Справа № 160/13055/22
Суддя: Лозицька Ірина Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Лозицької І.О.
розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови,-
До Дніпропетровського окружного адміністративного суду звернулася Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради з позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому з урахуванням уточнень просить суд:
- визнати протиправними дії головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни;
- скасувати постанову від 03.08.2022 року у ВП № 68820932 про накладення штрафу на Інспекцію з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради у розмірі 5100 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що головний державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Дрижирук Ольга Олександрівна винесла постанову від 03.08.2022 року про накладення на Інспекцію з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради штрафу у розмірі 5100 грн.
Позивач зазначає, що в мотивувальній частині постанови не надано жодної оцінки поясненням Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради та наданим документам, а лише містить посилання на те, що рішення суду залишається не виконаним, а альтернативи, з якою державний виконавець має право звернутися до суду Інспекцією не запропоновано, крім того, Інспекція має право звернутись до суду в самостійному порядку.
Позивач звертає увагу на те, що саме для з`ясування питання виконання рішення суду, Інспекція звернулась до суду з відповідними заявами про роз`яснення судового рішення.
Як зазначає позивач, Інспекція не має вільних посад, відділ та посада, яку займала ОСОБА_1 в Інспекції відсутні, механізм виконання рішення не з`ясовано.
Крім того, як пояснює позивач, відповідно до ст. 378 КАС України, за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках встановлених законом), - відстрочити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.
Отже, на думку позивача, ст. 378 КАС України, інспекція, як боржник в даному виконавчому провадженні, позбавлена права звернення до суду із заявою про встановлення чи зміни способу виконання рішення.
Таким чином, державному виконавцю відомо про всі заходи, які вживаються інспекцією задля виконання рішення суду, а відтак не надано належної оцінки поясненням позивача та документам, які надавались до зазначених пояснень, та безпідставно винесено постанову від 03.08.2022 про накладення штрафу.
Позивач, посилюючись на п. 10 ч. 3 ст. 18 та на ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», зазначає, що під зміною способу і порядку виконання судового рішення розуміється застосуванням судом нових заходів щодо його реалізації, у зв`язку з неможливістю його виконання рішення визначеним способом і порядком. При цьому зміна способу виконання рішення не повинна змінювати (зачіпати) суть самого судового рішення.
Таким чином, на думку позивача, головний державний виконавець виніс постанову про накладення штрафу, не застосувавши надану законом альтернативу звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу виконання рішення.
Ухвалою суду від 28.09.2022 року, після усунення недоліків позовної заяви, було відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, а також встановлено відповідачу строк для надання відзиву на позов та докази на його обґрунтування.
Ухвалою суду від 16.11.2022 року було залучено до участі в адміністративній справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце реєстрації: АДРЕСА_1 ; фактичне місце проживання: АДРЕСА_2 ).
Заперечуючи проти позову, відповідачем надано до суду письмовий відзив на позовну заяву, яку долучено до матеріалів справи.
В обґрунтування своєї позиції відповідач зазначає, що вважає вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Так, відповідач пояснює, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), перебуває виконавче провадження №68820932 з виконання вимоги виконавчого листа, виданого 03.08.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом №160/8392/21 в частині про: «допустити негайне виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради».
Відповідач зазначає, що станом на 24.05.2022 року будь-якої інформації стосовно виконання вимоги рішення суду №160/8392/21 боржником до відповідача не надійшло, не зважаючи на те, що дане рішення підлягає негайному виконанню.
Тому, 24.05.2022 року на адресу боржника було направлено вимогу виконавця за вих. №02.01-33/9659, якою було зобов`язано боржника виконати рішення суду в повному обсязі, про що в трьох денний термін з моменту отримання даної вимоги повідомити відділ примусового виконання рішень з наданням до відділу документів, підтверджуючих факт його виконання.
Однак, 07.06.2022 року до відділу примусового виконання рішень від боржника за даним виконавчим провадженням Інспекції з питань праці та зайнятості Дніпровської міської ради надійшов лист з додатками, згідно якого вбачається, що рішення суду залишається невиконаним, боржником вживаються необхідні заходи, спрямовані на виконання рішення суду, однак, станом на момент надання інформації вони виявились безрезультатними.
Після ознайомлення стягувача з матеріалами виконавчого провадження №68820932, гр. ОСОБА_1 надала до відділу заперечення, якими наголошує на навмисному затягуванні процесу виконання вимог рішення суду боржником та вважає обставини, які перешкоджають виконанню вимог рішення в частині виконавчого документа суду є необґрунтованими.
Відповідач пояснює, що виконати рішення суду, а саме: поновити гр. ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції та зайнятості населення Дніпровської міської ради боржнику представлялось можливим в самостійному порядку ще до моменту відкриття виконавчого провадження.
Відповідач зазначає, що до відділу примусового виконання рішення 19.07.2022 року надійшов лист боржника з якого вбачається, що рішення залишається невиконаним, боржник наголошує на неможливості його виконання та звертається до відділу з проханням щодо звернення державного виконавця до суду в порядку вимог ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», однак, при цьому боржником не запропоновано будь-якої альтернативи з якою виконавець має право звернутись до суду задля можливості боржником виконати дане рішення суду в подальшому, тому, з врахуванням викладеного, питання щодо звернення державного виконавця до суду залишилось без задоволення.
Крім того, як пояснює відповідач, сторона (в даному випадку боржник за даним виконавчим провадження) в самостійному порядку має можливість скористатись своїм правом, передбаченим чинним законодавством, на звернення до суду щодо зміни способу виконання рішення.
З огляду на викладене, відповідач наголошує, що станом на 03.08.2022 року рішення суду залишається невиконаним, у зв`язку з чим, відповідно до вимог ст. 63 Закону України «Про виконавче провадження» є необхідність застосування до боржника штрафних санкцій.
Відповідач наполягає на правомірності дій головного держаного виконавця відділу з винесення постанови про накладення штрафу від 03.08.2022 року ВП №68820932, оскільки вимога виконавчого документа так і залишилась невиконаним боржником, незважаючи на застосування дій державного виконавця, які були вчиненні з дотриманням вимог чинного законодавства.
Відповідач просить відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі.
Заперечуючи проти відзиву на позову заяву, позивачем надано до суду письмову відповідь на відзив на позовну заяву, яку долучено до матеріалів справи.
Позивач обґрунтовує свою позицію тим, що державний виконавець, отримавши всі пояснення та документи фактично не врахував їх при винесенні оскаржуваної постанови.
Більш того, саме для з`ясування питання виконання рішення суду, позивач звернувся до суду з відповідними заявами про роз`яснення судового рішення.
Позивач стверджує, що в розумінні ст. 378 КАС України, позивач, як боржник в даному виконавчому провадженні, позбавлений права звертатись до суду із заявою про встановлення чи зміни способу виконання рішення.
Таким чином, державному виконавцю відомо про всі заходи, які вживались позивачем задля виконання рішення суду, а відтак не надано належної оцінки поясненням позивача та документам, які надавались до зазначених пояснень, та винесено постанову від 03.08.2022 року про накладення штрафу.
Позивач зазначає, що Законом України «Про виконавче провадження» не встановлено будь-яких обов`язків боржника у виконавчому провадженні надавати державному виконавцю альтернативи, з якою державний виконавець має право звернутись до суду, є право виконавця за заявою сторін або з власної ініціативи звернутись до суду із відповідною заявою.
Також, позивач вказує на те, що інші доводи відповідача, викладені в відзиві, не заслуговують на увагу, оскільки не є предметом розгляду у даній справі і стосуються подій, які настали вже після винесення оскаржуваної постанови, тобто після 03.08.2022 року.
Суд зазначає, що разом з відповіддю на відзив позивачем було надано заперечення щодо залучення третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету позову на стороні відповідача ОСОБА_1 , однак, ухвалою суду від 16.11.2022 року вже було залучено до участі в адміністративній справі, у зв`язку з чим суд залишає дані заперечення без розгляду.
Третя особа правом на подання пояснень до суду не скористалася.
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини на яких ґрунтуються вимоги позову, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі обставини справи.
Судом встановлено, що рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 30.07.2021 року у справі №160/8392/21 позовні вимоги ОСОБА_1 до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровського міської ради про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку та моральної шкоди задоволено частково.
Зокрема, зобов`язано поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради з 13.04.2021 року.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольгою Олександрівною від 27.04.2022року було відкрито виконавче провадження №68820932 з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8392/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 03.08.2021 року.
З матеріалів справи вбачається, що головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольгою Олександрівною було направлено до Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради вимогу виконавця від 24.05.2022 року №021-33/9659 щодо виконання вимоги виконавчого листа №160/8392/21, виданого 03.08.2021 року Дніпропетровським окружним адміністративним судом негайно в повному обсязі, про що в трьох денний термін з моменту отримання даної вимоги повідомити відділ примусового виконання рішень з наданням до відділу документів, підтверджуючих факт його виконання.
Листом від 02.06.2022 року №12/3-13 Інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради повідомила державного виконавця про те, що на теперішній час в Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради відсутні вільні посади, міською радою не збільшено штатну чисельність працівників інспекції, суди відмовляють інспекції в роз`ясненні рішення в частині механізму поновлення ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради, яка станом на 13.04.2021 року скорочена.
Також, повідомлено, що інспекцією вживаються всі можливі заходи для з`ясування питання порядку виконання рішення.
Листом від 13.07.2022 року №12/3-20 інспекція з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради повідомило державного виконавця про те, що виконання рішення суду та поновити ОСОБА_1 на посаді головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань праці інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради неможливо, оскільки така посада скорочена, а відділ відсутній; призначити ОСОБА_1 на посаду головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної роботи та діловодства або головного спеціаліста відділу бухгалтерської та кадрової роботи неможливо, оскільки зазначені працівники виконують обов`язки, досвіду у виконанні яких у ОСОБА_1 відсутній, крім того, відсутня фахова освіта.
Посади головного спеціаліста відділу бухгалтерської та кадрової роботи, головного спеціаліста відділу організаційно-аналітичної роботи та діловодства не рівнозначними посаді, яку займала ОСОБА_1 .
Таким чином, враховуючи відсутність виказаних посад, відсутність посади головного спеціаліста відділу моніторингу стану дотримання законодавства з питань про працю та такого відділу в взагалі, позивач просить вжити відповідних заходів в розумінні ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та звернутись до суду з відповідною заявою.
Постановою головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни від 03.08.2022 року в рамках виконавчого провадження №66447387 з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8392/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 03.08.2021 року, було накладено штраф на позивача у розмірі 5100,00 грн.
Вважаючи, що дії головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук О.О. щодо нарахування штрафу, протиправними, а спірну постанову такою, що підлягає скасуванню, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Згідно з частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VІІІ (далі - Закон №1404-VІІІ) виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону №1404-VІІІ примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.
Частинами першою статті 5 Закону №1404-VІІІ передбачено, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».
Відповідно до частини першої, пунктів першого частини другої статті 18 Закону №1404-VІІІ виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Виконавець зобов`язаний здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом.
Виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом. Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (пункти 1, 16 частини третьої, частина четверта статті 18 Закону №1404-VІІІ).
За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною) (ч. 6 ст. 26 Закону №1404-VІІІ).
Порядок виконання рішень, за якими боржник зобов`язаний вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення врегульовано статтею 63 Закону №1404-VІІІ.
Так, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником. Якщо рішення підлягає негайному виконанню, виконавець перевіряє виконання рішення не пізніш як на третій робочий день після відкриття виконавчого провадження.
У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність. (ч. 1, 2 ст. 63 Закону №1404-VІІІ).
За правилами, встановленими ч. 1 ст. 75 Закону №1404-VІІІ у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.
Умовою для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) без поважних причин. У залежності від характеру правовідносин і змісту зобов`язання, примусове виконання якого відбувається у межах виконавчого провадження, поважними причинами можуть визнаватися такі обставини, які створили об`єктивні перешкоди для невиконання зобов`язання, і подолання яких для боржника було неможливим або ускладненим.
Таким чином, невиконання боржником рішення суду лише без поважних на те причин, тягне за собою певні наслідки, встановлені нормами Закону № 1404-VIII. Тобто на час прийняття державним виконавцем рішення про накладення штрафу має бути встановленим факт невиконання боржником судового рішення без поважних причин, про що вірно зазначив суд першої інстанції у рішенні.
Поважними, в розумінні наведених норм Закону № 1404-VIII, можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.
Суд зазначає, що наведене в сукупності свідчить про те, що правовою підставою для накладення державним виконавцем на боржника штрафу у межах виконавчого провадження є невиконання ним судового рішення у встановлений строк без поважних причин. При цьому, застосування такого заходу реагування є обов`язком державного виконавця і націлено на забезпечення реалізації мети виконавчого провадження, як завершальної стадії судового провадження.
При цьому, умовами для накладення на боржника у виконавчому проваджені штрафу є: невиконання ним виконавчого документа (судового рішення) та відсутність поважних причин невиконання виконавчого документа (судового рішення).
Як зазначено вище, постановою державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни від 27.04.2022 відкрито виконавче провадження №68820932 з примусового виконання виконавчого листа по справі №160/8392/21, виданого Дніпропетровським окружним адміністративним судом від 03.08.2021 року.
В матеріалах виконавчого провадження №68820932 відсутні докази виконання рішення суду позивачем, що ним не спростовано під час розгляду справи.
Разом з тим, як встановлено судом, позивач разом з поясненнями, викладеними у листі від 13.07.2022 року №12/3-20 просив вжити відповідних заходів в розумінні ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» та звернутись до суду з відповідною заявою.
Однак, головним державним виконавцем відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольгою Олександрівною питання щодо звернення державного виконавця до суду залишено без розгляду.
Суд зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання судового рішення або роблять його неможливим, сторони, а також виконавець за заявою сторін або державний виконавець з власної ініціативи у випадку, передбаченому Законом України "Про гарантії держави щодо виконання судових рішень", мають право звернутися до суду, який розглядав справу як суд першої інстанції, із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Тобто, звернення державним виконавцем до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення є правом, а не обов`язком державного виконавця.
Крім цього, з приписів ч. 3 ст. 33 Закону України «Про виконавче провадження», вбачається, що сторона виконавчого провадження, також має право на звернення до суду із заявою про встановлення або зміну способу і порядку виконання рішення.
Відповідачем на підставі ст.ст. 63,75 Закону України «Про виконавче провадження» прийнято постанову від 03.08.2022 про накладення штрафу на Інспекцію з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради у розмірі 5100 грн. в рамках виконавчого провадження №68820932 за невиконання останнім рішення суду.
Таким чином, відповідачем виконано його обов`язок, передбачений статтею 75 Закону України «Про виконавче провадження» та правомірно накладено штраф на позивача.
Відповідно до ч. 2 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.
Частиною 1 ст. 9 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.
Відповідно до частини першої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
За таких обставин, системно проаналізувавши приписи законодавства України, надавши оцінку з урахуванням усіх доказів у справі в їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають.
З приводу розподілу судових витрат суд зазначає, що на підставі ст. 139 КАС України, враховуючи рішення суду про відмову у задоволенні позовних вимог, судові витрати зі сплати судового збору у справі не розподіляються.
Керуючись ст.ст. 9, 72-77, 139, 242-243, 245-246, 262, 287 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
У задоволенні адміністративного позову Інспекції з питань праці та зайнятості населення Дніпровської міської ради до Головного державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дрижирук Ольги Олександрівни, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача ОСОБА_1 про визнання дій протиправними та скасування постанови відмовити.
Судові витрати у справі не розподіляються.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення суду складений 27.12.2022 року.

Суддя І.О. Лозицька