Справа № 488/1683/22
Суддя: Селіщева Л. І.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД М.МИКОЛАЄВА
Справа № 488/1683/22
Провадження № 2-а/488/26/22 р.
Іменем України
21.12.2022 року м. Миколаїв
Корабельний районний суд м. Миколаєва у складі:
головуючого по справі - судді Селіщевої Л.І.,
при секретарі Варакута Є.Ю.,
розглянувши у спрощеному позовному провадженні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-
в с т а н о в и в :
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до відповідача ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просить скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення № 168/2022 від 21.10.2022 р., винесену начальником ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 .
В обґрунтування свого позову позивач вказав, що даною постановою він був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 210 КУпАП, за якою на нього було накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850 грн.
Постанова мотивована тим, що о 14:00 20 жовтня 2022 року в приміщенні відділення військового обліку бронювання солдатів, сержантів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 було виявлено адміністративне правопорушення, вчинене громадянином ОСОБА_1 , який у 7-денний термін не повідомив про зміну військових облікових даних - суттєве погіршення стану здоров`я з 23.09.2022 року, що є порушенням п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», вимог Постанови КМУ № 921 від 07.12.2016 р.
Позивач не погодився із даною постановою і притягненням його до адміністративної відповідальності та вказав, що він зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , і 08.09.2022 р. він отримав повістку, згідно якої був зобов`язаний з`явитися до відповідача 14.09.2022 р. У вказаний строк він дійсно не з`явився до відповідача з поважних причин, оскільки 13.09.2022 р. був госпіталізований до Міської лікарні №3, де 14.09.2022 р. йому було проведене оперативне лікування. У період з 13.09.22 р. по 22.09.22 р. він перебував на стаціонарному лікуванні, і після виписки він не міг пересуватись без сторонньої допомоги, тому про зміни у стані свого здоров`я він повідомив посадову особу відповідача у телефонному режимі.
Після покращення здоров`я та відновлення працездатності, позивач 20.10.2022 р. з`явився до відповідача та надав документи щодо причин неявки у визначений строк, разом зі своїми поясненнями. Позивач зазначає, що він належним чином виконав свій обов`язок, передбачений п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», тому вважає постанову відповідача протиправною, просить її скасувати та закрити провадження про адміністративне правопорушення.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 31.10.2022 року було відкрито провадження у даній справі, її розгляд був призначений за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.
Копія вказаної ухвали разом із копією позовної заяви та копіями доданих до неї документів надсилалась учасникам справи, відповідно до вимог ст. 174 КАС України. Відповідачу надавався строк для подання відзиву, протягом 15 днів з дня отримання ухвали про відкриття провадження.
Відповідач направив до суду свій відзив, у якому заперечував проти задоволення позову та вказав, що позивач правомірно та обґрунтовано був притягнутий до адміністративної відповідальності при обставинах, що викладені в оскаржуваній ним постанові. Відзив також мотивований тим, що 01.09.2022 р. позивач був направлений на військово-лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом якої 05.09.2022 р. був визнаний придатним до військової служби, після чого отримав повістку на 14.09.2022 р. для направлення до навчального центру в/ч НОМЕР_1 . Однак у вказаний строк - 14.09.2022 р. позивач не з`явився, а при з`ясуванні у телефонному режимі причин неявки, він повідомив, що перебуває у лікарні. Після цього позивач з`явився до відповідача лише 20.10.2022 р., надавши виписний епікріз з Міської лікарні № 3 про перебування на стаціонарному лікуванні з 13.09.2022 р. по 33.09.2022 р., в якій вказано, що він був виписаний за порушення режиму (покинув відділення), визначено явку до лікаря 23.09.2022 р. Відповідач також зазначає, що у 7-денний строк з моменту отримання вказаного епікризу, він його відповідачеві не надав, чим порушив вимоги п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та Постанову КМУ № 921 від 07.12.2016 р.

Сторони у судове засідання не з`явилися, про час та місце судового засідання були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду невідомі.
Згідно ч.4 ст. 229 КАС України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Дослідивши надані сторонами письмові докази та надавши їм відповідну оцінку, суд прийшов до наступного висновку.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням всіх обставин, що мають значення для прийняття рішення безсторонньо; добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом тощо.
Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.
За правилами ч. 5 ст. 160 КАС України право оскаржити рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень мають особи, права, свободи та інтереси яких відповідні рішення, дії чи бездіяльність порушують.
Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Статтею 7 КУпАП визначено, що ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
За змістом ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.
Указом Президента України № 303/2014 від 17.03.2014 р. «Про часткову мобілізацію» оголошено часткову мобілізацію, а особливий період розпочався 18.03.2014р. і триває по теперішній час.
Указами Президента України № 64/2022 та №69/2022 від 24.02.2022 року в Україні введено воєнний стан та оголошено загальну мобілізацію, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти У країни та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань.
Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також визначає загальні засади проходження в Україні військової служби регулює, зокрема, Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ (далі Закон).
Положеннями ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.
Відповідно до ч. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» від 25.03.1992 року № 2232-ХІІ, - призовники, військовозобов`язані, резервісти в разі зміни їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи, посади зобов`язані особисто в семиденний строк повідомити про такі зміни відповідні органи, де вони перебувають на військовому обліку, у тому числі у випадках, визначених Кабінетом Міністрів України, через центри надання адміністративних послуг та інформаційно-телекомунікаційні системи.
Аналогічні положення містяться в абзаці 7 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Додаток 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затв. Постановою КМУ № 921 від 07.12.2016 р.), в якому зазначено, що призовники і військовозобов`язані повинні особисто повідомляти у семиденний строк органам, в яких вони перебувають на військовому обліку, про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я, адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади.
Згідно абзаців 1-3 п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Додаток 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затв. Постановою КМУ № 921 від 07.12.2016 р.), призовники і військозобов`язані повинні:
- перебувати на військовому обліку за місцем проживання у районних (міських) територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язані СБУ - у Центральному управлінні або регіональних органах СБУ), за місцем роботи (навчання) на підприємствах, в установах, організаціях, виконавчих органах сільських, селищних та міських рад, а також у разі тимчасового вибуття за межі України за місцем консульського обліку в дипломатичних установах України;
- прибувати за викликом районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) на збірні пункти, призовні дільниці у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках або розпорядженнях районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ)), для взяття на військовий облік та визначення призначення на воєнний час, оформлення військово-облікових документів, приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних.
Призовники і військовозобов`язані за порушення встановлених пунктами 1 і 2 цього додатка, а також за порушення законодавства про військовий обов`язок і військову службу, про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, умисне псування військово-облікових документів чи втрату їх з необережності, неявку за викликом до районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки (органів СБУ) без поважних причин, за несвоєчасне повідомлення обліковому органу, де перебувають на військовому обліку, даних про зміну їх сімейного стану, стану здоров`я (після тривалого лікування хвороби та (або) хвороби, яка спричинила часткову (повну) втрату працездатності), адреси місця проживання (перебування), освіти, місця роботи і посади притягуються до адміністративної відповідальності у порядку, визначеному Кодексом України про адміністративні правопорушення (п. 3 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Додаток 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затв. Постановою КМУ № 921 від 07.12.2016 р.).
Частиною 1 ст. 210 КУпАП визначено, що порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку - тягне за собою накладення штрафу від тридцяти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Частиною 2 цієї ж статті визначено, що повторне протягом року вчинення порушення, передбаченого частиною першою цієї статті, за яке особу вже було піддано адміністративному стягненню, а також вчинення такого порушення в особливий період - тягнуть за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
Згідно ст. 235 КУпАП територіальні центри комплектування та соціальної підтримки розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення призовниками, військовозобов`язаними, резервістами правил військового обліку, про порушення законодавства про оборону, мобілізаційну підготовку та мобілізацію, про зіпсуття військово-облікових документів чи втрату їх з необережності (статті 210, 210-1, 211 (крім правопорушень, вчинених військовозобов`язаними чи резервістами, які перебувають у запасі Служби безпеки України або Служби зовнішньої розвідки України). Від імені територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право керівники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки.
Як встановлено судом та підтверджується матеріалами справи, позивач був притягнутий до адміністративної відповідальності за вчинення в «особливий» період адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 210 КУпАП, а саме - за те, що, у встановлений законодавством 7-денний строк з 23.09.2022 р. він не повідомив про зміну військово-облікових даних таких, як стан здоров`я, чим порушив вимоги п. 11 ст. 38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», Постанову КМУ № 921 від 07.12.2016 року.
Позивач у позові зазначає, що він повідомив відповідача про зміну стану свого здоров`я у телефонному режимі, оскільки через госпіталізацію до лікарні, стаціонарне лікування та перенесену операцію, а також неможливість без сторонньої допомоги пересуватись, він не міг особисто з`явитись та повідомити відповідача про вказані оставини. Вже після відновлення працездатності, він відразу ж, 20.10.2022 р. з`явився до відповідача разом з поясненнями та підтверджуючими доказами виписним епікрізом з лікарні.
Згідно із ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається із матеріалів справи, позивач 01.09.2022 року був направлений на військово лікарську комісію ІНФОРМАЦІЯ_1 , за результатом проходження якої 05.09.2022 року був визнаний придатним до військової служби, та отримав повістку з вимогою на 14.09.2022 р. з`явитися для відправлення до навчального центру.
Із наявного у справі виписного епікризу № 5151/385 з Міської лікарні № 3 вбачається, що позивач ОСОБА_1 перебував на стаціонарному лікуванні з 13.09.22 р. по 22.09.22 р., був прооперований 14.09.22 р., та був виписаний за порушення режиму (покинув відділення). Згідно рекомендацій лікаря, позивач мав обмежувати фізичні навантаження, продовжувати медикаментозне лікування та мав з`явитися до лікаря 23.09.22 р.

Аналізуючи доводи позивача у сукупності з представленими ним доказами, суд прийшов до висновку, що вони не доводять його позовних вимог.
Суд виходить із того, що матеріалами справи підтверджується перебування позивача на стаціонарному лікуванні у період з 13.09.22 р. по 22.09.22 р., що на думку суду є поважною причиною того, що він протягом цього часу особисто не повідомив відповідача про зміни у своєму стані здоров`я, як це вимагає ч. 11 ст. 38 Закону № 2232-ХІІ та п. 1 Правил військового обліку призовників і військовозобов`язаних (Додаток 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затв. Постановою КМУ № 921 від 07.12.2016 р.).
Однак доказів того, що після виписки з лікарні, починаючи з 23.09.22 р., і до 20.10.22 р. (коли позивач з`явився до відповідача) він з поважних причин не міг цього зробити, матеріали справи не містять, зокрема, через обмежене пересування, як він це зазначив у своєму позові. Доводи позивача щодо його тривалої непрацездатності не підтверджені документально, зокрема, листком непрацездатності тощо, а у виписному епікризі № 5151/385 з Міської лікарні № 3 відсутні відомості щодо його непрацездатності чи обмеженої працездатності, та виписки листка непрацездатності, а міститься лише рекомендація щодо обмеження фізичних навантажень.
Щодо посилання позивача на п. 3 Додатку 1 до Порядку організації та ведення військового обліку призовників і військовозобов`язаних, затв. Постановою КМУ № 921 від 07.12.2016 р., положення якого наведено судом вище, то суд знаходить їх безпідставними та помилковими, оскільки доказів тривалого лікування хвороби та (або) хвороби, яка спричинила часткову (повну) втрату працездатності), позивач суду не представив.
З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що оспорювана позивачем постанова про адміністративне правопорушення винесена уповноваженою посадовою особою, на підставі належних доказів, є обгрунтованою і відповідає вимогам, визначеним ст. 283 КУпАП, і відповідачем доведено правомірність даної постанови.
Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Відповідно до ч. 3 ст. 286 КАСУ за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право:
1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення;
2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи);
3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення;
4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.
Оскільки судом встановлено, що оспорювана постанова відповідає вимогам законодавства, то суд не знаходить підстав для її скасування, та відповідно не вбачає підстав для задоволення позову.
Керуючись ст. ст. 5-6; 8-9, 11, 241 - 245, 250, 286, 293, 295 КАС України,
в и р і ш и в :

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправною та скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності відмовити.
Рішення може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Суддя Л.І. Селіщева