Справа № 440/9151/22
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. ПолтаваСправа № 440/9151/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Сич С.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

21 жовтня 2022 року ОСОБА_1 (надалі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області (надалі - відповідач, УСЗН Миргородської міської ради), у якій просить визнати протиправними дії Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради щодо відмови ОСОБА_1 у продовженні дії посвідчення "Особи з інвалідністю внаслідок війни" та зобов`язати Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради продовжити ОСОБА_1 дію посвідчення "Особи з інвалідністю внаслідок війни" безтерміново.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідачем безпідставно відмовлено позивачу у продовженні дії посвідчення "Особи з інвалідністю внаслідок війни" на підставі поданих документів, хоча позивач, будучи військовослужбовцем діючої армії, отримав травму, яка пов`язана з виконанням обов`язків військової служби та пов`язана з проходженням військової служби, що підтверджується довідкою до акту огляду медико - соціальною експертною комісією серії 12 ААВ № 471554 від 15.09.2022, довідкою командира військової частини НОМЕР_1 № 443 від 25.09.2009 та протоколом № 1749 від 21.06.2018 засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузій, травм, каліцтв. ОСОБА_1 вважає, що має право на отримання посвідчення "Особи з інвалідністю внаслідок війни" безтерміново, а дії відповідача порушують його права та законні інтереси.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 25 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), витребувано докази від відповідача.
26 грудня 2022 року до суду надійшов відзив Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області на позовну заяву /а.с. 48-52/, у якому представник відповідача просить відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на те, що однією з підстав для отримання статусу особи з інвалідністю внаслідок війни є довідка медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності, в якій чітко повинно бути вказано, що причина настання інвалідності пов`язана з пораненням, контузією, каліцтвом або захворюванням, одержаним під час захисту Батьківщини; з перебуванням на фронті в інший період; з ліквідацією наслідків аварії на ЧАЕС. У довідці з акту огляду медико-соціальної комісії серії 12 ААВ № 471554 від 15.09.2022 вказано, що причиною інвалідності позивача є травма, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Вказує, що позивач не надав жодних доказів та документів, які б підтверджували перебування ОСОБА_1 на фронті та отримання ним травми, пов`язаної з перебуванням на фронті, тому відповідач вважає, що підстави для видачі позивачу посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни відсутні.
26 грудня 2022 року до суду надійшла заява Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області про поновлення процесуального строку для подання відзиву на позовну заяву /а.с. 46-47/.
Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 26 грудня 2022 року продовжено процесуальний строк для подання відповідачем Управлінням соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області відзиву на позовну заяву та приєднано до матеріалів справи відзив Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області на позовну заяву у справі №440/9151/22.
Справу розглянуто судом за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).
Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось на підставі частини 4 статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України.
Дослідивши письмові докази і письмові пояснення сторін, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступні обставини та спірні правовідносини.
У довідці командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2009, копія якої додана до позову /а.с. 12/, зазначено, що майор ОСОБА_1 21 вересня 2009 року отримав травму під час перевірки несення бойового чергування на КП, спускаючись по сходах оступився, підвернув ногу та впав на спину.
У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню зв`язку захворювань поранень, контузій, травм, каліцтв від 21.06.2018 №1749 вказано, що ТРАВМА, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби; ТРАВМА, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби /а.с. 13/.
19.09.2019 Управлінням соціального захисту населення Миргородської міської ради видано ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_2 , дійсне до 01.09.2022, відповідно до якого позивач є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни /а.с. 9/.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ №471554 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами повторного огляду 15.09.2022 позивачу встановлена друга група інвалідності з 31.08.2022, травма, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Група інвалідності встановлена безтерміново /а.с. 11/.
ОСОБА_1 звернувся до відповідача з заявою (вх. №1114/01-10 від 20.09.2022) про продовження дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни /а.с. 24, зворот а.с. 33/.
Листом Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради від 21.09.2022 №2129/01-12 позивача повідомлено, що продовження дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни можливе лише в разі підтвердження ним факту отримання поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержане під час перебування на фронті або в період проходження військової служби (в тому числі й на території інших держав) під час воєнних дій та конфліктів /а.с. 10/.
Вважаючи протиправними дії Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради щодо відмови у продовженні дії посвідчення "Особи з інвалідністю внаслідок війни", позивач звернувся до суду з позовом у цій справі.
Надаючи правову оцінку спірним відносинам та відповідним доводам сторін, суд виходить з такого.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Спеціальним законом, який визначає правовий статус ветеранів війни, забезпечення створення належних умов для їх життєзабезпечення, сприяння формуванню в суспільстві шанобливого ставлення до них є Закон України «Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту» від 22.10.1993 №3551-XII (далі також - Закон №3551, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).
Частиною 1 статті 2 Закону № 3551 передбачено, що законодавство України про статус ветеранів війни та їх соціальні гарантії складається з цього Закону та інших актів законодавства України.
Статтею 4 Закону № 3551 визначено, що ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни визначається Положенням про порядок видачі посвідчень і нагрудних знаків ветеранам війни, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.05.1994 № 302 (надалі - Порядок № 302, у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
Відповідно до пункту 2 Положення № 302, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) ветеранів війни, членів сімей загиблих (померлих) Захисників чи Захисниць України, на основі якого надаються відповідні пільги і компенсації.
Згідно з абзацом третім пункту 3 Положення №302 особам з інвалідністю внаслідок війни (стаття 7 зазначеного Закону) видаються посвідчення з написом "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" та нагрудний знак "Ветеран війни - особа з інвалідністю внаслідок війни".
Абзацом другим пункту 7 Положення №302 встановлено, що Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни, Посвідчення учасника війни і відповідні нагрудні знаки, Посвідчення члена сім`ї загиблого, Посвідчення члена сім`ї загиблого Захисника чи Захисниці України видаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у м. Києві держадміністрацій, виконавчих органів міських, районних у місті (у разі їх утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення) за місцем реєстрації громадянина.
Відповідно до пункту 10 Положення №302 "Посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни" видається на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про групу та причину інвалідності.
Особам з інвалідністю внаслідок війни, у яких групу інвалідності встановлено без терміну перегляду, видаються безтермінові посвідчення, іншим - на період встановлення групи інвалідності. У разі продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності в посвідчення (на правій внутрішній стороні) вклеюється новий бланк, до якого вносяться відповідні записи. Записи в бланку завіряються відповідно до пункту 8 цього Положення.
Таким чином, посвідчення є документом, що підтверджує статус ветеранів війни та інших осіб, на яких поширюється чинність Закону України "Про статус ветеранів війни, гарантії їх соціального захисту", тому у разі закінчення терміну дії посвідчення та продовження медико-соціальною експертною комісією терміну чи зміни групи інвалідності, вклеюванню нового бланку із відповідними записами, передує встановлення, чи особа має право на статус ветерана війни.
Матеріалами справи підтверджено, що 19.09.2019 Управлінням соціального захисту населення Миргородської міської ради було видано ОСОБА_1 посвідчення серії НОМЕР_2 , з терміном дії до 01.09.2022, відповідно до якого позивач є особою з інвалідністю другої групи і має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни /а.с. 9/.
Тобто на час звернення із заявою про продовження терміну дії посвідчення (20.09.2022), дія зазначеного вище посвідчення серії НОМЕР_2 закінчилася, тому вклеюванню нового бланку із відповідними записами чи видачі нового посвідчення має передувати встановлення, чи позивач має право на статус ветерана війни.
За приписами частин 1, 2 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Проходження військової служби здійснюється, зокрема, громадянами України - у добровільному порядку (за контрактом) або за призовом.
Згідно з частиною 3 статті 2 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" громадяни України, іноземці та особи без громадянства, які проходять військову службу, є військовослужбовцями.
Таким чином, ОСОБА_1 на час отримання травми мав статус військовослужбовця та проходив військову службу.
Відповідно до статті 4 Закону №3551 ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав. До ветеранів війни належать: учасники бойових дій, особи з інвалідністю внаслідок війни, учасники війни.
Статтею 7 Закону №3551 визначено осіб, які належать до осіб з інвалідністю внаслідок війни.
Відповідно до частини 1 статті 7 Закону №3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать особи з числа військовослужбовців діючої армії та флоту, партизанів, підпільників, працівників, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва, захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання обов`язків військової служби (службових обов`язків) чи пов`язаних з перебуванням на фронті, у партизанських загонах і з`єднаннях, підпільних організаціях і групах та інших формуваннях, визнаних такими законодавством України, в районі воєнних дій, на прифронтових дільницях залізниць, на спорудженні оборонних рубежів, військово-морських баз та аеродромів у період громадянської та Другої світової воєн або з участю в бойових діях у мирний час.
Згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
Зважаючи на наведене, згідно з пунктом 1 частини 2 статті 7 Закону №3551 для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» підлягає встановленню те, що, по-перше: особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа військовослужбовців, осіб вільнонайманого складу, та, по-друге: такі особи стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
За приписами пункту 2 частини 2 статті 7 Закону №3551 до осіб з інвалідністю внаслідок війни належать також особи з інвалідністю з числа: осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, які стали особами з інвалідністю внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 7 Закону №3551 для визначення права на встановлення статусу «особа з інвалідністю внаслідок війни» підлягає встановленню те, що, по-перше, особа, яка претендує на встановлення такого статусу, є особою з числа осіб начальницького і рядового складу органів Міністерства внутрішніх справ і органів Комітету державної безпеки колишнього Союзу РСР, Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України та інших військових формувань, та, по-друге, те, що такій особі встановлено інвалідність внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час виконання службових обов`язків, ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, участі у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, інших уражень ядерними матеріалами.
Віднесення особи до особи з інвалідністю внаслідок війни відповідно до статті 7 Закону №3551 безпосередньо пов`язане з визначенням самого поняття «ветеран війни», яке міститься у статті 4 цього Закону, згідно з частиною першою якої ветеранами війни є особи, які брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Зважаючи на викладене, визначальною ознакою категорії осіб, які відносяться до «осіб з інвалідністю внаслідок війни», є те, що такі особи безпосередньо брали участь у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
У постанові Верховного Суду від 30.09.2021 у справі №824/32/19-а викладено висновок щодо застосування наведених вище норм права, що для надання особі статусу інваліда війни у відповідності до вимог наведених норм необхідним є існування наступних умов - отримання військовослужбовцем інвалідності внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, що були одержані під час захисту Батьківщини та/або виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті, а також з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами.
У довідці командира військової частини НОМЕР_1 від 25.09.2009, копія якої додана до позову /а.с. 12/, зазначено, що майор ОСОБА_1 21 вересня 2009 року отримав травму під час перевірки несення бойового чергування на КП, спускаючись по сходах оступився, підвернув ногу та впав на спину.
У витязі з протоколу засідання Центральної військово-лікарської комісії по встановленню зв`язку захворювань поранень, контузій, травм, каліцтв від 21.06.2018 №1749 вказано, що отримана позивачем 21.09.2009 ТРАВМА, ТАК, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби; ТРАВМА, ТАК, пов`язана з проходженням військової служби /а.с. 13/.
Отже, травма була отримана позивачем 21.09.2009, а не під час війни та не під час перебування на фронті.
Доказів того, що позивач отримав травму 21.09.2009 як військовослужбовець саме діючої армії та флоту до суду не надано.
Згідно з довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією Серії 12 ААВ №471554 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатами повторного огляду 15.09.2022 позивачу встановлена друга група інвалідності з 31.08.2022, ТРАВМА, так пов`язана з виконанням обов`язків військової служби. Група інвалідності встановлена безтерміново /а.с. 11/.
Отже, позивач став інвалідом другої групи внаслідок травми, отриманої 21.09.2009, пов`язаної з виконанням обов`язків військової служби, а не в складі діючої армії та флоту, а також не внаслідок поранення, контузії, каліцтва або захворювання, одержаних під час захисту Батьківщини, виконання інших обов`язків військової служби, пов`язаних з перебуванням на фронті в інші періоди, з ліквідацією наслідків Чорнобильської катастрофи, ядерних аварій, ядерних випробувань, з участю у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, іншим ураженням ядерними матеріалами. Травма, яку отримав позивач та внаслідок якої встановлено інвалідність, не пов`язана із участю позивача у захисті Батьківщини чи в бойових діях на території інших держав.
Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для встановлення позивачу статусу особи з інвалідністю внаслідок війни та видачі посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни.
Аналогічні висновки щодо застосування норм права викладені у постановах Верховного Суду від 02.04.2021 у справі №0540/9350/18-а, від 30.09.2019 у справі №824/32/19-а, від 18.11.2020 у справі №1140/2362/18, які підлягають обов`язковому врахуванню судом першої інстанції відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, згідно якої при виборі і застосуванні норми права до спірних відносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Отже, за відсутності підстав для встановлення позивачу статусу ветерана війни у відповідача відсутні підстави для видачі ОСОБА_1 посвідчення на підтвердження такого статусу.
Зважаючи на помилкове присвоєння позивачу статусу інваліда війни, неможливо стверджувати, що позбавлення цього права свідчить про втручання у права позивача на певні соціальні гарантії, адже на надання такого права позивач не міг та не повинен був розраховувати. Крім того, термін дії посвідчення, виданого позивачу закінчився 01.09.2022, а для вирішення питання щодо продовження терміну дії посвідчення після 01.09.2022, яке (посвідчення) є документом, що підтверджує відповідний статус, у відповідача наявний обов`язок встановити, чи має особа право на отримання такого статусу.
Підсумовуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відмова Управління соціального захисту населення Миргордської міської ради у продовженні ОСОБА_1 дії посвідчення особи з інвалідністю внаслідок війни ґрунтується на вимогах Закону, підстави для визнання оскаржуваних дій відповідача протиправними відсутні.
Таким чином, позовні вимоги ОСОБА_1 необґрунтовані та задоволенню не підлягають.
У зв`язку з відмовою у задоволенні адміністративного позову підстави для розподілу судових витрат відсутні.
На підставі викладеного, керуючись статтями 2, 7, 9, 77, 139, 229, 243-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, -
В И Р І Ш И В:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_3 ) до Управління соціального захисту населення Миргородської міської ради Полтавської області (вул. Гоголя, 92, м. Миргород, Полтавська область, 37600, ідентифікаційний код 25167057) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.
Апеляційна скарга на дане рішення може бути подана протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.С. Сич