштами.

Згідно наданих позивачем документів станом на день подання позовної заяви за відповідачем рахується заборгованість у розмірі 91932,77 грн.

Відповідачем належних та допустимих доказів добровільного відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням його, в межах заявлених позовних вимог, до суду не надано.

Суд звертає увагу, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 30.01.2019 у справі № 810/2610/16 зазначила, що спори щодо відшкодування вартості навчання особою, яка перебуває або перебувала на посадах, віднесених до державної або публічної служби, за позовом суб`єкта владних повноважень підлягають вирішенню в порядку адміністративного судочинства, оскільки пов`язані з питаннями реалізації правового статусу особи, яка перебуває на посаді публічної служби, від моменту її прийняття на посаду і до звільнення з публічної служби, зокрема й питаннями відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що призвели до відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з державної служби.

Саме така правова позиція висловлена також в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі № 804/285/16.

Згідно з ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Статтею 13 Закону України Про судоустрій і статус суддів передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Отже, ОСОБА_1 не зважаючи на взятий на себе обов`язок з відшкодування витрат, пов`язаних з його утриманням під час проходження військової служби (навчання) у ВІТІ, станом на день розгляду справи не здійснив відшкодування витрат добровільно, а тому такі витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

З огляду на наведене, позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь держави в особі Військового інституту телекомунікацій та інформатизації ім. Героїв Крут витрат, пов`язаних із утриманням ОСОБА_1 у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 91932,77 грн є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

За загальним правилом, що випливає з принципу змагальності, кожна сторона повинна подати докази на підтвердження обставин, на які вона посилається, або на спростування обставин, про які стверджує інша сторона.

Відповідно до ч.1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивачем доведена правомірність та обґрунтованість вимог про стягнення з відповідача сум витрат, пов`язаних з його утриманням у навчальному закладі, натомість відповідачем не було надано суду жодного доказу щодо спростування позиції позивача, викладеної в заявленому адміністративному позові, та доказів добровільної сплати зазначеної суми боргу на момент розгляду справи.

Системно проаналізувавши приписи законодавства України, що були чинними на момент виникнення спірних правовідносин між сторонами, зважаючи на взаємний та достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що адміністративний позов є обгрунтованим та підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Оскільки спір вирішено на користь суб`єкта владних повноважень, а також за відсутності витрат позивача - суб`єкта владних повноважень, пов`язаних із залученням свідків та проведенням судових експертиз, судові витрати (судовий збір) стягненню з відповідача не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись статтями 243-246, 250, 255 КАС України, суд

в и р і ш и в:
адміністративний позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; АДРЕСА_1 ) на користь Військового інституту телекомунікацій та інформатизації імені Героїв Крут (; вул. Московська, 45/1, Київ, 01011) витрати, пов`язані з утриманням у вищому військовому навчальному закладі у розмірі 91932 (дев`яносто одна тисяча дев`ятсот тридцять дві) грн 77 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення. У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Брагіна О.Є.