Справа № 420/10443/22
Суддя: Танасогло Т.М.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/10443/22
Головуючий в 1 інстанції: Завальнюк І.В.

ухвалу суду першої інстанції прийнято у

м. Одеса, 02 вересня 2022 року

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача: Танасогло Т.М.,

суддів: Бітова А.І., Градовського Ю.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року у справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання, вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В :

У липні 2022 року ОСОБА_1 (позивач) звернувся до Одеського окружного адміністративного суду з позовом до Державної міграційної служби України, про визнання протиправним та скасування рішення ДМС України від 02.12.2016 № 611-16 про скасування рішення про визнання біженцем; зобов`язати ДМС України прийняти рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, та документувати його посвідченням.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2022 року позовна заява була залишена без руху, а позивачу було надано строк на усунення недоліків.

26.08.2022 року до Одеського окружного адміністративного суду від позивача надійшов лист з клопотаннями щодо усунення недоліків, до якого було також додано клопотання про поновлення строку на подання позову.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.09.2022р., адміністративний позов ОСОБА_1 до Державної міграційної служби України про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання, вчинити певні дії повернуто позивачу.

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою, вважаючи її передчасною, позивачем на вказану ухвалу подано апеляційну скаргу, у якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норма матеріального та процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 02.09.2022р., направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду справи.

В обґрунтування апеляційної скарги ОСОБА_1 зазначає, що він не змін своєчасно реалізувати своє право на оскарження рішення ГУ ДМС України в Одеській області від 02.12.2016р. №611-16 з поважних причин, а саме у зв`язку із тим, що про прийняття цього рішення він дізнався лише 22.01.2021р. На час отримання повідомлення про прийняття відповідачем оскаржуваного рішення був карантин та позивач чекав на його закінчення. До того ж, як далі вказує у скарзі скаржник, він є громадянином Республіки Афганістан, не володіє українською мовою, у зв`язку із чим зокрема не мав доступу до правової допомоги, не розуміє українського законодавства в тому числі в частині строків звернення до адміністративного суду. Окрім того, скаржник зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у нього народився син і позивачу довелось тривалий час допомагати метрі дитини у догляді за сином.

05.12.2022р. (вхід.№19944/22) від відповідача у справі надійшов відзив на апеляційну скаргу, у якому посилаючись на безпідставність апеляційної скарги, просить залишити її без задоволення а судове рішення без змін мотивуючи тим, що звернення до Одеського окружного адміністративного суду з даним позовом відбулось 28.07.2022р. тобто по спливу 1 року 6 місяців і 6 днів після отримання позивачем письмового повідомлення про скасування рішення про визнання біженцем, при цьому без доведення поважних причин пропуску такого строку.

На підставі ст.311 КАС України апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження на підставі наявних в матеріалах справи доказів.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції (в даному випадку ухвали суду) в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Перш за все, апеляційний суд з огляду на приписи ст. 171 КАС України звертає увагу, що процесуальними нормами закріплено обов`язок суду першої інстанції, при попередньому дослідженні матеріалів позовної заяви, встановлювати факт дотримання позивачем строку звернення до адміністративного суду та у випадку його пропуску за відсутності заяви про поновлення пропущеного строку звернення, або якщо наведені в такій заяві підстави визнаються судом неповажними, суд залишає таку позовну заяву без розгляду, не розглядаючи справу по суті позовних вимог.

Обов`язок доведення обставин, з якими пов`язується поважність причин пропуску строків звернення до суду, покладається на особу, яка звернулась із адміністративним позовом.

Аналіз наведених норм вказує на чітку послідовність дій суду під час з`ясування поважності причин пропуску звернення до суду до відкриття провадження у справі. При цьому, ключовим моментом в такому порядку є забезпечення можливості позивачу належним чином обґрунтувати причини пропуску строку, передбаченого ст.122 КАС України. Для цього законодавцем передбачено обов`язкове винесення судом ухвали про залишення позову без руху і надання можливості вказати відповідні підстави для поновлення строку.

Як свідчать матеріали справи, вирішуючи питання на стадії відкриття провадження у даній справі, суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ДМС України із порушенням вимог ст. 122 КАС України, а саме з пропуском строку звернення до адміністративного суду, зазначивши при цьому неповажні підстави для поновлення такого строку.

За вказаного, позовну заяву ОСОБА_1 було залишено без руху ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 02.08.2022р.

На виконання вказаної ухвали Одеського окружного адміністративного суду, з метою усунення недоліків позовної заяви, позивач 26.08.2022р. подав до Одеського окружного адміністративного суду заяву про усунення недоліків та про поновлення строку на подання цього позову.

В свою чергу, повертаючи позов на підставі ч.2 ст. 123 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вищезазначеної ухвали від 02.08.2022р.. позивачем 26.08.2022р. до суду надано заяву про поновлення пропущеного строку звернення до суду, в обґрунтування якої наведено ідентичні обставини, оцінка яким надана в ухвалі судді від 02.08.2022р. Відтак, позивачем повторно наведено підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду, які вже визнані судом неповажними.

Отже, підставою для прийняття оскаржуваної ухвали суду першої інстанції стало саме порушення позивачем строку звернення до суду з такими позовними вимогами без зазначення поважних причин пропуску такого строку.

Надаючи оцінку обґрунтованості висновку суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду виходить з наступного.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Частина 2 статті 55 Конституції України гарантує кожному право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Аналогічні за змістом положення ч. 1 ст. 5 КАС України, якою визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду за захистом, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Згідно із ч. 1 ст. 118 КАС України, процесуальні строки це встановлені законом або судом строки, у межах яких вчиняються процесуальні дії. Процесуальні строки встановлюються законом, а якщо такі строки законом не визначені встановлюються судом.

Як встановлено ч.2 ст. 122 КАС України, для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Наслідки пропущення строків звернення до адміністративного суду встановлені ст. 123 КАС України, частинами 1 та 2 якої встановлено, що у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Таким чином, у разі неподання особою в зазначений строк позову або якщо вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

Слід також зазначити, що для визначення початку перебігу строку для звернення до суду необхідно встановити час коли позивач дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, свобод та інтересів. Позивачу недостатньо лише послатись на необізнаність про порушення його прав, свобод та інтересів; при зверненні до суду він повинен довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого права й саме із цієї причини не звернувся за його захистом до суду протягом шести місяців від дати порушення його прав, свобод чи інтересів чи в інший визначений законом строк звернення до суду. В той же час, триваюча пасивна поведінка такої особи не свідчить про дотримання строку звернення до суду з урахуванням наявної у неї можливості знати про стан своїх прав, свобод та інтересів.

Колегія суддів зазначає, що дотримання строку звернення з адміністративним позовом є однією з умов для реалізації права на позов у публічно-правових відносинах. Вона дисциплінує учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, запобігає зловживанням і можливості регулярно погрожувати зверненням до суду, сприяє стабільності діяльності суб`єктів владних повноважень щодо виконання своїх функцій. Відсутність цієї умови приводила б до постійного збереження стану невизначеності у публічно-правових відносинах.

Поновленню підлягають лише порушені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

При цьому, поважними причинами пропуску строку звернення до суду можуть бути визнані ті обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами та труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті надання правової оцінки доводам скаржника, апеляційний суд зауважує, що позивачем у межах даної справи оскаржується рішення Державної міграційної служби України від 02.12.2016р. №611-16, яким скасовано рішення про визнання ОСОБА_1 біженцем.

Як було вірно встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, про прийняте рішення позивач дізнався 22.01.2021 року отримавши повідомлення Управління з питань шукачів захисту та соціальної інтеграції ГУ ДМС України в Одеській області від 30.12.2016р. №481, яким повідомлялось, що на підставі рішення ДМС від 02.12.2016р. №611-16 скасовано наказ Управління у справах національностей та міграції Київської міської державної адміністрації від 05.07.2000 №599 про визнання позивача біженцем (а.с. 4).

Відтак, саме з моменту отримання цього повідомлення розпочався перебіг строку звернення до суду з відповідним позовом.

Висновуючись щодо поважності підстав для поновлення пропущеного строку звернення до суду з позовом про скасування наведеного вище рішення №611-16 від 02.12.2016р. про які зазначав позивач у своїх заявах, поданих до суду першої інстанції та про які вказує у апеляційній скарзі, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції зроблено правильний висновок про те, що позивачем пропущено строк звернення до суду з причин, які виникли з волі позивача, а отже є неповажними. Жодних належних та допустимих доказів поважності причин пропуску строку звернення до адміністративного суду, які б унеможливлювали і не залежали від волі позивача своєчасно звернутись за судовим захистом позивачем не надано.

Посилання позивача на те, що останній через запровадження карантинних обмежень на території України був позбавлений можливості реалізувати своє право на захист, колегія суддів вважає необґрунтованим з огляду на наступне.

Згідно з набранням чинності Законом від 18.06.2020 № 731-IX «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо перебігу процесуальних строків під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19)» питання поновлення процесуальних строків згідно КАСУ під час дії карантину вирішується наступним чином - сторона, яка їх пропустить має право на поновлення, але за умови доведення поважності причин такого пропуску та доведення факту того, що це трапилося саме через карантинні обмеження.

Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що згідно із п. 3 Розділу VI "Прикінцеві положення" КАС України (в редакції, яка діє на момент, коли позивач дізнався про порушення свого права) під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), суд за заявою учасників справи та осіб, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цим Кодексом), поновлює процесуальні строки, встановлені нормами цього Кодексу, якщо визнає причини їх пропуску поважними і такими, що зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином. Суд може поновити відповідний строк як до, так і після його закінчення.

Суд за заявою особи продовжує процесуальний строк, встановлений судом, якщо неможливість вчинення відповідної процесуальної дії у визначений строк зумовлена обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Зміни у наведені положення адміністративного процесуального законодавства внесені Законом України від 18.06.2020 року №731-IX, відповідно до п. 2 Розділу ІІ якого процесуальні строки, які були продовжені, зокрема, відповідно до пункту 3 розділу VI "Прикінцеві положення" Кодексу адміністративного судочинства України в редакції Закону України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)" N 540-IX від 30 березня 2020 року, закінчуються через 20 днів після набрання чинності цим Законом. Протягом цього 20-денного строку учасники справи та особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, інтереси та (або) обов`язки (у разі наявності у них права на вчинення відповідних процесуальних дій, передбачених цими кодексами), мають право на продовження процесуальних строків з підстав, встановлених цим Законом.

Вказаний Закон України від 18.06.2020 року №731-IX опубліковано 16.07.2020 року у виданнях «Голос України» за №119-120 та «Урядовий кур`єр» за №135 та набрав чинності 17.07.2020 року, а отже передбачений Законом 20-денний строк завершується 06.08.2020 року.

Враховуючи зазначені приписи Кодексу адміністративного судочинства України та Закону України №731-IX від 18.06.2020 року, на момент закінчення строку на звернення до суду з позовом, такий строк може бути продовжено за клопотанням особи, яка звернулась до апеляційного суду із скаргою, водночас навівши причини неможливості вчинити певні процесуальні дії у визначений строк, що були зумовлені обмеженнями, впровадженими у зв`язку з карантином.

Однак, як встановлено колегією суддів, позивачем не зазначено жодних ґрунтовних причин, зумовлених обмеженнями впровадженими карантином, що посприяли неможливості своєчасно подати цей адміністративний позовом, або виправдовували б такий тривалий пропуск строку звернення до суду з даним позовом.

Посилання скаржника на те, що він не володіє українською мовою та не знає законодавства українського апеляційний суд відхиляє за необґрунтованістю, оскільки це не є непереборною обставиною, яка пов`язана з дійсними істотними труднощами у реалізації права звернення до суду. З викладених підстав також оцінюються критично й посилання апелянта на народження у нього дитини та необхідність у зв`язку із чим тривалий час допомагати матері дитини.

Будь-яких доказів, які б підтверджували факт своєчасного звернення позивача, зокрема до органів ДМС, за отриманням безоплатної юридичної допомоги та/або перекладача позивач не надав.

Колегія суддів оцінює критично посилання позивача у заяві від 28.07.2022р. направленій до суду першої інстанції, ОСОБА_1 про те, що у квітні 2022 року звертався до юристів за консультацією, тільки після чого й дізнався про зміст оскаржуваного ним рішення, адже як було зазначено вище, повідомлення про прийняття ДМС України оскаржуваного рішення отримано позивачем 22.01.2021р. та саме з цієї дати позивач дізнався про порушення своїх прав. В свою чергу не обізнаність у законодавстві не звільняє особу від дотримання вимог такого законодавства.

За вказаного, у суду першої інстанції були відсутні правові підстави для оновлення пропущеного позивачем строку звернення до суду з позовними вимогами про скасування рішення ДМС України від 02.12.2016р. №611-16.

Доводи апеляційної скарги не можна визнати поважними та достатніми для поновлення пропущеного строку.

Відповідно до пункту 9 частини 4 статті 169 Кодексу адміністративного судочинства України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

Встановлені обставини спростовують доводи апеляційної скарги про невідповідність ухвали суду першої інстанції нормам матеріального та процесуального права, а тому апеляційний суд не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

З огляду на встановлене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції правильно встановив фактичні обставини справи та у відповідності до норм КАС України повернув позовну заяву позивачу, оскільки останній не виконав вимоги ухвали суду від 02.08.2022р. про залишення позовної зави без руху, а саме не подав клопотання про поновлення строку звернення до суду з обґрунтуванням поважності причин пропуску такого строку. Судом не встановлено наявності поважних причин.

Статтею 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст.322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України» ) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень та враховує, що міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та ухвалено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає вказану апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 року у даній справі - без змін.

Керуючись ст. ст. 241-243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 02 вересня 2022 року у справі №420/10443/22 - залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів.

Головуючий суддя Танасогло Т.М.
Судді Бітов А.І. Градовський Ю.М.