Справа № 500/3335/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3335/22

19 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Подлісної І.М.

за участю:

секретаря судового засідання Паряк Тетяни Дмитрівни

представника позивача Парубій І.М.

представника відповідача Чайківська М.Я.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Почаївського комбінату комунальних підприємств до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся Почаївський комбінат комунальних підприємств з адміністративним позовом до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання дій протиправними та скасування податкового повідомлення-рішення.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 27 грудня 2021 року Почаївським комбінатом комунальних підприємств (надалі - скаржник або позивач) отримано поштою податкове повідомлення-рішення № 1, винесене 24.12.2021р. ТУ ДПС у Тернопільській області (надалі - орган ДПС або відповідач) щодо застосування до комбінату штрафної (фінансової) санкції в сумі 500000,00 грн. (надалі-ППР № 1).

Підставою для винесення оскаржуваного податкового повідомлення-рішення став акт перевірки № 5752/19-00-09-01/03353816 від 24.11.2021р. (надалі - акт перевірки), складений ГДІ Крисоватим І.Г. та СДІ Кісів Н. Д., які є працівниками Головного управління ДПС у Тернопільській області (надалі - орган ДПС).

Позивач вважає, що зазначене ППР №1 від 24.12.2021р. винесене з порушенням норм податкового законодавства та без врахування фактичних обставин справи, а тому підлягає скасуванню, що і стало підставою для звернення до суду.

Ухвалою суду від 22.09.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою суду від 13.10.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання на 08.11.2022 о 10:45 год. Даною ухвалою встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідач скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 07.11.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

В приміщенні Головного управління ДПС у Тернопільській області відбувся розгляд заперечення Почаївського комбінату комунальних підприємств, про що складено протокол засідання комісії із розгляду заперечення та пояснень до актів перевірки та спірних питань від 23.12.2021р. №56/19-00-09-01/03353816, в якому зазначається, що від Почаївського комбінату комунальних підприємств був присутній головний бухгалтер Петровський В.В. А також за результатами засідання комісії складався висновок ГУ ДПС у Тернопільській області про результати розгляду заперечення від 10.12.2021 на акт фактичної перевірки Почаївського комбінату комунальних підприємств від 23.12.2021р. №76/19-00-09- 01/03353816.

Враховуючи пп.86.7.5 п.86.7 ст.86 ПК України, на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень, податкове повідомлення-рішення №1 прийняте 24.12.2021р. в порядку податкового законодавства.

Також, позивачем помилково трактуються норми Податкового кодексу України щодо дозволеності зберігання пального без ліцензії в ємностях, що не перевищує 200 кубічних метрів, при тому, що платником самостійно визнано той факт, що для зберігання пального позивач використовує дві ємності (резервуари) по 4 куб.м.

Представник відповідача зазначив, що в даному випадку позивачем помилково звертається увагу на визначення, що не є акцизним складом, оскільки це визначення застосовується до правовідносин щодо діяльності акцизних складів, а також правопорушень щодо їх не реєстрації. А в даній справі відбулося порушення щодо зберігання пального без наявності ліцензії, яке врегульоване Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995р. На підставі викладеного представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити.

18.11.2022 до Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла відповідь на відзив від представника позивача, відповідно до якої вказано на безпідставність та необґрунтованість відзиву відповідача, оскільки зазначені в ньому відомості не відповідають дійсності.

Ухвалою суду від 22.11.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, відкладено розгляд справи на 08.12.2022 о 10:00 год. для ознайомлення із відповіддю на відзив.

28.11.2022 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив на позовну заяву.

Ухвалою суду від 08.12.2022, постановленою в судовому засіданні, без виходу до нарадчої кімнати, згідно ч.7, 8 ст.243 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) оголошено перерву до 19.12.2022 о 11:00 год. для підготовки до надання нових пояснень по справі.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з мотивів викладених у позовній заяві та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні адміністративний позов не визнала з підстав, викладених у відзиві на позов, заперечення на відповідь на відзив, просила у його задоволенні відмовити повністю.

Суд, заслухавши в судовому засіданні думку представника позивача та представника відповідача, з`ясувавши усі обставини справи та перевіривши їх доказами приходить до переконання, що в задоволенні адміністративного позову слід відмовити з наступних підстав.

Так, ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 16.11.2021р. № 1522-п та направлень на перевірку від 16.11.2021р. №3215/09-01, №3216/09- 01, була проведена фактична перевірка паливного складу, який розташований за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, м. Почаїв, вул. Шевченка, 33, який належить Почаївському комбінату комунальних підприємств, за результатами якої складено акт перевірки від 24.11.2021р. №5752/19-00-09-01/03353816.

Відповідно до п. 75.1 ст.75 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Згідно з підпункту 75.1.3 п. 75.1 ст.75 ПК України фактичною вважається перевірка, що здійснюється за місцем фактичного провадження платником податків діяльності, розташування господарських або інших об`єктів права власності такого платника. Така перевірка здійснюється контролюючим органом щодо дотримання норм законодавства з питань регулювання обігу готівки, порядку здійснення платниками податків розрахункових операцій, ведення касових операцій, наявності ліцензій, свідоцтв, у тому числі про виробництво та обіг підакцизних товарів, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами).

Відповідно до п.86.5 ст.86 ПК України акт (довідка) про результати фактичних перевірок, визначених статтею 80 цього Кодексу, складається у двох примірниках, підписується посадовими особами контролюючих органів, які проводили перевірку, реєструється не пізніше наступного робочого дня після закінчення перевірки. Акт (довідка) про результати зазначених перевірок підписується особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та його законними представниками (у разі наявності).

Підписання акта (довідки) таких перевірок особою, яка здійснювала розрахункові операції, платником податків та/або його представниками та посадовими особами контролюючого органу, які проводили перевірку, здійснюється за місцем проведення перевірки або у приміщенні контролюючого органу.

У разі відмови платника податків, його законних представників або особи, яка здійснювала розрахункові операції, від підписання акта (довідки), посадовими особами контролюючого органу складається акт, що засвідчує факт такої відмови. Один примірник акта або довідки про результати перевірки не пізніше наступного робочого дня після його складення реєструється в журналі реєстрації актів контролюючого органу і не пізніше наступного дня після його реєстрації вручається або надсилається платнику податків, його законному представнику або особі, яка здійснювала розрахункові операції.

У разі відмови платника податків або його законних представників від отримання примірника акта (довідки) перевірки чи неможливості його вручення платнику податків або його законним представникам чи особі, яка здійснювала розрахункові операції з будь-яких причин, такий акт або довідка надсилається платнику податків у порядку, визначеному статтею 58 цього Кодексу для надсилання (вручення) податкових повідомлень-рішень. У зазначених в цьому абзаці випадках контролюючим органом складається відповідний акт або робиться позначка в акті або довідці про результати перевірки.

В даному випадку платник податку відмовився від підписання акту перевірки, що зазначено в самому акті, та складено акт відмови від підпису акту фактичної перевірки і акт відмови від отримання примірника акту фактичної перевірки від 24.11.2021р. У зв`язку з чим, позивачу акт фактичної перевірки надсилався 24.11.2021р. та був отриманий ним 29.11.2021р, про що свідчить відмітка в рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення, яке додається.

Згідно з п.86.7 ст.86 ПК України у разі незгоди платника податків або його представників з висновками перевірки чи фактами і даними, викладеними в акті (довідці) перевірки (крім документальної позапланової перевірки, проведеної у порядку, встановленому підпунктом 78.1.5 пункту 78.1 статті 78 цього Кодексу), вони мають право подати свої заперечення та додаткові документи і пояснення, зокрема, але не виключно, документи, що підтверджують відсутність вини, наявність пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності відповідно до цього Кодексу, до контролюючого органу, який проводив перевірку платника податків, протягом 10 робочих днів з дня, наступного за днем отримання акта (довідки).

Оскільки, позивачем акт фактичної перевірки був отриманий 29.11.2021р., то останнім днем для надання заперечення було 09.12.2021р., проте, як стверджує платник податків заперечення було надіслане 10.12.2021р., що вважається із пропущенням терміну, визначеним податковим законодавством.

Відповідно до пп.86.7.1-86.7.2 п.86.7 ст.86 ПК України акт перевірки, заперечення до акта перевірки та/або додаткові документи і пояснення, у разі їх подання платником податку у визначеному цим пунктом порядку (далі - матеріали перевірки), розглядаються комісією такого контролюючого органу з питань розгляду заперечень та пояснень до актів перевірок (далі - комісія з питань розгляду заперечень), яка є постійно діючим колегіальним органом контролюючого органу. Склад комісії та порядок її роботи затверджуються наказом керівника контролюючого органу.

Розгляд матеріалів перевірки здійснюється комісією з питань розгляду заперечень контролюючого органу протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень відповідно до цього пункту (днем завершення перевірки, проведеної у зв`язку з необхідністю з`ясування обставин, що не були досліджені під час перевірки та зазначені у запереченнях, додаткових документах та поясненнях), та платнику податків надсилається відповідь у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

У разі отримання від платника податків у визначеному цим пунктом порядку заперечень до акта перевірки та/або додаткових документів і пояснень, контролюючий орган зобов`язаний повідомити платника податків про місце і час проведення розгляду матеріалів перевірки. Таке повідомлення надсилається платнику податків протягом двох робочих днів з дня отримання від нього заперечень та/або додаткових документів і пояснень, але не пізніше ніж за чотири робочі дні до дня їх розгляду.

Головне управління ДПС у Тернопільській області отримало заперечення станом на 14.12.2021р., відповідно 16.12.2021р. повідомило Почаївський комбінат комунальних підприємств про розгляд заперечення, яке призначене було до розгляду 23.12.2021р. в приміщенні Головного управління ДПС у Тернопільській області.

Згідно з пп.86.7.3 п.86.7 ст.86 ПК України платник податків має право брати участь у процесі розгляду матеріалів перевірки особисто або через свого представника. Безпосередньо під час розгляду матеріалів перевірки платник податку має право надавати письмові та/або усні пояснення з приводу предмета розгляду.

Відсутність платника податку або його представника, повідомленого в передбаченому цією статтею порядку про час і місце розгляду матеріалів перевірки, не є перешкодою для розгляду матеріалів перевірки.

Відповідно до пп.86.7.5 п.86.7 ст.86 ПК України податкове повідомлення-рішення приймається керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень протягом п`яти робочих днів, наступних за днем прийняття такого висновку комісією і надання (надсилання) письмової відповіді платнику податків, у порядку, визначеному підпунктом 86.7.1 цього пункту.

Суд зазначає, що в приміщенні Головного управління ДПС у Тернопільській області відбувся розгляд заперечення Почаївського комбінату комунальних підприємств, про що складено протокол засідання комісії із розгляду заперечення та пояснень до актів перевірки та спірних питань від 23.12.2021р. №56/19-00-09-01/03353816, в якому зазначається, що від Почаївського комбінату комунальних підприємств був присутній головний бухгалтер Петровський В.В. А також за результатами засідання комісії складався висновок ГУ ДПС у Тернопільській області про результати розгляду заперечення від 10.12.2021 на акт фактичної перевірки Почаївського комбінату комунальних підприємств від 23.12.2021р. №76/19-00-09- 01/03353816.

Враховуючи пп.86.7.5 п.86.7 ст.86 ПК України, на підставі висновку комісії контролюючого органу з питань розгляду заперечень, суд вважає, що податкове повідомлення-рішення №1 прийняте 24.12.2021р. в порядку податкового законодавства.

Відповідно до ст. 80 ПКУкраїни, фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, та за наявності хоча б однієї з підстав, передбачених цією статтею:

у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального (пп.80.2.5 п.80.2 ст. 80 ПКУ).

Перевірка була проведена на підставі Наказу Головного управління ДПС у Тернопільській області від 16.11.2021р. № 1522-п «Про проведення фактичної перевірки» і здійснена на законних підставах та у встановленому законом порядку.

Зі змісту наказу ГУ ДПС у Тернопільській області від 16.11.2021р. № 1522-п «Про проведення фактичної перевірки» слідує, що він прийнятий контролюючим органом керуючись статтею 20, пунктом 75.1 статті 75, підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України зі змінами та доповненнями, а саме, з метою дотримання вимог Закону України від 19 грудня 1995 року №481/95-ВР "Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів, рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального", Закону У країни від 6 липня 1995 року №265/95-ВР «Про застосування реєстраторів розрахункових операцій у сфері торгівлі, громадського харчування та послуг» та інших нормативно-правових актів, що регулюють виробництво та обіг підакцизних товарів.

Отже, підставою для проведення фактичної перевірки визначено підпункт 80.2.5, пункту 80.2 статті 80 ПК України.

Листом ДПС України від 08.10.2021р. №22971/7/99-00-09-02-03-07 надано інформацію та розпорядження щодо перевірок суб`єктів господарювання, які за інформацією ДПС, отримали ліцензії, а також суб`єкти господарювання, що подали основну і коригуючи довідки про розпорядника акцизного складу пального, акцизний склад, розташовані па ньому резервуари пального, витратоміри та рівнеміри. Згідно Додатку 1 до вказаного листа Почаївськии комбінат комунальних підприємств зазначається як один із таких суб`єктів господарювання.

Згідно з підпунктом 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України фактична перевірка може проводитися на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, копія якого вручається платнику податків або його уповноваженому представнику, або особам, які фактично проводять розрахункові операції, під розписку до початку проведення такої перевірки, у разі наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами-лічильниками та/або рівномірами-лічильниками, а також здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Як свідчить правова конструкція підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України, в ньому поєднано дві окремі підстави для призначення проведення фактичної перевірки: першою підставою є наявність та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення платником податків вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками; другою (самостійною, незалежною від першої) підставою є здійснення функцій, визначених законом у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального.

Отже, суд приходить до висновку, що норма підпункту 80.2.5 пункту 80.2 статті 80 ПК України дозволяє проведення фактичної перевірки, у тому числі на виконання функцій контролюючого органу, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального, які в силу приписів статті 19-1 ПК України та статті 16 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв та тютюнових виробів» покладені на відповідача.

З приводу необхідності зазначення у наказі про проведення фактичної перевірки конкретних підстав для її проведення, зокрема, інформації про порушення вимог законодавства, на чому наполягає представник позивача, посилаючись на практику касаційної інстанції, то суд зауважує, що на даний час склалася суперечлива судова практика Верховного Суду з даного питання.

Так, у постановах Верховного Суду від 22.05.2018 у справі №810/1394/16, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 05.11.2018 у справі №803/988/17, від 07.11.2019 у справі №140/391/19, від 10.04.2020 у справі №815/1978/18, викладена правова позиція, що контролюючий орган має право на призначення фактичної перевірки на підставі здійснення контролюючим органом функцій (відповідно до положень статті 19-1 ПК України), визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального та рішення керівника контролюючого органу, та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

Натомість, у постановах Верховного Суду від 02.09.2020 у справі №821/1828/16, від 09.09.2020 у справі №640/21536/19, від 22.09.2020 у справі №520/1304/2020, від 19.11.2020 у справі №160/7971/19, від 17.12.2020 у справі №520/12028/18, висловлена протилежна позиція, що недостатньо лише повноважень контролюючого органу, але і необхідне отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства в частині виробництва, обліку, зберігання та транспортування спирту, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та цільового використання спирту платниками податків, обладнання акцизних складів витратомірами- лічильниками та/або рівномірами-лічильниками.

Разом з тим, вже 21.01.2021 Верховним Судом прийнято постанову у справі №460/1239/19 в якій зазначено, що не зазначення підстави в наказі на проведення перевірки не свідчить про незаконність наказу або перевірки, оскільки відповідно до пункту 81.1 статті 81 ПК України, в наказі на перевірку достатньо зазначити підставу для проведення перевірки, визначену цим Кодексом.

В постанові Верховного Суду від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а (пункти 37-38) підтверджено позицію, що здійснення функцій, визначених законодавством у сфері виробництва і обігу спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального є самостійною обставиною з якою законодавець пов`язує право контролюючого органу проводити фактичні перевірки суб`єктів господарювання за умови дотримання процедурних питань (прийняття наказу, вручення наказу, направлень, пред`явлення службових посвідчень) та не вимагає наявності та/або отримання в установленому законодавством порядку інформації про порушення вимог законодавства.

В даному випадку достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального) https://reyestr.court.gov.ua/Review/96463864.

Аналогічний висновок зроблено Верховним Судом у постанові від 23.12.2021р. у справі №821/286/17.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 КАС України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Оскільки у різних постановах Верховного Суду викладені суперечливі правові висновки з цього питання, то слід виходити з позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 30.01.2019 у справі №755/10947/17, що суди під час вирішення тотожних спорів мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду.

За таких обставин, суд враховує правові висновки, викладені у більш пізніших постановах Верховного Суду від 21.01.2021 у справі № 460/1239/19 та від 22.04.2021 у справі №805/3809/16-а, згідно з якими у наказі достатньо посилання лише на правову норму та достатньо факту покладення на контролюючий орган здійснення контролю за дотриманням норм законодавства у відповідній сфері правовідносин (виробництво і обіг спирту, алкогольних напоїв та тютюнових виробів, пального).

У постановах Верховного Суду від 13.03.2018р. у справі №804/1113/16, від 24.05.2019р. у справі №826/16221/15, від 13.10.2019р. у справі №820/850/16, від 16.10.2019р. у справі №820/11291/15, від 22.11.2019р. у справі №815/4392/15 зазначено, що саме на етапі допуску до перевірки платник податків може поставити питання про необґрунтованість її призначення та проведення, реалізувавши своє право на захист від безпідставного здійснення податкового контролю щодо себе, а також що допуск до перевірки нівелює правові наслідки процедурних порушень, допущених контролюючим органом при призначенні та проведенні відповідної документальної виїзної або фактичної перевірки.

21.02.2021р Касаційний адміністративний суд у справі №826/17123/18 сформував наступний висновок, що у разі якщо контролюючим органом була проведена перевірка на підставі наказу про її проведення і за наслідками такої перевірки прийнято податкові повідомлення-рішення чи інші рішення, то цей наказ як акт індивідуальної дії реалізовано його застосуванням, а тому його оскарження після допуску платником податку посадових осіб контролюючого органу до проведення перевірки не є належним способом захисту права платника податків, оскільки наступне скасування наказу не може призвести до відновлення порушеного права.

Відповідно до п.44.1 статті 44 ПК України для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Платникам податків забороняється формування показників податкової звітності, митних декларацій на підставі даних, не підтверджених документами, що визначені абзацом першим цього пункту.

Платники податків зобов`язані забезпечити зберігання документів, визначених пунктом 44.1 цієї статті, а також документів, пов`язаних із виконанням вимог законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, протягом визначених законодавством термінів, але не менш як 1095 днів (2555 днів - для документів та інформації, необхідної для здійснення податкового контролю за трансфертним ціноутворенням відповідно до статей 39 та 39-2 цього Кодексу) з дня подання податкової звітності, для складення якої використовуються зазначені документи, а в разі її неподання - з передбаченого цим Кодексом граничного терміну подання такої звітності, та документів, пов`язаних з виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, - не менш як 1095 днів з дня здійснення відповідної господарської операції (для відповідних дозвільних документів - не менш як 1095 днів з дня завершення терміну їх дії), (п.44.3 статті 44 ПК України).

Згідно з п.44.6 ст.44 ПК України у разі якщо до закінчення перевірки або у терміни, визначені в пункті 86.7 статті 86 цього Кодексу платник податків не надає посадовим особам контролюючого органу, які проводять перевірку, документи (незалежно від причин такого ненадання, крім випадків виїмки документів або іншого вилучення правоохоронними органами), що підтверджують показники, відображені таким платником податків у податковій звітності, вважається, що такі документи були відсутні у такого платника податків на час складення такої звітності.

За змістом частин першої та другої статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» № 996-XIV підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки, (п.85.2 ст.85 ПК України).

При проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово- господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки, (п. 85.4 ст.85 ПК України).

Отримання копій документів оформляється описом. Копія опису, складеного посадовими (службовими) особами контролюючого органу, вручається під підпис платнику податків або його законному представнику. Якщо платник податків або його законний представник відмовляється від засвідчення опису або від підпису про отримання копії опису, то посадові (службові) особи контролюючого органу, які отримують копії, роблять відмітку про відмову від підпису, (п. 85.7 ст.85 ПК України).

Посадова (службова) особа контролюючого органу, яка проводить перевірку, у випадках, передбачених цим Кодексом, має право отримувати від платника податків або його законних представників копії документів, що належать до предмета перевірки. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності), (п. 85.8 ст.85 ПК України).

Відтак, Головне управління ДПС у Тернопільській області 16.11.2021р. звернулося із запитом про надання документів (копій документів) до Почаївського комбінату комунальних підприємств, зокрема щодо надання:

1. Договорів поставки ПММ за період 01.04.2020р. по 25.11.2021р. з додатками, а також документи на транспортування ПММ;

2. Документів, що підтверджують право власності на транспортні засоби (чи договори оренди), свідоцтва про реєстрацію транспортних засобів;

3. Документів, що підтверджують факти списання ПММ за 01.04.2020р. по 25.11.2021р.

В результаті чого, платником податку були надані документи, які зазначені в «Описі документів Почаївського комбінату комунальних підприємств», та слід зазначити, що від підпису на описі документів головний бухгалтер Петровський В.В. відмовився.

Щодо періоду документів, які запитувалися контролюючим органом, то вказуємо, що в наказі на проведення фактичної перевірки від 16.11.2021р. № 1522-п зазначається, що періодом перевірки є 01.04.2020р. по 25.11.2021р.

В розділі «до акту додається» акту фактичної перевірки зазначені усі документи, які мають необхідні реквізити та відображені в п.4 Результати перевірки та в описі документів, складеному працівниками контролюючого органу.

Щодо правомірності винесеного контролюючим органом податкового повідомлення- рішення від 24.12.2021р. №1, то суд зазначає наступне.

ГУ ДПС у Тернопільській області на підставі наказу на проведення фактичної перевірки від 16.11.2021р. № 1522-п та направлень на перевірку від 16.11.2021р. №3215/09-01, №3216/09- 01, була проведена фактична перевірка паливного складу, який розташований за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, м. Почаїв, вул. Шевченка, 33, який належить Почаївському комбінату комунальних підприємств, за результатами якої складено акт перевірки від 24.11.2021р. №5752/19-00-09-01/03353816.

Перевіркою встановлено факт зберігання пального без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки за період з 01.04.2020р. по 01.09.2021р., що підтверджується акцизними накладними, які зареєстровані в Єдиному реєстрі акцизних накладних та товарно-транспортними накладними на пальне, а саме:

- акцизна накладна, дата складання 11.06.2020 №842, особа що реалізує пальне ТОВ «ДЕНКЕРТ» транспортним засобом, номер державної реєстрації НОМЕР_1 , з адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: вул. Шевченка, буд. 33, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, код КОА ТУУ в кількості 3999,36 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується товарно-транспортною накладною №Р1096 від 11.08.2020;

- акцизна накладна, дата складання 13.06.2020 №847, особа що реалізує пальне ТОВ «ДЕНКЕРТ» транспортним засобом, номер державної реєстрації НОМЕР_2 , з адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: вул. Шевченка, буд. 33, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, код КОА ТУУ в кількості 3999,36 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується товарно-транспортною накладною №Р 1097 від 13.06.2020;

- акцизна накладна, дата складання 14.12.2020 №2964, особа що реалізує пальне ТОВ «ЕНЕРГАУМ» транспортним засобом, номер державної реєстрації АА1999X0, з адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: вул. Шевченка, буд. 33, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, код КОА ТУУ б 123410500 в кількості 6779,81 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується товарно-транспортною накладною №ЕУ 1615 від 14.12.2020;

- акцизна накладна, дата складання 26.03.2021р. №24, особа що реалізує пальне ТОВ «ТРАК ОЙЛ ГРУП» транспортним засобом, номер державної реєстрації BK0007XF. з адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: вул. Шевченка, буд. 33, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, код КОА ТУУ в кількості 5063 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується товарно-транспортною накладною №35 від 26.03.2021р.;

- акцизна накладна, дата складання 24.04.2021 №29., особа що реалізує пальне ТОВ «ТРАК ОЙЛ ГРУП» транспортним засобом, номер державної реєстрації BK0007XF. З адресою місця зберігання пального, яке не є акцизним складом, на якому суб`єкт господарювання - не платник податку зберігає пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки: вул. Шевченка, буд. 33, м. Почаїв, Кременецький район, Тернопільська область, код КОА ТУУ в кількості 1979 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується товарно-транспортною накладною №72 від 24.04.2021р.;

- акцизна накладна, дата складання 29.06.2021 №146, особа що реалізує пальне ПМП «Фортуна» транспортним засобом, номер державної реєстрації НОМЕР_3 , в кількості 7791 літрів, приведених до температури 15°С, що підтверджується товарно-транспортною накладною № 100051 від 29.06.2021;

- акцизна накладна № 13 від 10.11.2020 в кількості 754 літрів;

- акцизна накладна №46 від 16.11.2020 в кількості 5593 літрів.

Ліцензію на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки в період з 01.04.2020 по 01.09.2021р. Почаївський комбінат комунальних підприємств не отримував.

Таким чином, перевіркою встановлено факт зберігання Почаївським комбінатом комунальних підприємств в період з 01.04.2020 по 01.09.2021 на паливному складі за адресою: Тернопільська область, Кременецький район, м. Почаїв, вул. Шевченка, 33 пального без наявності ліцензії на право зберігання пального виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, чим порушено ст. 15 Закону України від 19.12.1995 №481/95-ВР «Про державне регулювання виробництва, обігу спирту етилового, плодового і коньячного, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального рідин, що використовуються в електронних сигаретах, та пального», із змінами та доповненнями (далі - Закон №481).

За результатами розгляду акту перевірки ТУ ДПС у Тернопільській області прийнято рішення від 24.12.2021р. №1, згідно з яким застосовано до Почаївського комбінату комунальних підприємств фінансові санкції у сумі 500 000,00 грн. за зберігання пального без наявності ліцензії.

Відповідно до ст.15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995 (із змінами та доповненнями) (надалі - Закон) суб`єкти господарювання (у тому числі іноземні суб`єкти господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) отримують ліцензії на право оптової торгівлі пальним та зберігання пального на кожне місце оптової торгівлі пальним або кожне місце зберігання пального відповідно, а за відсутності місць оптової торгівлі пальним - одну ліцензію на право оптової торгівлі пальним за місцезнаходженням суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) або місцезнаходженням постійного представництва.

Відповідно до ст. 1 Закону місце зберігання пального - визначене як місце (територія), на якому розташовані споруди та/або обладнання, та /або ємності, що використовуються для зберігання пального на праві власності або користування.

Зберігання пального - діяльність із зберігання пального (власного або отриманого від інших осіб) із зміною або без змін його фізико-хімічних характеристик.

Ліцензії на право зберігання пального видаються уповноваженими Кабінетом Міністрів України органами виконавчої влади за місцем розташування місць зберігання пального терміном на п`ять років.

Суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має право зберігати пальне без отримання ліцензії на право зберігання пального в місцях виробництва пального або місцях оптової торгівлі пальним чи місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримані відповідні ліцензії.

Ліцензія на право зберігання пального не отримується на місця зберігання пального, що використовуються:

підприємствами, установами та організаціями, які повністю утримуються за рахунок коштів державного або місцевого бюджету;

підприємствами, установами та організаціями системи державного резерву;

суб`єктами господарювання (у тому числі іноземними суб`єктами господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) для зберігання пального, яке споживається для власних виробничо-технологічних потреб виключно на нафто- та газовидобувних майданчиках, бурових платформах і яке не реалізується через місця роздрібної торгівлі.

Крім цього, відповідно до ст. 15 Закону, суб`єкти господарювання, які здійснюють роздрібну, оптову торгівлю пальним або зберігання пального виключно у споживчій тарі до 5 літрів, ліцензію на роздрібну або оптову торгівлю пальним або ліцензію на зберігання пального не отримують.

Інших винятків щодо отримання суб`єктами господарювання ліцензій на право зберігання пального норми Закону №481 не містять.

Ліцензія видається за заявою суб`єкта господарювання (у тому числі іноземного суб`єкта господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво), до якої додається документ, що підтверджує внесення річної плати за ліцензію.

У заяві зазначається вид господарської діяльності, на провадження якого суб`єкт господарювання (у тому числі іноземний суб`єкт господарювання, який діє через своє зареєстроване постійне представництво) має намір отримати ліцензію (оптова, роздрібна торгівля алкогольними напоями, тютюновими виробами, оптова, роздрібна торгівля пальним або зберігання пального).

Для отримання ліцензії на право оптової або роздрібної торгівлі пальним або на право зберігання пального разом із заявою додатково подаються завірені заявником копії таких документів:

документи, що підтверджують право власності або право користування земельною ділянкою, або інше передбачене законодавством право землекористування на земельну ділянку, на якій розташований об`єкт оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, чинні на дату подання заяви та/або на дату введення такого об`єкта в експлуатацію, будь-якого цільового призначення;

акт вводу в експлуатацію об`єкта або акт готовності об`єкта до експлуатації, або сертифікат про прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, або інші документи, що підтверджують прийняття об`єктів в експлуатацію відповідно до законодавства, щодо всіх об`єктів у місці оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального, необхідних для оптової або роздрібної торгівлі пальним або зберігання пального;

дозвіл на виконання робіт підвищеної небезпеки та експлуатацію (застосування) машин, механізмів, устаткування підвищеної небезпеки.

Суб`єкти господарювання, що здійснюють зберігання пального, яке не реалізовується іншим особам і використовується виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки, копії зазначених документів не подають.

Такі суб`єкти господарювання у заяві зазначають про використання пального для потреб власного споживання чи переробки, загальну місткість резервуарів та ємностей, що використовуються для зберігання пального, та їх фактичне місцезнаходження.

Відтак, згідно з абз.8 ч.2 ст. 17 15 Закону України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального»: до суб`єктів господарювання (у тому числі іноземних суб`єктів господарювання, які діють через свої зареєстровані постійні представництва) застосовуються фінансові санкції у вигляді штрафів у разі: оптової торгівлі пальним або зберігання пального без наявності ліцензії - 500 000, 00 гривень.

Разом з цим, пп.14.1.6. п.14.1, ст.14 ПК України визначено, що акцизний склад - це:

а) спеціально обладнані приміщення на обмеженій території (далі - приміщення), розташовані на митній території України, де під контролем постійних представників контролюючого органу розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі, а також реалізації спирту етилового, горілки та лікеро-горілчаних виробів:

б) приміщення або територія на митній території України, де розпорядник акцизного складу провадить свою господарську діяльність шляхом вироблення, оброблення (перероблення), змішування, розливу, навантаження-розвантаження, зберігання, реалізації пального.

Не є акцизним складом:

а) приміщення відокремлених підрозділів розпорядника акцизного складу, які використовуються ним виключно для пакування, фасування, зберігання, одержання чи видачі маркованих марками акцизного податку горілки та лікеро-горілчаних виробів, відвантажених з акцизного складу, а також для здійснення оптової та/або роздрібної торгівлі відповідно до отриманої розпорядником акцизного складу ліцензії;

б) приміщення або територія, на кожній з яких загальна місткість розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального не перевищує 200 кубічних метрів, а суб`єкт господарювання (крім платника єдиного податку четвертої групи) - власник або користувач такого приміщення або території отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 1000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання чи промислової переробки і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

в) приміщення або територія незалежно від загальної місткості розташованих ємностей для навантаження-розвантаження та зберігання пального, власником або користувачем яких є суб`єкт господарювання - платник єдиного податку четвертої групи, який отримує протягом календарного року пальне в обсягах, що не перевищують 10000 кубічних метрів (без урахування обсягу пального, отриманого через паливороздавальні колонки в місцях роздрібної торгівлі пальним, на які отримано відповідні ліцензії), та використовує пальне виключно для потреб власного споживання і не здійснює операцій з реалізації та зберігання пального іншим особам;

г) паливний бак як ємність для зберігання пального безпосередньо в транспортному засобі або обладнанні чи пристрої;

г) приміщення або територія, у тому числі платника податку, де зберігається або реалізується виключно пальне у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару.

З аналізу наведених правових норм слідує, що суб`єкти господарювання, які отримують пальне для власних потреб та зберігають його для використання в господарській діяльності, зобов`язані отримати відповідну ліцензію. Виключенням є зберігання пального без отримання ліцензії в паливних баках транспортних засобів (технологічного обладнання) та у споживчій тарі ємністю до 5 літрів включно, отримане від виробника або особи, яка здійснила його розлив у таку тару. В інших випадках зберігання пального дозволяється виключно за наявності ліцензії, отриманої на кожне місце зберігання.

Тому, суд зазначає, що позивачем помилково трактуються норми Податкового кодексу України щодо дозволеності зберігання пального без ліцензії в ємностях, що не перевищує 200 кубічних метрів, при тому, звертаємо увагу суду, що платником самостійно визнано той факт, що для зберігання пального позивач використовує дві ємності (резервуари) по 4 куб.м.

Слід зазначити, що в даному випадку позивачем помилково звертається увагу на визначення, що не є акцизним складом, оскільки це визначення застосовується до правовідносин щодо діяльності акцизних складів, а також правопорушень щодо їх не реєстрації. А в даній справі відбулося порушення щодо зберігання пального без наявності ліцензії, яке врегульоване Законом України «Про державне регулювання виробництва і обігу спирту етилового, коньячного і плодового, алкогольних напоїв, тютюнових виробів та пального» №481/95-ВР від 19.12.1995р.

Щодо правової позиції з питань зберігання пального без наявності ліцензії суб`єктом господарювання, то у постанові Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2022р. у справі №500/3478/20 та у постанові Верховного Суду від 17.02.2022р. у справі №420/14246/20 суди вказують про обов`язок у суб`єктів господарювання зберігати пальне у місцях зберігання лише за наявності відповідної ліцензії на зберігання пального.

Порядок організації та виконання робіт, пов`язаних з прийманням, транспортуванням, зберіганням, відпуском та обліком товарної нафти (далі - нафта) і нафтопродуктів встановлює Інструкція про порядок приймання, транспортування, зберігання, відпуску та обліку нафти і нафтопродуктів на підприємствах і організаціях України, затвердженою наказом Міністерства палива та енергетики України, Міністерства економіки України, Міністерства транспорту та зв`язку України, Державного комітету України з питань технічного регулювання та споживчої політики від 20 травня 2008 р. №281/171/578/155 (далі - Інструкція №281).

Відповідно до п. 7.5.1, 7.5.4 Інструкція №281 нафта і нафтопродукти вантажоодержувачам постачаються централізовано або вивозяться самостійно вантажоодержувачем. Контролювання наливання нафти або нафтопродуктів здійснює оператор автоматизованої системи наливу, а кількість налитого до міри повної місткості продукту здійснюється водієм автоцистерни на підставі договору постачання.

Нафтопродукти відпускаються у технічно справну та чисту тару відповідно до вимог ДСТУ 4454 після пред`явлення представником вантажоодержувача доручення і свідоцтва про повірку автоцистерни.

Під час приймання, зберігання та відпуску нафти і нафтопродуктів керівник підприємства та головний бухгалтер здійснюють контроль за дотриманням матеріально відповідальними особами вимог цієї Інструкції та забезпечують: своєчасне оформлення документів руху нафти та нафто-продуктів; збереження їх кількості і якості; відображення їх руху за бухгалтерським обліком; своєчасне вжиття заходів щодо попередження псування, втрат, нестач та розкрадання нафти та нафтопродуктів, а також створення необхідних умов для їх зберігання, (п.14.1 Інструкції №281).

Облік нафти і нафтопродуктів у фізичних величинах (за об`ємом, масою) ведеться безпосередньо матеріально відповідальними особами, а бухгалтерська служба підприємства здійснює їх кількісно-грошовий облік.

Матеріально відповідальні особи підприємств (за винятком НПЗ) ведуть кількісний облік нафти та нафтопродуктів у товарній книзі кількісного руху нафтопродуктів (нафти) за формою N 31-НП (додаток 34), у якій зазначаються надходження і відпуск нафтопродуктів за день, а також їх залишки на кінець дня.

Для посилення контролю за станом приймання, зберігання, відпуску та обліку нафти та нафтопродуктів матеріально відповідальні особи ведуть журнал обліку надходження нафти і нафтопродуктів за формою N 6-НП і журнал вимірювання нафти і нафтопродуктів у резервуарах за формою N 7-НП.

Отже, позивачем не підтверджено дотримання порядку зберігання нафтопродуктів, а тому суд приходить до висновку, що податкове повідомлення-рішення від 24.12.2021р. №1, яке є предметом оскарження у даній справі, прийняте з дотриманням та у відповідності до норм чинного законодавства.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Враховуючи встановлені судом обставини справи, досліджені в судовому засіданні докази, норми законодавства України, суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача є необґрунтованими, доказів, які б спростовували правомірність дій відповідача позивачем не представлено, а судом таких доказів не здобуто, в зв`язку з чим суд приходить до переконання, що в задоволенні позову слід відмовити.

Відповідно до ст. 139 КАС України судові витрати відшкодуванню не підлягають.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

В позові Почаївського комбінату комунальних підприємств до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення - рішення №1 від 24.12.2021 року - відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 26 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Почаївський комбінат комунальних підприємств (місцезнаходження/місце проживання: вул. Шевченка, 33,м. Почаїв,Кременецький район, Тернопільська область,47025, код ЄДРПОУ/РНОКПП 03353816);

відповідач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637).

Головуючий суддя Подлісна І.М.