Справа № 345/1461/22
Суддя: Довгополов Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 345/1461/22 пров. № А/857/12484/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Довгополова О.М.,

суддів Гудима Л.Я., Святецького В.В.

з участю секретаря судового засідання Вовка А.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2022 року у справі № 345/1461/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, старшого лейтенанта поліції Заворітного Дениса Руслановича про визнання протиправною та скасування постанови,-

суддя (судді) в суді першої інстанції Онушканич В.В.,

справу розглянуто за правилами спрощеного провадження,

місце ухвалення рішення м. Калуш,

дата складання повного тексту рішення: 18.07.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Управління патрульної поліції в Хмельницькій області, старшого лейтенанта поліції Заворітного Д.Р., в якому просив скасувати постанову серії ЕАО №5436936 від 01.06.2022 в справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, згідно з якою його було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 20400 грн відповідно до ч. 4 ст. 126 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження у справі відповідно до пункту 4 статті 247 Кодексу України про адміністративні правопорушення в зв`язку з вчиненням правопорушення в умовах крайньої необхідності.

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2022 року в задоволенні позову відмовлено.

Рішення мотивоване тим, що позивача правомірно притягнуто до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, оскільки вчинення позивачем адміністративного правопорушення підтверджується належними та допустимими доказами.

Не погодившись із ухваленим судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу. Вважає, що таке постановлене з порушенням норм матеріального права, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що судом першої інстанції не враховано тієї обставини, що він є волонтером та здійснює волонтерську діяльність з початку війни по даний час. Вказане адміністративне правопорушення було вчинене ним під час виконання громадянського обов`язку щодо допомоги ЗСУ. Разом із волонтером ОСОБА_2 та військовим поверталися з гарячої точки «Гуляйполе». Везли поламаний автомобіль для його ремонту на ОСОБА_3 та відправки на фронт. ОСОБА_4 є автомеханіком та попросив його сісти за кермо, щоб, як кажуть в народі, «прогазувати», бо чув незрозумілий звук з-під капоту, а він в той час мав з другого боку прислухатись, що це за звук та чи зможуть вони доїхати до Калуша. В цей час до них підійшли працівники поліції та почали вимагати документи, оскільки позивач на той час сидів за кермом і поліцейські подумали, що він і є водій та склали на нього постанову за ч.4 ст.126 КУпАП. Вважає, що він діяв в умовах крайньої необхідності, а тому не підлягає адміністративній відповідальності.

Фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч. 4 ст. 229 Кодексу адміністративного судочинства України у зв`язку з неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі.

Суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги (частина перша статті 308 КАС України).

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 01.06.2022 року відносно позивача інспектором УПП в Хмельницькій області старшим лейтенантом поліції Заворітним Д.Р. було винесено постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не автоматичному режимі, серії ЕАО №5436936 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП та накладено на ОСОБА_1 адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20400,00 грн.

Згідно даної постанови позивач ОСОБА_1 на 215 км а/д М-30 «Стрий-Ізварине» в смт. Війтівці керував транспортним засобом марки Volkswagen LT, д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 79 км/год, що зафіксовано приладом TruCam TC 008385. В ході перевірки документів виявилося, що водій 13.01.2022 року рішенням Калуського міськрайоннного суду позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України.

Не погоджуючись із винесеною постановою серії ЕАО №5436936 від 01.06.2022, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції і вважає його таким, що відповідає обставинам справи та правильному застосуванню норм матеріального права з огляду на наступне.

Відповідно до частин першої, другої та третьої статті 242 КАС України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить із того, що статтею 14 Закону України «Про дорожній рух» передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, ПДР та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 1.3 ПДР передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

Відповідно до п. п. «а» п. 2.4 ПДР України на вимогу поліцейського водій повинен зупинитися з дотриманням вимог цих Правил, а також, крім іншого, пред`явити для перевірки документи, зазначені в пункті 2.1.

Згідно п. п. 2.1 «а» ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Частиною 1 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність, зокрема, за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила у спосіб, який дає можливість поліцейському прочитати та зафіксувати дані, що містяться в посвідченні водія відповідної категорії, реєстраційному документі на транспортний засіб, а також полісі (договорі) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката "Зелена картка"), або не пред`явила електронне посвідчення водія та електронне свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса, а також інших документів, передбачених законодавством.

Частиною 4 статті 126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами.

Згідно з статтею 245 КУпАП завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту зазначених норм вбачається, що при розгляді справи про адміністративне правопорушення, виходячи з його правової природи та завдання, уповноважена особа має всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, зокрема на підставі належних доказів, які підтверджують факт вчинення адміністративного правопорушення.

Як слідує з оскаржуваної постанови, ОСОБА_1 на 215 км а/д М-30 «Стрий-Ізварине» в смт. Війтівці керував транспортним засобом марки Volkswagen LT, д.н.з. НОМЕР_1 зі швидкістю 79 км/год, що зафіксовано приладом TruCam TC 008385. В ході перевірки документів виявилося, що водій 13.01.2022 року рішенням Калуського міськрайоннного суду позбавлений права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 (а) ПДР України.

Суд зазначає, що дії позивача, описані в оскаржуваній постанові, містять склад правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 126 КУпАП.

За приписами КУпАП розгляд справи і накладення штрафу інспекторами поліції фактично відбувається в спрощеному порядку, відтак, особа, яка притягається до адміністративної відповідальності за порушення правил у сфері дорожнього руху, має спростувати виявлене правопорушення на місці його вчинення та під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, в іншому випадку правомірність своїх дій доводити у судовому порядку з можливістю скористатись правовою допомогою.

Незгода позивача з притягненням його до адміністративної відповідальності за частиною 4 статті 126 Кодексу України про адміністративне правопорушення не є підставою для скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення та звільнення від адміністративної відповідальності.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom" будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Як слідує з матеріалів справи, підставою для розгляду справи про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності стало керування транспортним засобом в населеному пункті зі швидкістю 79км/год, що на 29 км/год перевищує встановлену швидкість руху.

Як підтверджується наданим відповідачем відеозаписом, позивач визнав той факт, що саме він керував транспортним засобом, а також зізнався, що на підставі рішення суду він позбавлений права керування транспортними засобами.

Так, відповідно до наявної в матеріалах справи копії постанови Калуського міськрайонного суду від 13.01.2022 року, залишеної без змін постановою Івано-Франківського апеляційного суду від 10.03.2022 року, ОСОБА_1 було визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та призначено адміністративне стягнення у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000,00 грн. з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на один рік.

Статтею 18 КУпАП визначено, що не є адміністративним правопорушенням дія, яка хоч і передбачена цим Кодексом або іншими законами, що встановлюють відповідальність за адміністративні правопорушення, але вчинена в стані крайньої необхідності, тобто для усунення небезпеки, яка загрожує державному або громадському порядку, власності, правам і свободам громадян, установленому порядку управління, якщо ця небезпека за даних обставин не могла бути усунута іншими засобами і якщо заподіяна шкода є менш значною, ніж відвернена шкода.

Покликання позивача на те, що він з волонтером ОСОБА_2 везли поламаний автомобіль для його ремонту на Калущині та відправки на фронт, при цьому він сів за кермо, щоб, як кажуть в народі, «прогазувати», суперечать його поясненням, наданим під час зупинки транспортного засобу, що зафіксовано відеозаписом, де він зазначає, що поспішає, оскільки везе військового на похорон.

Суд вважає, що такі пояснення були висловлені лише з метою уникнення адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про відсутність в діях позивача ознак крайньої необхідності.

При цьому, здійснення позивачем волонтерської діяльності не є підставою для звільнення позивача від адміністративної відповідальності за вчинення ним адміністративного правопорушення.

Таким чином, при розгляді справи про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, апеляційний суд вважає, що відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності оскаржуваною постановою, що свідчить про необгрунтованість позовних вимог та відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав стверджувати про порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду без змін.

Керуючись ст. ст. 272, 286, 308, 310, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. ст. 316, 321, 322, ч. 1 ст. 325 КАС України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 18 липня 2022 року у справі № 345/1461/22 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та не може бути оскаржена.

Головуючий суддя О. М. Довгополов
судді Л. Я. Гудим
В. В. Святецький
Повне судове рішення складено 26.12.2022.