Справа № 456/3058/22
Суддя: Шрамко Р. Т.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 456/3058/22
Провадження № 2-а/456/62/2022
РІШЕННЯ

іменем України

22 грудня 2022 року місто Стрий

Стрийський міськрайонний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Шрамка Р. Т.

з участю секретаря: Свержинської І.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження в місті Стрий справу №456/3058/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

Позивач звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції у Львівській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, та просив поновити строк на оскарження постанови, скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №482170 від 11.08.2022р. про накладення на ОСОБА_1 , адміністративного стягнення в розмірі 510 грн. 00 коп. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП. Провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності закрити в зв`язку з відсутністю в його діях події і складу адміністративного правопорушення. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Позовні вимоги мотивував тим, що 11.08.2022 о 02 год. 27 хв. інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУНП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Ловасом Й.Й., винесено відносно ОСОБА_1 постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ № 482170. З постанови, ОСОБА_1 11.08.2022 о 02 год. 27 хв. у м. Стрию по вул. Коссака, 11 керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого нижнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України, при початку зміни напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн. Вважає дану постанову протиправною та такою, що підлягає скасуванню виходячи з наступного.

11.08.2022 близько 02 год. 27 хв. ОСОБА_1 перебував у своєму автомобілі «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля будинку № 13 по вул. Коссака в м. Стрию, де він проживає. До його автомобіля під`їхав автомобіль патрульної поліції, з якого вийшов інспектор та попросив пред`явити документи. Під час спілкування інспектор запідозрив, що, нібито, ОСОБА_1 перебував в стані алкогольного сп`яніння, що останній заперечив та наголосив, що він автотранспортним засобом не керував, а просто сидить в автомобілі і чекає свого товариша якого в приймальне відділення Стрийської ЦРЛ на освідчення з підозрою на керування автомобілем під впливом наркотичних засобів. Після чого, ОСОБА_1 поїхав з працівниками патрульної поліції до Стрийської ЦРЛ для проходження освідчення на вміст алкоголю в крові. Жодної постанови про накладення на нього адміністративного стягнення в його присутності ніхто не складав. Оскільки, транспортним засобом ОСОБА_1 не керував, правила дорожнього руху не порушував, відтак дії ОСОБА_2 є незаконними та протиправними. В порушення вимог закону та інструкції, інспектором ОСОБА_2 відеокамера активована не була, відеозйомка з метою фіксації правопорушення не проводилася. Зазначене підтверджується тим, що в постанові не зазначено відомості про те, чи здійснювалася фіксації події за допомогою технічного засобу, як і відсутнє досилання на наявність відеозапису з реєстратора. Зважаючи на те, що інспектором не наведено жодних доказів на підтвердження вчинення ОСОБА_1 правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП, зокрема фото- відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше, вважає дії інспектора Ловаса Й.Й. протиправними, оскільки ОСОБА_1 транспортним засобом не керував, а відтак вимоги п.9.1«а» ПДР України, чи жодні інші вимоги ПДР України, не порушував, а постанова серії БАБ №482170 від 11.08.2022 є незаконною та порушує права позивача, а тому її слід скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити.

Оскільки про існування оскаржуваної постанови ОСОБА_1 дізнався 19.08.2022 під час ознайомлення з матеріалами справи про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 130 КУпАП, лише 29.08.2022 позивач отримав лист з оспорюваною постановою від Стрийського РУПГУНП у Львівській області без повідомлення про вручення поштового відправлення та без опису вкладення (простий лист). З 19.08.2022 по 08.09.2022 ОСОБА_1 перебував на амбулаторному лікуванні, а тому не міг скористатися правовою допомогою для оскарження постанови, відтак вважає, що строк на оскарження постанови пропущений позивачем з поважної причини і такий підлягає поновленню.

Представник позивача в судовому засіданні, вимоги позову підтримав та просив їх задоволити.

Представник відповідача ГУНП у Львівській області в судове засідання не з?явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, про причини неявки суд не повідомив, у запропоновані судом строк та порядку відзиву на адміністративну позовну заяву про скасування постанови по справі про адміністративні правопорушення, не подав, свою позицію по справі із обґрунтуванням її відповідними доказами не навів.

Ухвалою судді Стрийського міськрайонного суду Львівської області Шрамко Р.Т., від 21.09.2022 року вищевказану адміністративну позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі. Розгляд справи ухвалено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи у судовому засіданні.

Розглянувши наявні у суду матеріали справи та давши їм належу оцінку, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, яка є невід`ємною частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд.

Принцип справедливості судового розгляду в окремих рішеннях Європейського Суду з прав людини трактується як належне відправлення правосуддя, право на доступ до правосуддя, рівність сторін, змагальний характер судового розгляду справи, обґрунтованість судового розгляду тощо.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав,свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень збоку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Виходячи з вищенаведеного, однією з найважливіших тенденцій розвитку сучасного законодавства України є розширення сфери судового захисту, у тому числі судового контролю за правомірністю і обґрунтованістю рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень, зокрема й при притягненні особи до адміністративної відповідальності та накладення адміністративного стягнення.

Статтями 72-90 глави 5 «Докази та доказування» чинного КАС України наведені основні положення про докази, котрими в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи , і ці дані встановлюються вичерпними засобами. Докази повинні бути належними, допустимими, достовірними та достатніми.

Важливим є той аспект, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно ч. 2ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Дотримуючись положень Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, а також виходячи із наведених вище норм національного процесуального законодавства, суд, перевіряючи порушення прав ОСОБА_1 , за пред`явленими позовними вимогами, пов`язаними із притягненням його до адміністративної відповідальності та накладенням на нього адміністративного стягнення, встановив наступне.

Як вбачається з копії постанови серії БАБ №482170 від 11.08.2022, ОСОБА_1 , 11.08.2022 о 02 год. 27 хв. у м. Стрию по вул. Коссака, 11 керував транспортним засобом «Citroen Berlingo», д.н.з. НОМЕР_1 , без ввімкненого нижнього світла фар в темну пору доби, чим порушив п. 19.1 «а» ПДР України, при початку зміни напрямку руху не ввімкнув покажчик повороту відповідного напрямку, за що був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122 КУпАП до покарання у вигляді штрафу в розмірі 510 грн.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходить з наступного.

Згідно з п.8 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію", поліція відповідно до покладених на неї завдань у випадках, визначених законом, здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Пунктом 11 частини 1 статті 23 цього Закону визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху України (далі - ПДР України), затверджені постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 (із змінами та доповненнями).

Згідно зі ст. 14 Закону України "Про дорожній рух" учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Пунктом 19.1 «а» ПДР України передбачено, що у темну пору доби та в умовах недостатньої видимості незалежно від ступеня освітлення дороги, а також у тунелях на транспортному засобі, що рухається, повинні бути ввімкнені такі світлові пристрої: на всіх механічних засобах - фари ближнього (дальнього) світла.

Згідно з пунктом 9.2 «б» ПДР України водій повинен подавати сигнали світловими покажчиками повороту відповідного напрямку перед перестроюванням, поворотом або розворотом.

Відповідальність за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 122 КУпАП настає в разі порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ст. 222 КУпАП, органи Національної поліції розглядають справи, зокрема про порушення правил дорожнього руху, в тому числі за ст.122 КУпАП.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. Кожна особа, яка звернулася за судовим захистом, розпоряджається своїми вимогами на свій розсуд, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким правом користуються й особи, в інтересах яких подано позовну заяву, за винятком тих, які не мають адміністративної процесуальної дієздатності. Суд вживає визначені законом заходи, необхідні для з`ясування всіх обставин у справі, у тому числі щодо виявлення та витребування доказів з власної ініціативи.

Відповідно до п.10 розділу ІІІ затвердження Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України № 1395 від 07.11.2015, поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ст.283 КУпАП розглянувши справу про адміністративне правопорушення, орган (посадова особа) виносить постанову по справі. Що й було зроблено інспектором поліції.

Згідно ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адмінвідповідальності, потерпілих, свідків.

При цьому, інспектором у спірній постанові не наведено обґрунтованих доводів, порушення ОСОБА_1 , правил дорожнього руху, зокрема фото-відео фіксації правопорушення, показання свідків чи інше, не представлені такі докази і суду. Крім того, в оскаржуваній постанові, наданої позивачем, є не зрозумілим, який саме пункт правил дорожнього руху порушив позивач, щодо не увімкнення покажчика поворотів.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Зокрема, судом береться до уваги п.24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 23.12.2005р. №14 «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», встановлено, згідно якого зміст постанови має відповідати вимогам, передбаченим ст. 238 і 284 КУпАП. У ній, зокрема потрібно навести докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначити мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Отже, оскаржувана постанова ґрунтуються виключно на даних з постанови про накладення адміністративного стягнення, дійсність яких заперечується позивачем. Інших доказів, які б, відповідно до ст. 251 КУпАП, свідчили про наявність в діях позивача ознак адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КУпАП, в процесі провадження адміністративної справи, не здобуто.

Крім цього, при накладенні адміністративного стягнення на скаржника в межах санкції ч. 2 ст. 122, в постанові не відображені обставини та дані, які, згідно ч. 2 ст. 33 КУпАП, підлягають врахуванню.

Згідно ст. 245 КУпАП одними із завдань провадження адміністративної справи закон визначає такі, як своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом. З вищенаведеного вбачається, що при провадженні справи не були дотримані такі завдання як всебічність, повнота і об`єктивність з`ясування обставин справи.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови та скасовує постанову і закриває справу.

Враховуючи те, що судом не здобуто даних, які б доводили вину ОСОБА_1 , у вчиненому адміністративному правопорушенні, а тому спірну постанову слід скасувати та звільнити ОСОБА_1 , від адміністративної відповідальності.

Водночас, суд звертає увагу на те, що згідно ч. 2 ст. 289 КУпАП, скаргу на постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути подано протягом десяти днів з дня винесення постанови, а щодо постанов по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такої постанови. В разі пропуску зазначеного строку з поважних причин цей строк за заявою особи, щодо якої винесено постанову, може бути поновлено органом (посадовою особою), правомочним розглядати скаргу.

За загальним правилом перебіг строку на звернення до адміністративного суду починається від дня виникнення права на адміністративний позов, тобто коли особа дізналася або могла дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.

Як вбачається зі змісту позовної заяви та долучених листів, позивачем пропущено строк на оскарження постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху. Позивачем здійснювалися дії для отримання оскаржуваної постанови, та отримавши таку 29.08.2022, позивачем 15.09.2022 позовну заяву подано до суду, у з`язку перебуванням ОСОБА_1 , на лікуванні.

Тому суд вважає, пропуск позивачем строку оскарження постанови поважним, тому такий слід поновити,з метою забезпечення позивачу доступу до правосуддя.

Судові витрати підлягають розподілу у відповідності до вимог ч. 1 ст. 139 КАС України.

Частиною першою статті 132 КАС України встановлено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про судовий збір» судовий збір - це збір, що справляється на всій території України за подання заяв, скарг до суду, за видачу судами документів, а також у разі ухвалення окремих судових рішень, передбачених цим Законом. Судовий збір включається до складу судових витрат. Платниками судового збору, згідно ст. 2 Закону України «Про судовий збір», є громадяни України, іноземці, особи без громадянства, підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні) та фізичні особи - підприємці, які звертаються до суду чи стосовно яких ухвалене судове рішення, передбачене цим Законом.

Згідно з ч. 1 ст.3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду, зокрема, позовної заяви.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 18 березня 2020 року у справі № 543/775/17 вказала на те, що судовий збір за подання позовної заяви у справах щодо накладення адміністративного стягнення складає 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 496,20 гривень.

Згідно з вимогами ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторона, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що за подання позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., а тому на корить позивача ОСОБА_1 , слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з ГУНП у Львівській області сплачений ним судовий збір у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп..

Керуючись ст.ст.2, 6-11, 16, 72-79, 132-143, 241-251 КАС України суд,

вирішив:

Поновити ОСОБА_1 строк на оскарження постанови серії БАБ №482170 від 11.08.2022 у справі про адміністративне правопорушення.

Скасувати постанову серії БАБ №482170 від 11.08.2022 винесену інспектором ВРПП Стрийського РУП ГУ НП у Львівській області старшим лейтенантом поліції Ловас Йосифом Йосифовичем про визнання ОСОБА_1 винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у виді штрафу в сумі 510 (п?ятсот десять) грн.. 00 коп. та закрити провадження про адміністративне правопорушення.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень - ГУНП у Львівській області (адреса: площа Генерала Григоренка, 3, Львів, Львівська область, 79000, КОД ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати по сплаті судового збору в сумі 496 грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Стрийський міськрайонний суд Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частину рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Повне рішення суду складене 26.12.2022р.

Суддя Р. Т. Шрамко