Справа № 120/8766/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

20 грудня 2022 р. Справа № 120/8766/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни,

за участю

секретаря судового засідання: Базилишеної Соломії Богданівни

представника позивача: Сувалова Валерія Олександровича

представника відповідача: Дубіцької Тетяни Вікторівни

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень повідомлень-рішень

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області про визнання протиправними та скасування наказу та повідомлень-рішень.

Позивач просив суд:

- Визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління ДПС у Вінницькій області від 26.07.2022 №1909к «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 )»;

- Визнати протиправним та скасувати рішення-повідомлення №6465/02-32-09-04/ НОМЕР_1 від 27.09.2022;

- Визнати протиправним та скасувати рішення-повідомлення №6470/02-32-09-04/ НОМЕР_1 від 27.09.2022;

- Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №6460/02-32-09-04/ НОМЕР_1 від 27.09.2022.

В обґрунтування позовної заяви позивач зазначає, що ОСОБА_1 є фізичною особою-підприємцем. Позивач вважає, що наказ начальника Головного управління ДПС у Вінницькій області 26.07.2022 №1909к про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 винесений без урахування положень чинного законодавства, з порушенням положень Податкового кодексу України та підлягає скасуванню, оскільки підпунктом 80.2.2 пункту 80.2 ст. 80 Податкового кодексу України, зокрема, визначено, що підставою для проведення фактичної перевірки є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування. Однак у наказі вказано посилання, як на підставу доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області №953/02-32-09 від 25.07.2022. Дане управління є структурним підрозділом ГУ ДПС у Вінницькій області, підпорядковано посадовій особі, що безпосередньо видавала наказ, а тому ототожнення структурного підрозділу контролюючого органу з окремим державним органом або органом місцевого самоврядування є неприпустимим. Враховуючи вищезазначені обставини, позивач вважає наказ ГУ ДПС у Вінницькій області таким, що не відповідає законодавству, що у свою чергу є підставою для скасування, прийнятих за наслідками перевірки податкових повідомлень-рішень.

Ухвалою суду від 28.10.2022 відмовлено у відкритті провадження в адміністративній справі за позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Вінницькій області в частині позовних вимог про визнання протиправним та скасування наказу Головного управління ДПС у Вінницькій області від 26.07.2022 №1909к «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , (РНОКПП НОМЕР_1 )».

Ухвалою суду від 28.10.2022 позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено строк для усунення недоліків.

08.11.2022 представником позивача подано заяву, якою усунуто зазначені в ухвалі недоліки.

Ухвалою суду від 09.11.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

22.11.2022 представником відповідача подано заяву, у якій просила суд розглянути дану справу за правилами загального позовного провадження.

Ухвалою суду від 25.11.2022 заяву представника відповідача про розгляд справи за правилами загального позовного провадження задоволено. Розгляд справи вирішено здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

29.11.2022 від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні адміністративного позову. Свою позицію обґрунтовує тим, що фактичною підставою для проведення перевірки відповідно до пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80 ПК України стало отримання інформації про ймовірне порушення позивачем вимог законодавства, що регулює виробництво та обіг пального, джерелом цієї інформації став лист ДПС України від 09.06.2022 №4911/7/99-00-09-03-02-07, що є достатньою підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки.

Щодо правомірності винесених податкових податкових повідомлень-рішень, винесених на наслідками фактичної перевірки, представник зазначає, що в порушення вимог підпункту 230.1.2 пункту 230.1 ст. 230 ПУ України, ФОП ОСОБА_1 отримано протягом 2021 року дизельне пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливнороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним) без реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП СЕ). Також перевіркою встановлено в порушення ст. 15 Закону України "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального" ФОП ОСОБА_1 для зберігання отриманих партій дизельного пального використовував резервуар місткістю 18000 л. Позивач отримав ліцензію на право зберігання пального №2001367 терміном дії з 06.04.2020 до 06.04.2025, однак 04.04.2020 отримав від ТОВ «БЕСТ ОЙЛ ТРЕЙД» важкі дистиляти (газойлі) у кількості 31749,76 л. Документи щодо отримання та зберігання пального у період з 01.04.2020 по 05.04.2020 ФОП ОСОБА_1 не надано. Також представник відповідача зазначає, що позивачу під розписку вручено письмовий запит від 27.07.2022 про надання до перевірки документів, однак станом на 04.08.2022 ФОП ОСОБА_1 зазначені у запиті документи не надав, що тягне за собою накладення штрафу у розмірі 1020 грн. за порушення вимог п. 85.2, 85.4 ст. 85 ПК України.

Враховуючи вищевикладене, ГУ ДПС у Вінницькій області вважає, що при винесенні вказаних податкових повідомлень-рішень діяло в межах та у спосіб, передбачених чинним законодавством.

14.12.2022 представник позивача подав відповідь на відзив, у якому вказує, що відповідачем не спростовано, що перевірка ГУ ДПС у Вінницькій області проведена всупереч вимог діючого законодавства.

Ухвалою суду від 14.12.2022 закрито підготовче провадження по справі та призначено до судового розгляду по суті на 20.12.2022.

У судовому засіданні 20.12.2022 представник позивача просив суд задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, оскільки фактична перевірка була проведена з порушенням норм Податкового кодексу України, представник відповідача заперечувала проти задоволення позовних вимог ФОП ОСОБА_1 .

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Позивач зареєстрований як фізична особа-підприємець з 12.12.1994 за №0001854, місце реєстрації: АДРЕСА_1 , що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців серії АА №439065.

У період з 27.07.2022 по 04.08.2022 на підставі наказу ГУ ДПС у Вінницькій області №1909к від 26.07.2022 «Про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 » та направлень на проведення фактичної перевірки від 26.07.2022 № 2381 та №2382 посадовими особами ГУ ДПС у Вінницькій області проведено фактичну перевірку ФОП ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 та адресою місця зберігання, пального: АДРЕСА_2 за період з 01.04.2020.

За результатами фактичної перевірки складено акт №84607/02-32-09-01/ НОМЕР_1 від 04.08.2022, в якому зафіксовано виявлені під час перевірки порушення, а саме:

- підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 Податкового кодексу України (із внесеними змінами і доповненнями), а саме, ФОП ОСОБА_1 отримав протягом 2021 року дизельне пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливнороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним) без реєстрації акцизного складу в системі електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового (СЕАРП СЕ);

- статті 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального» від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР (зі змінами та доповненнями) а саме, ФОП ОСОБА_1 у період з 01.04.2020 по 05.04.2020 здійснювало господарську діяльність із зберігання пального без відповідних дозвільних документів, а саме ліцензії на право зберігання пального;

- пунктів 85.2, 85.4, статті 85 Податкового кодексу України (із змінами та доповненнями), а саме ФОП ОСОБА_1 не надано посадовим особам контролюючого органу документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки.

Позивачем було подано заперечення до акту про результати перевірок ФОП ОСОБА_1 від 04.08.2022 з питань обігу пального за період з 01.04.2020 по 27.07.2022, у яких він вказав, що у наказі відсутні підстави для проведення фактичної перевірки визначені у п. 80.2 ст. 80 ПК України.

За результатами проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , на підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Вінницькій області винесено податкові повідомлення-рішення від 27.09.2022 та рішення про застосування фінансових санкцій:

- №6465/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення підпункту 230.1.2 пункту 230.1 статті 230 ПКУ та застосовано штрафні санкції на підставі п. 54.3.3, п. 54.3 ст. 54 і п. 128.1.2 ст. 128.1 ПІКУ у сумі 1000 000 грн.

- №6470/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення пунктів 85.2, 85.4, статті 85 ПКУ та застосовано штрафні санкції на підставі пп. 54.3.3, п. 54.3 ст 54 і п. 121.1 ст. 121 ПКУ у сумі 1020 грн.

- №6460/02-32-09-04/ НОМЕР_1 , яким встановлено порушення ст. 15 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-В та застосовано штрафні санкції на підставі ч. 2 ст. 17 Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-BP у сумі 500 000 грн.

Вважаючи, що оскаржувані рішення прийняті контролюючим органом на підставі незаконно проведеної перевірки, а тому не погоджуючись із правомірністю вказаних дій та рішень відповідача, позивач звернувся до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам та встановленим обставинам справи, суд керується такими мотивами.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначення вичерпного переліку податків та зборів, що справляються в Україні, та порядку їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків, а також відповідальність за порушення податкового законодавства, врегульовано Податковим кодексом України (далі - ПК України).

Відповідно до пп. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України, яка визначає права контролюючих органів, контролюючі органи мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків.

Пунктом 75.1 статті 75 ПК України передбачено, що контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Водночас згідно з пп. 75.1.3 п. 75.1 ст. 75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, патентів, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Підстави проведення фактичної перевірки регламентовано статтею 80 ПК України, відповідно до пункту 80.2 якої фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з таких підстав:

- у разі коли за результатами перевірок інших платників податків виявлено факти, які свідчать про можливі порушення платником податків законодавства щодо виробництва та обігу підакцизних товарів, здійснення платником податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, та виникає необхідність перевірки таких фактів (пп. 80.2.1 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації від державних органів або органів місцевого самоврядування, яка свідчить про можливі порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, зокрема, щодо здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності патентів, ліцензій та інших документів, контроль за наявністю яких покладено на контролюючі органи, виробництва та обігу підакцизних товарів (пп. 80.2.2 п. 80.2 ст. 80);

- письмового звернення покупця (споживача), оформленого відповідно до закону, про порушення платником податків установленого порядку проведення розрахункових операцій, касових операцій, патентування або ліцензування (пп. 80.2.3 п. 80.2 ст. 80);

- неподання суб`єктом господарювання в установлений законом строк обов`язкової звітності про використання реєстраторів розрахункових операцій, розрахункових книжок та книг обліку розрахункових операцій, подання їх із нульовими показниками (пп. 80.2.4 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп. 80.2.5 п. 80.2 ст. 80);

- у разі виявлення за результатами попередньої перевірки порушення законодавства з питань, визначених у пункті 75.1.3 (щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) (пп. 80.2.6 п. 80.2 ст. 80);

- у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про використання праці найманих осіб без належного оформлення трудових відносин та виплати роботодавцями доходів у вигляді заробітної плати без сплати податків до бюджету, а також здійснення фізичною особою підприємницької діяльності без державної реєстрації (пп. 80.2.7 п. 80.2 ст. 80).

Відповідно до п. 81.1 ст. 81 ПК України посадові особи контролюючого органу мають право приступити до проведення фактичної перевірки за наявності підстав для їх проведення, визначених цим Кодексом, та за умови пред`явлення або надіслання у випадках, визначених цим Кодексом, таких документів: направлення на проведення такої перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, реквізити наказу про проведення відповідної перевірки, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) або об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична), підстави, дата початку та тривалість перевірки, посада та прізвище посадової (службової) особи, яка проводитиме перевірку. Направлення на перевірку у такому випадку є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, що скріплений печаткою контролюючого органу; копії наказу про проведення перевірки, в якому зазначаються дата видачі, найменування контролюючого органу, найменування та реквізити суб`єкта (прізвище, ім`я, по батькові фізичної особи-платника податку, який перевіряється) та у разі проведення перевірки в іншому місці адреса об`єкта, перевірка якого проводиться, мета, вид (документальна планова/позапланова або фактична перевірка), підстави для проведення перевірки, визначені цим Кодексом, дата початку і тривалість перевірки, період діяльності, який буде перевірятися. Наказ про проведення перевірки є дійсним за наявності підпису керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу та скріплення печаткою контролюючого органу; службового посвідчення осіб, які зазначені в направленні на проведення перевірки.

Як зазначено у пункті 86.1 статті 86 ПК України, результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

Пунктом 86.8 статті 86 ПК України встановлено, що податкове повідомлення-рішення приймається керівником контролюючого органу (його заступником) протягом десяти робочих днів з дня, наступного за днем вручення платнику податків акта перевірки у порядку, передбаченому статтею 58 цього Кодексу, для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень (за результатами фактичної перевірки з дня реєстрації (надходження) акта такої перевірки до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків), а за наявності заперечень посадових осіб платника податків до акта перевірки приймається з урахуванням висновку про результати розгляду заперечень до акта перевірки протягом трьох робочих днів, наступних за днем розгляду заперечень і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків.

З аналізу наведених норм законодавства вбачається, що здійснення перевірки є необхідною передумовою для винесення податкових повідомлень-рішень у разі встановлення контролюючим органом порушень податкового та іншого законодавства, дотримання якого контролюється податковими органами. Тому за відсутності проведеної перевірки як юридичного факту у контролюючого органу відсутня компетенція на винесення податкового повідомлення-рішення.

Така компетенція не виникає в силу самого лише факту вчинення платником податків податкового правопорушення. Для визначення контролюючим органом грошових зобов`язань платникові податків шляхом прийняття податкового повідомлення-рішення в зв`язку допущеними таким платником порушеннями необхідно дотриматися певних умов, а саме спочатку провести податкову перевірку.

Нормами Податкового кодексу України, з дотриманням балансу публічних і приватних інтересів, встановлені умови та порядок прийняття контролюючими органами рішень про проведення перевірок. Лише їх дотримання може бути належною підставою наказу про проведення перевірки. Невиконання цих вимог призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Аналогічна правова позиція висловлена колегією суддів Судової палати в адміністративних справах Верховного Суду України у постановах від 16.02.2016 (справа № 826/12651/14), від 27.01.2015 (справа № 21-425а14) та у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 17.03.2018 (справа № 1570/7146/12), від 24.10.2018 (справа № 808/1746/15) та від 04.02.2019 (справа № 807/242/14).

При цьому суд не повинен надавати оцінку правомірності оспорюваного рішення, оскільки порушення процедури проведення перевірки нівелюють її наслідки, про що також неодноразово висловився Верховний Суд у своїх постановах від 19.11.2019 у справі № 160/8859/18, від 30.06.2019 у справі № 825/1747/17.

Таким чином, порушення контролюючим органом вимог щодо призначення та проведення перевірки призводить до відсутності правових наслідків такої, а у випадку незаконності перевірки, прийнятий за її результатами акт індивідуальної дії підлягає визнанню протиправним та скасуванню.

Водночас у постанові від 21.02.2020 у справі № 826/17123/18 судова палата з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду сформулювала правовий висновок, відповідно до якого незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Судом встановлено, що як підставу для проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 у наказі ГУ ДПС у Вінницькій області від 26.07.2022 №1909к зазначено підпункт 75.1.3 пункту 75.1 статті 75, підпункти 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VІ та доповідної записки управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області №953/02-32-09-01 від 25.07.2022.

Тобто, приймаючи наказ про проведення фактичної перевірки позивача, контролюючий орган лише обмежився посиланнями на норми чинного законодавства та доповідну записку управління контролю за підакцизними товарами ГУ ДПС у Вінницькій області, в тому числі норми Податкового кодексу України, якими визначено підстави для проведення фактичної перевірки платника податків. Але при цьому відповідач жодним чином не обґрунтував, що саме зумовило необхідність проведення перевірки цього підприємства, наявність (отримання) якої саме інформації стало приводом для її проведення, а також не вказав чітку мету перевірки, що має визначатися з підстав проведення перевірки.

Крім того, у доповідній записці №953/02-32-09-01 від 25.07.2022 про проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 (на яку посилається відповідач у наказі) зазначено, що листом ДПС України від 09.06.2022 №4911/7/99-00-09-03-02-07 з метою відпрацювання суб`єктів господарювання, якими отримано пального більше 1 млн. літрів і не зареєстровано акцизний склад, зобов`язано провести фактичні перевірки, в т.ч. ФОП ОСОБА_1 . Враховуючи викладено, начальник управління контролю за підакцизними товарами Мороз О., з метою протидії незаконному обігу пального та впорядкування обліку пального, в рамках пп. 80.2.2 п. 80.2 статті 80 Податкового кодексу України, просив в.о. начальника ГУ ДПС у Вінницькій області надати дозвіл на проведення фактичної перевірки суб`єкта господарювання ФОП ОСОБА_1 за адресою місця реєстрації: АДРЕСА_1 та адресою місця зберігання пального: АДРЕСА_2 , терміном 10 діб з 27.07.2022 , з метою контролю за дотриманням вимог Податкового кодексу України від 02.12.2010 №2755-VI, Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального», інших нормативно-правових актів, які регулюють виробництво, зберігання та обіг спирту етилового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального в Україні.

У свою чергу, у листі ДПС України №4911/7/99-00-09-03-02-07 від 09.06.2022 від 09.06.2022 вказано, що за 2021 рік 288 суб`єкта господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) отримали протягом календарного року пальне в обсягах, що перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливнороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії); з них: 7 суб`єктів, якими відповідно до ст. 15 Закону 481 не отримується ліцензія на право зберігання пального на місця зберігання пального; 33 суб`єкта зареєструвались платниками акцизного податку з реалізації пального та зареєстровали 51 акцизний склад, ними ж отримано 11 ліцензій на зберігання, 7 - оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі та 121 - зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки). Решта 255 суб`єктів не реєстровано платниками акцизного податку - розпорядниками акцизного складу та не зареєстровано жодного АС, при цьому отримано 43 ліцензій на зберігання, 516 - зберігання пального (виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки), та | оптову торгівлю пальним, за відсутності місць оптової торгівлі. Враховуючи викладене в.о. директора Департаменту контролю за підакцизними товарами просить Головні управління ДПС в областях, м. Києві провести фактичні перевірки, зазначених в переліку суб`єктів господарювання, не менше 3-х суб`єктів за місяць.

Однак, як з`ясовано зі змісту вказаного листа, наведена в останньому інформація є загальною та не вказує на жодні порушення податкового законодавства, вчинені конкретно ФОП ОСОБА_1 .

Водночас, суд зауважує, що інформація ДПС як підстава, яка підпадає під дію підпунктів 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України, повинна містити інформацію про хоча і можливі, проте конкретні порушення позивачем законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

Верховний Суд у постанові від 5 березня 2019 року по справі № 820/4893/18 зазначив, що інформація, яка надходить до податкових органів, може бути підставою для проведення фактичної перевірки згідно статті 80 ПК України, лише у тому випадку, якщо в такій йдеться посилання на конкретні порушення платником податків законодавства, контроль за яким покладено на податкові органи.

У постанові від 18.12.2018 у справі № 820/4895/18 Верховний Суд в подібних правовідносинах вказав, що у наказі про призначення фактичної перевірки, має бути крім посилання на норми, що їх регулюють, посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, інформація, яка слугувала підставою.

Аналогічна правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду від 18 грудня 2018 року по справі №820/4891/18, від 18 квітня 2022 у справі №440/6887/20, у постанові Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.04.2021 у справі 120/4608/20-а.

У спірному наказі відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності позивача вимогам чинного законодавства, на підставі яких відомостей або документів (дата, номер, підпис уповноваженої особи) були встановлені факти сумнівності, сумнівність яких саме операцій (дата операції, характер та наслідки такої операції та інші докази вчинення таких операцій, показання свідків, працівників) встановлена податковим органом.

Тому оцінка правомірності проведеної перевірки повинна надаватися з урахуванням достатності змісту наказу для висновків про фактичну підставу проведення відповідної перевірки. При цьому суд зазначає, що "підстава" це не нумероване позначення пункту 80.2 статті 80 ПК України, а обставини, які в цьому підпункті розкриваються та мають об`єктивно існувати. Іншими словами під "підставою" у підпункті 80.2.2 пункту 80.2 статті 80 ПК України необхідно розуміти не порядковий номер підпункту пункту статті, а безпосередньо інформацію, відомості та інші обставини (подібна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 1 липня 2019 року по справі N 140/2181/18, від 10 липня 2019 року по справі N 160/7669/18).

Суд звертає увагу, що зазначення в наказі лише підпунктів Податкового кодексу України та доповідної записки, без посилання на конкретні обставини, не є підставою для проведення фактичної перевірки.

Отже, виходячи із вищевикладеного суд доходить висновку, що відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав письмових та належним чином оформлених доказів, які б підтверджували, що підставою для прийняття наказу про проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 , була інформація про можливі порушення позивачем вимог податкового законодавства за місцем реєстрації: АДРЕСА_1 чи за адресою місця зберігання пального: АДРЕСА_2 . Адже, у такому наказі відповідача №1909к від 26.07.2022 відсутні будь-які посилання на конкретні (фактичні) підстави призначення перевірки, крім посилання на норми, що їх регулюють та доповідної записки, у наказі не відображено в рамках яких заходів контролюючого органу встановлено невідповідність діяльності підприємства вимогам чинного законодавства та на підставі яких відомостей або документів (дата, номер) були встановлені можливі факти сумнівності у діяльності позивача.

Зважаючи на викладене та беручи до уваги відсутність в наказі ГУ ДПС у Вінницькій області №1909к від 26.07.2022 будь-якого посилання на отриману відповідачем в установленому порядку інформацію про факти, які б свідчили про можливі порушення позивачем законодавства, та суперечливість наведених відповідачем у відзиві на позовну заяву підстав для такої перевірки фактичній меті її проведення, суд вважає, що призначення та проведення фактичної перевірки щодо позивача було здійснено протиправно. Відповідно, суд погоджується з доводами позивача про те, що допущені контролюючим органом порушення вимог закону щодо призначення та проведення фактичної перевірки ФОП ОСОБА_1 призводять до відсутності правових наслідків такої.

Такий правовий висновок був неодноразово підтриманий Верховним Судом за результатами розгляду спорів із подібними правовідносинами (зокрема постанови по справі № 120/5229/20-а від 12.10.2021, по справі № 120/5729/20-а від 12.10.2021 та інші). Такої ж позиції дотримується і Сьомий апеляційний адміністративний суд у своїх постановах від 14.09.2021 у справі № 120/215/21-а, від 12.10.2021 у справі №120/1193/21-а та інших).

У зв`язку із цим суд доходить висновку, що оспорюванні податкові повідомлення-рішення від 27.09.2020 №6465/02-32-09-04/, №6470/02-32-09-04/ та рішення про застосування фінансових санкцій №6460/02-32-09-04/ від 27.09.2022 є протиправними, а тому підлягають скасуванню.

Оскільки вищенаведені мотиви безпосередньо свідчать про неправомірність прийнятих відповідачем рішень та дають самостійні підстави для їх скасування, суд не вдається до перевірки інших підстав позову, в тому числі по суті зафіксованих перевіркою порушень вимог податкового законодавства. В цьому контексті суд застосовує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 21.02.2020 в справі № 826/17123/18.

Частиною першою статті 9 КАС України передбачено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд також при прийнятті рішення враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема, у справах "Салов проти України" (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість основних доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх рішень та дій і докази, надані стороною позивача, суд приходить до переконання, що позов належить задовольнити повністю.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд враховує, що згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, усі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Оскільки судом задоволено адміністративний позов повністю, тому сплачена позивачем сума судового збору в розмірі 12 405,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням №4706 від 08.11.2022, підлягає відшкодуванню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст.ст. 72, 77, 90, 139, 242, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6465/02-32-09-04/ НОМЕР_1 від 27.09.2022.

Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення №6470/02-32-09-04/ від 27.09.2022.

Визнати протиправним та скасувати рішення про застосування фінансових санкцій №6460/02-32-09-04/ від 27.09.2022.

Стягнути на користь Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Вінницькій області судовий збір у розмірі 12 405,00 грн. (дванадцять тисяч чотириста п`ять гривень).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повний текст рішення складено 28.12.2022.

Позивач: Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 ; РНОКПП НОМЕР_1 );

Відповідач: Головне управління ДПС у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21028; код ЄДРПОУ 44069150).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна