Справа № 580/5086/22
Суддя: Анжеліка БАБИЧ
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
26 грудня 2022 року справа № 580/5086/22
м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд одноособово у складі головуючої судді Бабич А.М., розглянувши у порядку спрощеного письмового провадження в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства оборони України про визнання протиправним і скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

УСТАНОВИВ:

24.10.2022 у Черкаський окружний адміністративний суд надійшов позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) (далі позивач) до Міністерства оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ) (далі відповідач) про:

визнання протиправним і скасування рішення відповідача з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби, оформленого протоколом від 03.02.2022 №18 щодо відмови йому у призначенні одноразової грошової допомоги;

зобов`язання відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Обґрунтовуючи зазначив, що відповідач прийняв оскаржуване рішення у зв`язку з тим, що групу інвалідності позивачу змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності. Отже, відсутнє право на отримання одноразової грошової допомоги. Позивач вважає, що спірне рішення не відповідає нормам чинного законодавства, оскільки він не використав своє право на отримання вказаної допомоги. Тому звернувся до суду. Посилався на висновки Верховного суду у постанові від 13.04.2022 у справі №240/12378/19.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи здійснювати на виконання ст.12 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Також ухвалою суд встановив відповідачу строк, тривалістю 15 днів з дня отримання копії ухвали, для надання відзиву та доказів на позовну заяву. Згідно з даними рекомендованих повідомлень вказану ухвалу позивач отримав 03.11.2020, відповідачі 02.11.2020.

Ухвалою суду від 26.11.2020 частково задоволено заяву позивача (вх.№32508/20) про витребування документів. Зобов`язано відповідачів надати за наявності суду засвідчену копію рішення про відмову позивачу виплатити одноразову грошову допомогу, передбачену постановою Кабінету Міністрів України від 25.12.2013 №975. Вказану ухвалу відповідач отримав 01.11.2022, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа в його електронний кабінет.

Відповідач правом подати відзив не скористався, про причини суд не повідомив.

Всі подані сторонами документи долучені до матеріалів адміністративної справи.

Оскільки обґрунтованих клопотань від учасників спору про розгляд справи у судовому засіданні з їх викликом суду не надійшло, зважаючи на відсутність необхідності призначити у справі експертизу або викликати та допитати свідків, суд дійшов висновку розглянути справу без виклику сторін у судове засідання за наявними письмовими доказами.

Оцінивши доводи сторін, дослідивши письмові докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке.

Позивач з 1981 року проходив військову службу, що підтверджується військовим квитком та послужним списком. З 1989 року до 1994 року позивач проходив військову службу у військовій частині, дислокація якої знаходилась у 30-ти кілометровій зоні навколо Чорнобильської АЕС, особовий склад частини, в т.ч. позивач залучався до ліквідації наслідків аварії на атомній електростанції.

Відповідно до наказу Коандувача Південь від 18.05.2004 №59-п позивача звільнено із Збройних сил України та на підставі наказу командира Військової частини НОМЕР_2 (по стройовій частині) від 27.07.2004 №117 виключено зі списків особового складу частини та направлено на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Витягом з протоколу засідання Центальної військово-лікарської комісії по встановленню причинниго зв`язку від 16.05.2007 №357 підтверджується, що отримані позивачем захворювання, так, пов`язані з виконання обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

13.07.2009 Спеціалізованою радіологічною МСЕК Комунального закладу Черкаський обласнийй центр МСЕК позивачу з 08.07.2009 встановлена ІІІ група інвалідності, пов`язана з виконанням обов`язків військової служби по ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою серії НОМЕР_3 .

18.07.2012 Спеціалізована радіологічна МСЕК Комунального закладу Черкаський обласний центр МСЕК позивачу повторно встановила ІІІ групу інвалідності. Причиною зазначено захворювання, пов`язане з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою серії НОМЕР_4 .

15.12.2021 Черкаською обласною спеціалізованою медико-соціальною експертною комісією №1 позивачу 07.12.2021 встановлена ІІ група інвалідності. Причина інвалідності захворювання пов`язана з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААВ №358096.

Посвідченням від 10.01.2022 серії НОМЕР_5 підтверджується, що позивач є інвалідом ІІ групи та має право на пільги, встановлені законодавством України для ветеранів війни - інвалідів війни.

У січні 2022 року позивач звернувся до відповідача заявою про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`язку зі встановленням 2 групи інвалідності, пов`язаної із виконанням службових обов`язків з ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС. До заяви додав копії: паспорта та РНОКПП, довідку з банку з платіжними реквізитами, копії виписок із акту огляду МСЕК, копію витягу з протоколу ЦВЛК, копію військового квитка, копію витягу з наказу про звільнення, копію посвідчення інваліда війни, довідку з Управління праці та соціального захисту населення.

Витягом з протоколу засідання комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум від 03.02.2022 №18 підтверджується, що комісія розглянула подані позивачем документи та дійшла висновку про відмову в призначенні йому одноразової грошової допомоги. Зазначено, що заявник звільнений з військової служби до набуття чинності Закону України від 04.04.2006 №3597 «Про внесення змін до Закону України «Про загальний військовий обов`язок і військову службу», яким запроваджено виплату одноразової грошової допомоги, а інвалідність встановлена до 01.01.2014, тобто до набуття чинності нової редакції ст.16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», він не має права на одержання одноразової грошової допомоги. Аналогічна правова позиція наведена в постановах Верховного Суду від 21.08.2019 у справі №806/2187/18, від 15.07.2020 у справі №240/10153/19, від 02.12.2020 у справі №1.380.2019.00695 (судове провадження №К/9901/15869/20), від 21.07.2020 №1488/0/58-20, від 24.03.2021 у справі №826/6671/16. Заявнику групу інвалідності змінено понад дворічний термін після встановлення первинної групи інвалідності (далі спірне рішення).

Тому позивач звернувся до суду.

Суд врахував, що відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України.

Стаття 46 Конституції України визначає, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Частиною 5 ст.17 Конституції України передбачено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.

Відповідно до ст.41 Закону України від 25.03.1992 №2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» Виплата одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори, та резервістів під час виконання ними обов`язків служби у військовому резерві здійснюється в порядку і на умовах, встановлених Законом України "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей".
Статтею 16 Закону України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-XII) передбачено, що одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві (далі - одноразова грошова допомога), - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.

Згідно з п.4 ч.2 ст.16 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі встановлення військовослужбовцю (крім військовослужбовців строкової служби) інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок причин, зазначених у цьому підпункті.

Відповідно до п.б ч.1 ст.162 Закону №2011-XII одноразова грошова допомога призначається і виплачується у розмірі 400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності I групи, 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності II групи, 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, - у разі встановлення військовослужбовцю інвалідності III групи (підпункт 4 пункту 2 статті 16 цього Закону).

Вперше порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги запроваджений з 01.01.2014 шляхом доповнення Закону №2011-XII статтею 16-3 (в редакції Закону України від 04.07.2012 № 5040-VI «Про внесення змін до деяких законів України з питань соціального захисту військовослужбовців» ( далі - Закон №5040-VI).

Відповідно до ч.4 наведеної норми якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному або резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено вищу групу інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
З метою реалізації ст.163 Закону №2011-XII Кабінет Міністрів України затвердив Порядок призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, який набрав чинності з 24.01.2014 (далі - Порядок №975).

Згідно з підп.1 п.6 Порядку № 975 одноразова грошова допомога призначається і виплачується: військовослужбовцю (крім військовослужбовця строкової служби), інвалідність якого настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого ним під час виконання обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби, чи встановлення інвалідності особі після її звільнення з військової служби внаслідок зазначених причин, у розмірі:

400-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності I групи;

300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності II групи;

250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому вперше встановлено інвалідність, - у разі встановлення інвалідності III групи;

Відповідно до п.12 Порядку №975 призначення і виплата одноразової грошової допомоги військовослужбовцям, військовозобов`язаним та резервістам, яких призвано на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, здійснюється Міноборони, іншими центральними органами виконавчої влади, що здійснюють керівництво військовими формуваннями та правоохоронними органами, та іншими органами державної влади, військовими формуваннями та правоохоронними органами, в яких передбачено проходження військової служби військовослужбовцями, навчальних (або перевірочних) та спеціальних зборів - військовозобов`язаними, проходження служби у військовому резерві - резервістами (далі - розпорядник бюджетних коштів).

Пунктом 13 Порядку №975 передбачено, що керівник уповноваженого органу подає у 15-денний строк з дня реєстрації всіх документів розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати одноразової грошової допомоги, до якого додаються документи, зазначені в пунктах 10 і 11 цього Порядку.

Розпорядник бюджетних коштів приймає у місячний строк після надходження зазначених документів рішення про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги і надсилає його разом з документами уповноваженому органові для видання наказу про виплату такої допомоги особам, які звернулися за нею, або у разі відмови для письмового повідомлення заявника із зазначенням мотивів відмови.

Отже, розгляд заяви і доданих до неї документів, поданих військовослужбовцем для призначення і виплати одноразової грошової допомоги, повинен закінчуватись прийняттям компетентним на те органом відповідного рішення (про призначення або відмову у призначенні одноразової грошової допомоги).

Відповідно до п.3 Порядку №975 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності є дата, що зазначена у довідці медико-соціальної експертної комісії.
Згідно з п.8 Порядку №975 якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми.
Отже, обмеження дворічним строком, протягом якого зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності є підставою для виплати одноразової грошової допомоги, введені з 01.01.2014. Тому положення частини четвертої статті 163 Закону №2011-XII застосовується до правовідносин, що виникли після набрання ним чинності, тобто після 01.01.2014.

Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 №1774-VIII (набрав чинності з 01.01.2017) ч.4 ст.163 Закону №2011-XII доповнено абзацом 2 такого змісту: «У разі зміни групи інвалідності, її причини або ступеня втрати працездатності понад дворічний термін після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги у зв`язку із змінами, що відбулися, не здійснюється».

Отже, у разі якщо інвалідність особі вперше встановлена до 01.01.2014, а зміна групи інвалідності, її причин або ступеня втрати працездатності відбулись після січня 2014 року, то обмеження строком до таких правовідносин не застосовується. Вказана правова позиція зазначена Верховним Судом (далі ВС) у постановах: від 22.08.2019 у справі №806/2180/18, від 30.10.2019 у справі 806/815/16, та від 13.04.2022 у справі №240/12378/19.

Так, ВС в постанові від 13.04.2022 у справі №240/12378/19 щодо подібних правовідносин, проаналізувавши норми Порядку №975, для усунення розбіжностей у тлумаченні пункту 4 статті 163 Закону №2011-XII, дійшов висновку:

«…36. Приписами пункту 8 Порядку № 975 врегульовано, що якщо протягом двох років військовослужбовцю, військовозобов`язаному та резервісту після первинного встановлення інвалідності або ступеня втрати працездатності без встановлення інвалідності під час повторного огляду буде встановлено згідно з рішенням медико-соціальної експертної комісії вищу групу чи іншу причину інвалідності або більший відсоток втрати працездатності, що дає їм право на отримання одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, виплата провадиться з урахуванням раніше виплаченої суми. У разі повторного встановлення (зміни) групи інвалідності, причин її виникнення або ступеня втрати працездатності понад дворічний строк після первинного встановлення інвалідності виплата одноразової грошової допомоги не здійснюється.
37. Аналіз наведених норм права дає змогу стверджувати, що наведений дворічний строк застосовується до правовідносин пов`язаних з отриманням одноразової грошової допомоги в більшому розмірі, з урахуванням раніше виплаченої суми, за умови якщо у зазначений строк особа з інвалідністю (з втратою працездатності), скориставшись своїм правом на отримання допомоги, набула право на отримання відповідної допомоги у більшому розмірі. Тобто обов`язковою умовою для застосування зазначеної норми (чинної на час виникнення спірних правовідносин і вирішення справи у судах першої та апеляційної інстанцій) є отримання особою грошової допомоги і повторне звернення за отриманням доплати.
38. Поряд з цим, у цій справі спір між сторонами виник не щодо доплати грошової допомоги, а щодо отримання одноразової грошової допомоги вперше.
39. Судами попередніх інстанцій встановлено, та не заперечується відповідачем, що позивач при первинному встановленні ІІІ групи інвалідності не звертався із заявою про отримання одноразової грошової допомоги, та не отримував ніяких коштів. Доводів щодо відсутності у позивача права на отримання грошової допомоги взагалі (не через порушення встановлених строків) ані спірне рішення відповідача, ані заперечення, подані відповідачем під час розгляду цієї справи у суді, не містять.
40. Враховуючи наведене, Суд погоджується з висновками суду першої інстанції що позивачем право на отримання одноразової грошової допомоги не використано, тому, ОСОБА_1 має право на отримання вказаної допомоги за результатами огляду МСЕК.
41. Застосування судом апеляційної інстанції висновків, викладених у постанові Верховного Суду від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19, є помилковим, оскільки правовідносини у зазначеній справі виникли за інших фактичних обставин.».
Отже, ВС відступив від висновків, які викладені раніше ВС, зокрема в постанові від 15.07.2020 у справі № 240/10153/19, на яку посилався відповідач у спірному рішенні.

Відповідно до ч.5 ст.242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Тому для вирішення спору суд застосував вказану позицію Верховного Суду у справі №№240/12378/19.

Оскільки вперше ІІІ групу інвалідності, що настала внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, позивачу встановлено з 08.07.2009, а 07.12.2021 позивачу встановлено ІІ групу інвалідності без зміни її причин, та він відсутні належні, достовірні та достатні докази отримання ним одноразової грошової допомоги раніше, підстави відмови у призначені одноразової грошової допомоги, викладені у спірному рішенні відповідача, щодо порушення строків, встановлених ч.4 ст.163 Закону №2011-XII та п.8 Порядку №975, є не обґрунтованими. Позивач має право на отримання спірної допомоги.

Зважаючи, що у заявлених спірних правовідносинах за результатами розгляду заяви позивача про виплату йому одноразової грошової допомоги у зв`яззку з інвалідністю, пов`язаною з ЛНА на ЧАЕС відповідач прийняв рішення, оформлене протоколом від 03.02.2022 №18 про відмову у призначені позивачу одноразової грошової допомоги з підстав, що не узгоджуються зі вказаними вище нормами та висновками ВС, таке рішення безпосередньо порушує заявлене право позивача. Тому суд дійшов висновку, що належним способом відновлення порушених прав є визнання його протиправним і скасування.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.5 КАС України способом захисту прав особи від протиправної бездіяльності суб`єкта владних повноважень є визнання її протиправною та зобов`язання вчинити певні дії. Тобто дії, які він повинен вчинити за законом.

Згідно з абз. 2 ч.4 ст.245 КАС України у випадку, якщо прийняття рішення на користь позивача передбачає право суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд, суд зобов`язує суб`єкта владних повноважень вирішити питання, щодо якого звернувся позивач, з урахуванням його правової оцінки, наданої судом у рішенні.

Для забезпечення виконання завдання адміністративного суду, вказаного у ст.2 КАС України щодо ефективного способу повного судового захисту порушеного права позивача є зобов`язання відповідача призначити та виплатити йому одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року у зв`язку із встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

Частиною 2 ст.77 КАС України встановлено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У заявлених спірних правовідносинах відповідач не довів, що діяв з дотримання вимог щодо порядку, строку, способу та меж, визначених законом. Тому позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Зважаючи на відсутність доказів понесення позивачем судових витрат зі сплати судового збору за звернення з позовною заявою до адміністративного суду, відсутні підстави для їх розподілу відповідно до ст.139 КАС України.

Керуючись ст.ст. 2-20, 72-78, 132-139, 241-246, 255, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. Задовольнити повністю адміністративний позов ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ).

Визнати протиправним і скасувати рішення комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті), каліцтва або інвалідності військовослужбовців та інвалідності осіб, звільнених з військової служби ( АДРЕСА_2 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ), оформлене протоколом від 03.02.2022 №18 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні одноразової грошової допомоги.

Зобов`язати Міністерство оборони України (03168, місто Київ, проспект Повітрофлотський, 6; ) призначити та виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) одноразову грошову допомогу у розмірі 300-кратного прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня календарного року, у зв`язку зі встановленням ІІ групи інвалідності внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням обов`язків військової служби з ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС.

2. Судові витрати розподілу не підлягають.

3. Копію рішення направити учасникам справи.

4. Рішення набирає законної сили після закінчення строку на подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом 30 днів з складення повного тексту судового рішення.

Суддя Анжеліка БАБИЧ

Рішення ухвалене, складене у повному обсязі та підписане 26.12.2022.