Справа № 597/508/22
Суддя: Мікула Оксана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 597/508/22 пров. № А/857/15333/22
Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:

головуючого-судді - Мікули О. І.,

суддів - Курильця А. Р., Кушнерика М. П.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові в залі суду апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року у справі № 597/508/22 за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Товстенської селищної ради про скасування постанови та стягнення моральної шкоди,-

суддя в 1-й інстанції Васильченко В. В.,

час ухвалення рішення 28.09.2022 року,

місце ухвалення рішення м.Заліщики,

дата складання повного тексту рішення 28.09.2022 року,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до відповідача - Товстенської селищної ради, в якому просив визнати протиправною та скасувати постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради у справі про адміністративне правопорушення №7 від 27 квітня 2022 року та стягнути моральну шкоду у розмірі 33 млн. гривень.

Рішенням Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року позов задоволено частково. Постанову адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради Заліщицького району Тернопільської області № 7 від 27 квітня 2022 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.152 КУпАП скасовано і справу про адміністративне правопорушення закрито. Позовну вимогу про відшкодування завданої моральної шкоди залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, позивач оскаржив його в апеляційному порядку. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню, покликаючись на те, що незаконне рішення адміністративної комісії скасоване і дає право на відшкодування моральної шкоди відповідно до ст.56 Конституції України, ст.23 ЦК України. Зазначає, що докази на підтвердження моральної шкоди містяться у матеріалах справи. Звертає увагу, що твердження суду першої інстанції про тверде покриття вулиці Зелена є помилковим, оскільки твердому покриттю передує клопітке інженерне обстеження, геодезія, теодологія, комунікації, незаконно встановлена труба поперек дороги, погрози, кримінальні провадження, все це доказується. Вказує, що не можна покликатися та досліджувати тільки безпідставно виписаний протокол. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове судове рішення, яким справу направити для подальшого розгляду у суд першої інстанції.

Відзив на апеляційну скаргу відповідачем поданий не був. Відповідно до ч.4 ст.304 КАС України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи в судове засідання не прибули, хоча про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлені належним чином, згідно з ч.3 ст.268 КАС України неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій, тому колегія суддів вважає можливим проведення розгляду справи в їх відсутності за наявними у справі матеріалами, та на основі наявних у ній доказів, згідно з ч.4 ст.229 КАС України без фіксування судового засідання технічними засобами.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги у їх сукупності, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а оскаржуване рішення - без змін з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 13 квітня 2022 року до Товстенської селищної ради направлено Чортківським районним відділом поліції ВП №4 (м. Заліщики) за №1475/105/01-21 від 08 квітня 2022 року за Вх. №635 для розгляду адміністративні матеріали про порушення вимог ст.152 КУпАП гр. ОСОБА_1 жителя смт.Товсте, Чортківського району, Тернопільської області, серія ВАБ №057526 від 04 квітня 2022 року, в яких зазначено, що гр. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 біля свого господарства зберігав каміння, чим порушив правила благоустрою у цьому населеному пункті.

Розглянувши матеріали про адміністративне правопорушення, адміністративна комісія при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради встановила порушення та постановила визнати винним гр. ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та наклала на нього штраф у розмірі 340 грн 00 коп.

05 травня 2022 року до Товстенської селищної ради надійшла скарга ОСОБА_1 на постанову про адміністративне правопорушення щодо скасування постанови №7 у справі від 27 квітня 2022 року адміністративної комісії при Виконавчому комітеті Товстенської селищної ради.

Розглянувши скаргу ОСОБА_1 від 05 травня 2022 року щодо оскарження постанови адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради від 27 квітня 2022 року №7 щодо його притягнення до адміністративної відповідальності за ст.152 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу у розмірі 340 грн 00 коп., виконавчий комітет Товстенської селищної ради вирішив відмовити гр. ОСОБА_1 у задоволені скарги на постанову адміністративної комісії від 27 квітня 2022 року № 7 та залишити постанову без змін, а скаргу гр. ОСОБА_1 без задоволення.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив з того, що у протоколі повинно бути зазначено, які саме правила благоустрою міста були порушені, разом з тим, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові адміністративної комісії дії позивача, які полягали у «зберіганні каміння», не утворюють самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП; у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а тому постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради у справі про адміністративне правопорушення №7 від 27 квітня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю. Разом з тим, у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди необхідно відмовити, оскільки у матеріалах справи відсутні достатні докази того, що діями адміністративної комісії Товстенської селищної ради спричинено наслідки щодо заподіяння позивачу моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру.

Такий висновок суду першої інстанції, на думку колегії суддів, відповідає нормам матеріального права та фактичним обставинам справи і є правильним, законним та обґрунтованим, виходячи з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

За змістом ст.6 КУпАП органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, громадські організації, трудові колективи розробляють і здійснюють заходи, спрямовані на запобігання адміністративним правопорушенням, виявлення й усунення причин та умов, які сприяють їх вчиненню, на виховання громадян у дусі високої свідомості і дисципліни, суворого додержання законів України.

Органи місцевого самоврядування, місцеві державні адміністрації, забезпечуючи відповідно до Конституції України додержання законів, охорону державного і громадського порядку, прав громадян, координують на своїй території роботу всіх державних і громадських органів по запобіганню адміністративним правопорушенням, керують діяльністю адміністративних комісій та інших підзвітних їм органів, покликаних вести боротьбу з адміністративними правопорушеннями.

Згідно зі ст.9 КУпАП правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до ст.152 КУпАП порушення державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів - тягнуть за собою накладення штрафу на громадян від двадцяти до вісімдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян і на посадових осіб, громадян - суб`єктів підприємницької діяльності - від 50 до 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, об`єктом цього адміністративного проступку є суспільні відносини у сфері благоустрою, а об`єктивна сторона правопорушення виражається у порушенні державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів (формальний склад). Суб`єктами адміністративного проступку є громадяни та посадові особи, а суб`єктивна сторона визначається ставленням до наслідків і характеризується наявністю вини як у формі умислу, так й у формі необережності.

При цьому, ст.152 КУпАП є бланкетною правовою нормою, має загальний зміст, тобто нормою, яка лише називає або описує правопорушення, а для повного визначення його ознак відсилає до інших нормативно-правових актів. Конкретизований зміст диспозиції бланкетної правової норми передбачає певну деталізацію її положень іншими нормативно-правовими актами для встановлення саме тих ознак, які мають значення для правової кваліфікації за відповідною статтею чи частиною статті КУпАП.

Отже відповідальність за вказаною статтею настає в разі вчинення особою порушення існуючих державних стандартів, норм і правил у сфері благоустрою населених пунктів, правил благоустрою територій населених пунктів.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, суть такого порушення, тобто вчинені особою фактичні дії (бездіяльність), зокрема їхня суть, час і місце вчинення, а також конкретні порушені правові норми (державні стандарти, норми і правила) повинні бути відображені (описані) в матеріалах справи про адміністративне правопорушення.

Згідно зі ст.245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Відповідно до ст.280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Зі змісту ст.251 КУпАП вбачається, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Як вбачається з оскаржуваної постанови, 04 квітня 2022 року гр. ОСОБА_1 у АДРЕСА_1 біля свого господарства зберігав каміння, чим порушив правила благоустрою у цьому населеному пункті, у зв`язку з чим його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП та накладено на нього штраф у розмірі 340 грн 00 коп.

Відповідно до ст.1 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачає, що благоустрій населених пунктів - це комплекс робіт з інженерного захисту, розчищення, осушення та озеленення території, а також соціально-економічних, організаційно-правових та екологічних заходів з покрашення мікроклімату, санітарного очищення, зниження рівня шуму та інше, що здійснюються на території населеного пункту з метою її раціонального використання, належного утримання та охорони, створення умов щодо захисту і відновлення сприятливого для життєдіяльності людини довкілля.

Ч.2 ст.17 Закону України "Про благоустрій населених пунктів" передбачає, що громадяни у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані: 1) утримувати в належному стані закріплені в установленому порядку за ними території; 2) дотримуватися правил благоустрою території населених пунктів; 3) не порушувати права і законні інтереси інших суб`єктів благоустрою населених пунктів; 4) відшкодовувати в установленому порядку збитки, завдані порушенням законодавства з питань благоустрою населених пунктів.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, Правила благоустрою населених пунктів України затверджуються відповідними сільськими, селищними та міськими радами, а тому у протоколі має бути зазначено, які саме правила благоустрою міста були порушені.

Ст.72 КАС України передбачає, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Згідно з ч.2 ст.74 КАС України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст.76 КАС).

За приписами ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ст.90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення серії ВАБ №057526 від 04 квітня 2022 року та оскаржуваної постанови адміністративної комісії №7 від 27 квітня 2022 року не вбачається які саме правила благоустрою були порушені позивачем.

Таким чином, аналізуючи наведені вище правові норми та встановлені фактичні обставини справи в їх сукупності, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що у протоколі повинно бути зазначено, які саме правила благоустрою міста були порушені, разом з тим, зазначені у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові адміністративної комісії дії позивача, які полягали у «зберіганні каміння», не утворюють самі по собі складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП; у справі відсутні належні, допустимі та достатні докази, які б підтверджували наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.152 КУпАП, а тому постанова адміністративної комісії при виконавчому комітеті Товстенської селищної ради у справі про адміністративне правопорушення №7 від 27 квітня 2022 року підлягає скасуванню, а провадження по справі закриттю.

Щодо доводів позивача (апелянта) про відшкодування моральної шкоди, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Згідно зі ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом (стаття 23 Цивільного кодексу України).

Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10 квітня 2019 року у справі №464/3789/17, від 27 листопада 2019 року у справі №750/6330/17. Зокрема, Верховний Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Порушення прав людини чи погане поводження із нею з боку суб`єктів владних повноважень завжди викликають негативні емоції. Проте, не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого.

Вимоги про відшкодування моральної шкоди у сумі 33 млн гривень позивач пов`язує з протиправним діями та бездіяльністю відповідача.

Відповідно до ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не приймає до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Як вбачається з матеріалів справи, заявлений ним у позовній заяві розмір заподіяної йому моральної шкоди був визначений колишнім головним архітектором селищної ради, а її сума у 33 млн. гривень це саме та величина, яка необхідна для відновлення благоустрою АДРЕСА_1 та 500 м за залізничним переїздом.

Разом з тим, колегія суддів зазначає, що саме рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 17 листопада 2011 року, на яке покликається позивач, та скасована у ході розгляду справи оскаржувана постанова жодним чином не доводить факт заподіяння моральної шкоди позивачу без наявності доказів на підтвердження факту завдання моральної школи та встановлення причинно-наслідкового зв`язку між ними.

Крім того, позивачем не зазначено в чому виявилися його страждання та приниження з боку органу державної влади або його посадових осіб, негативні наслідки, яких він зазнав через дії відповідача, відсутні докази на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між діями відповідача та негативними наслідками, які, як стверджує позивач, зазнав, разом з тим, таких не довів, а тому доводи позивача не можуть підтверджувати заподіяння моральної шкоди відповідачем.

Таким чином, з врахуванням вищенаведених мотивів, колегія суддів вважає безпідставними доводи позивача (апелянта) щодо стягнення моральної шкоди, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині є обґрунтованим і не підлягає скасуванню.

Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені позивачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі Серявін та інші проти України (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії (Ruiz Torijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Також згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Наведене дає підстави для висновку, що доводи скаржника у кожній справі мають оцінюватись судами на предмет їх відповідності критеріям конкретності, доречності та важливості в межах відповідних правовідносин з метою належного обґрунтування позиції суду.

З врахуванням вищенаведеного колегія суддів вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність позовних вимог в частині їх задоволення та безпідставність позовних вимог у частині відшкодування моральної шкоди, правильно і повно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому відповідно до ст.316 КАС України апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду - без змін.

Керуючись ст.229, 242, 243, 250, 268, 272, 286, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,-

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Заліщицького районного суду Тернопільської області від 28 вересня 2022 року у справі № 597/508/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя О. І. Мікула
судді А. Р. Курилець
М. П. Кушнерик
Повне судове рішення складено 26 грудня 2022 року.