Справа № 160/16683/22
Суддя: Турлакова Наталія Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Турлакової Н.В.
розглянувши у письмовому провадженні у місті Дніпро адміністративну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій, рішень та зобов`язання вчинити певні дії,-
ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду із позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області, в якій просить:
- рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах у Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.08.2021 року №8 скасувати;
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати стаж роботи з 12.09.1984 р. по 23.10.1985р., з 18.01.1988 р. по 25.04.1994 p., з 12.12.1994 р. по 24.11.1997 p., з 11.02.2003 р. по 21.02.2005 р. та з 01.03.2006 р. по 15.01.2007р. слюсарем-монтажником, період проходження строкової військової служби з 25.10.1985р. по 03.11.1987р. до пільгового стажу за Списком №2, стаж роботи з 22.08.2001р. по 03.02.2003р. слюсарем з ремонту устаткування до пільгового стажу за Списком №1 та призначити мені пенсію за віком на пільгових умовах відповідно п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 30.08.2022р.
Ухвалою Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 31 жовтня 2022 року прийнято до свого провадження вказану справу та згідно ч.2 ст.257 КАС України ухвалено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.
Позивачем подано відповідь на відзив, в якій останній просив відхилити доводи відповідача, зазначені у відзиві та задовольнити позовну заяву в повному обсязі.
Відповідно до ч.1 ст.257 КАС України, за правилами спрощеного позовного провадження розглядаються справи незначної складності.
За приписами ч.5 ст.262 КАС України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.
За викладених обставин, у відповідності до вимог ст.ст.258, 262 КАС України, справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи у письмовому провадженні.
Дослідивши чинне законодавство та матеріали справи, суд встановив наступне.
Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується паспортом громадянина України НОМЕР_1 , копія якого наявна в матеріалах справи.
В трудовій книжці ОСОБА_1 , серії НОМЕР_2 від 12.09.1984р. містяться наступні записи про трудову діяльність позивача, зокрема:
з 12.09.1984р. по 25.04.1994р. працював повний робочий день в Криворізькому управлінні «Металургмонтаж», яке реорганізоване ДП КСУ «Механомонтаж 216» ВАТ «Дніпромеханомонтаж» за професіями: учень слюсаря-монтажника по обладнанню металургійних заводів і заводів по виробництву коксу, слюсар-монтажник по обладнанню металургійних заводів; слюсар-монтажник по обладнанню металургійних заводів і заводів по виробництву коксу;
з 22.08.2001р. по 03.02.2003р. працював повний робочий день на Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений у ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») за професією слюсар з ремонту устаткування дробильної фабрики;
з 12.12.1994 р. по 24.11.1997 p., з 11.02.2003 р. по 21.02.2005 р. та з 01.03.2006 р. по 15.01.2007 р. працював монтажником технологічного обладнання та пов`язаних з ним конструкцій в МПП «Вікам»;
з 01.01.2008 р. по 15.06.2016 p. працював повний робочий день в ЗАТ «МАСТІ» монтажником технологічних трубопроводів, зайнятим на ремонті та обслуговуванні устаткування.
Наказами МПП «Вікам» від 04.01.1995р. №17, від 15.06.1998р. №65, від 10.03.2003р. №30 про результати проведеної атестації робочих місць, за умовами праці монтажники технологічного обладнання і пов`язаних з ним конструкцій, атестовані за Списком №2.
Судом встановлено, що позивачем до територіального органу Пенсійного фонду була подана заява про підтвердження наявного стажу роботи, що зараховується до пільгового за Списком №2 та відповідний пакет документів, які, в подальшому, були направлені на розгляд Комісії при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області.
Рішенням №8 від 27 серпня 2021 року Комісією при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області за результатами розгляду заяви позивача було встановлено наступне, що відповідно до наказу від 06.06.1995 №70 КСУ №216 «Механомонтаж» про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за результатами атестації робочих місць, монтажники технологічного обладнання і пов`язаних з ним конструкцій не атестовані за Списком №2. В наданих заявником документах відсутня інформація про роботу саме на ремонті металургійного обладнання в цехах заводу повний робочий день, як це передбачено Списками. В порядку застосування Списками передбачено, що слюсарі-монтажники ведуть монтаж технологічного обладнання, по характеру виконуваної роботи в списки не включені і пенсії їм назначаються на загальних підставах. За таких обставин, Комісією прийнято рішення, що для підтвердження періоду роботи з 18.02.1985 по 23.10.1985, з 18.10.1988 по 25.04.1994 для зарахування до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 немає підстав.

28.08.2022р. ОСОБА_1 звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області із заявою про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2 та надав відповідний пакет документів.

За результатами розгляду поданої позивачем заяви про призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області прийнято рішення №34 від 06.10.2022р., яким відмовлено у призначенні пенсії. У вказаному рішенні зазначено, що: «Страховий стаж особи становить 33 роки 11 місяців 29 днів.

Пільговий стаж роботи за Списком №2 - 8 років 5 місяців 12 днів;

За доданими документами до пільгового стажу не зараховано:

період роботи з 18.02.1985 по 23.10.1985 та з 18.01.1988 по 25.04.1994, оскільки рішенням Комісії №8 від 27.08.2001 дані періоди не підтверджені;

період роботи з 22.08.2001 по 03.02.2003 за довідкою від 07.09.2020 №352, оскільки довідка не відповідає формі затвердженої додатком 5 до Порядку, а саме: довідка підписана в.о. директора з персоналу, а довіреність на делегування право підпису в.о. директора з персоналу видана 04.01.2021.

Період роботи з 22.08.2001 по 03.02.2003 може бути зарахований до пільгового стажу після підтвердження актом зустрічної перевірки.

Дата, з якої матиме право на пенсійну виплату на пільгових умовах -30.08.2024».

Під час розгляду справи, судом були досліджені письмові докази, які наявні в матеріалах справи, а саме: копія довідки № 352 від 07.09.2020 p.; копія витягу з наказу №300 від 26.03.199 p.; копія наказу № 1841 від 20.11.2019 p.; копія довіреності № 13/01 від 04.01.2021 p.; копія архівної довідки № 818 від 12.04.2017 p.; копія архівної довідки № 817 від 12.04.2017 p.; копія архівної довідки № 819 від 12.04.2017 p.; копія архівної довідки № 814 від 14.04.2017 p.; копія архівної довідки № 815 від 18.04.2017 р.; копія архівної довідки № 816 від 14.04.2017 p.; копія карток умов праці / особові картки на 12 арк.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, визначаються Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі- Закон № 1058).

Відповідно до статті 1 Закону №1058, пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч.1 ст.8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають, зокрема, громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані інвалідами в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на призначення пенсії на пільгових умовах мають працівники, зайняті повний робочий день на підземних роботах, на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці, - за Списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після 55 років і за наявності страхового стажу не менше 29 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно з пунктом 3 Порядку застосування Списків №1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженого наказом Мінпраці від 18.11.2005 року №383, при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До пільгового стажу зараховується весь період роботи на відповідних посадах або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21.08.1992 та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21.08.1992.

Відповідно до розділу IV «Металургійне виробництво» Списку №2, затвердженого Постановою Ради Міністрів СРСР №1173 від 22.08.1956р. «Про затвердження списків виробництв, цехів, професій та посад, робота на яких дає право на державну пенсію на пільгових умовах та в пільгових розмірах» правом пільгового пенсійного забезпечення користуються: слюсарі-монтажники (монтажники) спеціалізованих ремонтних організацій цехів і кущів постійно зайняті на ремонті металургійного устаткування в доменному, сталеплавильному, феросплавному, прокатному та трубному виробництвах.

Згідно до розділу III «Металургійне виробництво» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів СРСР від 26.01.1991 №10 правом на пільгову пенсію користуються: монтажники устаткування металургійних заводів, постійно зайняті на ремонті металургійного устаткування.

У пунктах 1 та 2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року №637 (далі - Порядок №637) зазначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Згідно з пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, який підтверджує стаж роботи є трудова книжка. І лише, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

Згідно записів трудової книжки НОМЕР_2 від 12.08.1984 позивач працював в Криворізькому управлінні «Металургмонтаж-216», яке реорганізовано в ДП КСУ «Механомантаж-216» ВАТ «Дніпромеханомантаж»:

з 12.09.1984 по 17.02.1985 - учнем слюсаря-монтажника по обладнанню металургійних заводів і заводів по виробництву коксів;

з 18.02.1985 по 23.10.1985 - слюсарем-монтажником по обладнанню металургійних заводів;

з 18.01.1988 по 25.04.1994 - слюсарем-монтажником по обладнанню металургійних заводів і заводів по виробництву коксів (з 14.04.1993 присвоєно 5 розряд монтажника технологічного обладнання і пов`язаних з ним конструкціями);

з 22.08.2001р. по 03.02.2003р. працював повний робочий день на Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений у ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») за професією слюсар з ремонту устаткування дробильної фабрики (Список №1);

з 12.12.1994 р. по 24.11.1997 p., з 11.02.2003 р. по 21.02.2005 р. та з 01.03.2006 р. по 15.01.2007 р. працював монтажником технологічного обладнання та пов`язаних з ним конструкцій в МПП «Вікам» (Список №2);

з 01.01.2008 р. по 15.06.2016 p. працював повний робочий день в ЗАТ «МАСТІ» монтажником технологічних трубопроводів, зайнятим на ремонті та обслуговуванні устаткування (Список №2).

Таким чином, за даними вказаної трудової книжки вбачається, що 12.09.1984р. позивач був прийнятий учнем слюсаря-монтажника дільниці №1 Криворізького управління «Металургмонтаж-216», 22.10.1985р. був звільнений у зв`язку з призивом на строкову військову службу в Радянській армії та з 18.01.1988р. по 25.04.1994р. продовжив працювати монтажником технологічного обладнання і пов`язаних з ним конструкцій дільниці №2.

Тобто, відомості, зазначені у трудовій книжці позивача є повними та вичерпними, із зазначенням періодів, професії, характеру виконуваної роботи та місця виконання робіт, фактично, записи є такими, що визначають право зарахування періоду до пільгового за Списком №2. Також, в трудовій книжці є посилання на відповідні накази, записи завірені підписом повноважної особи та печаткою, які оформлені належним чином, що не заперечується відповідачами.

Суд звертає увагу, що посилання в рішенні Комісії №8 від 27.08.2021р. про відсутність монтажників технологічного обладнання і пов`язаних з ним конструкцій в переліку атестованих професій по КСУ №216 «Механомонтаж» є необґрунтованим, оскільки вимога щодо проведення атестації робочих місць для підтвердження пільгового пенсійного забезпечення введена після 21.08.1992, а отже в період з 1984 року проведення атестації не передбачалося.

Щодо зарахування до пільгового стажу за Списком №2 періоду проходження строкової військової служби з 25.10.1985 р. по 03.11.1987р. суд зазначає наступне

Абзацом 2 пункту 1 статті 8 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», в редакції Закону України № 2442-VIII від 22.05.2018 (яка діяла на момент виникнення правовідносин), час проходження строкової військової служби та військової служби за призовом осіб офіцерського складу, а також час проходження військової служби в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», зараховуються до стажу роботи, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, якщо на момент призову на строкову військову службу, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, військову службу в особливий період, що оголошується відповідно до Закону України «Про оборону України», особа навчалася за фахом у професійно-технічному навчальному закладі, працювала за професією або займала посаду, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Згідно з пунктом 109 Положення про порядок призначення та виплати державних пенсій, затвердженого постановою Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 року, при призначенні пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах служба в складі Збройних Сил СРСР і перебування в партизанських загонах, служба в військах і органах ВЧК, ОГПУ, НКВС, НКДБ, МДБ, Комітету державної безпеки СРСР, Міністерства охорони громадського порядку СРСР, міністерств охорони громадського порядку союзних республік, Міністерства внутрішніх справ СРСР, міністерств внутрішніх справ союзних республік, служба в органах міліції прирівнюється за вибором особи, яка звертається за пенсією, до роботи, яка передувала службі чи безпосередньо слідувала за нею.

Як видно з матеріалів справи, на момент призову на строкову військову службу (25.10.1985р.) позивач працював за професією слюсар-монтажник, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2. Після завершення служби (з 18.01.1988р.) позивач продовжив працювати за слюсарем-монтажником, що з урахуванням наведених норм законодавства дає підстави для зарахування строкової військової служби до пільгового стажу за Списком №2.

Як було встановлено судом вище, в періоди з 12.12.1994р. по 24.11.1997р., з 11.02.2003р. по 21.02.2005р. та з 01.03.2006р. по 15.01.2007р. позивач працював монтажником технологічного обладнання та пов`язаних з ним конструкцій в МПП «Вікам».

Розділом 11 «Рудопідготовка, збагачення, окускування (агломерація, брикетування, згрудкування, випалювання руд і нерудних копалин)» Списку №2, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.1994 №162 передбачено право на пільгову пенсію монтажникам технологічних трубопроводів, слюсарям-трубопроводникам, зайнитим на ремонті та обслугованні устаткування агломераційних комбінатів, фабрик, цехів, відділень, установок, збагачувальних фабрик і установок для збагачення руди, вугілля, сланцю, а також інших нерудних копалин, що містять шкідливі речовини 3 класу небезпеки.

Судом встановлено, що, записами трудової книжки позивача підтверджено право пільгового пенсійного забезпечення за Списком №2 за періоди його роботи в МПП «Вікам» з посиланням на накази про атестацію робочих місць.

Крім того, наказами МПП «Вікам» від 04.01.1995р. №17, від 15.06.1998р. №65, від 10.03.2003р. №30 про результати проведеної атестації робочих місць, за умовами праці монтажники технологічного обладнання і пов`язаних з ним конструкцій, атестовані за Списком №2.

Таким чином, суд приходить до висновку, що наявні підстави для зарахування періодів роботи позивача з 12.12.1994р. по 24.11.1997р.. з 11.02.2003р. по 21.02.2005а та з 01.03.2006р. по 15.01.2007р. до пільгового стажу за Списком №2.

Щодо не зарахування періоду роботи з 22.08.2001р. по 03.02.2003р. на Криворізькому державному Центральному гірничо-збагачувальному комбінаті (перетворений у ПАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат») за професією слюсар з ремонту устаткування дробильної фабрики до пільгового стажу за Списком №1 у зв`язку з неналежним оформленням уточнюючої довідки підприємства суд зазначає наступне.

Записом трудової книжки позивача підтверджено, що 22.08.2001р. він був прийнятий слюсарем з ремонту устаткування дробильної фабрики ВАТ «Центральний гірничо-збагачувальний комбінат».

Позицією 1020100а-1753в розділу II Списку №1, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №162 від 11.03.1994 року передбачено право пільгового пенсійного забезпечення слюсарів-ремонтників, зайнятих ремонтом устаткування в місцях його встановлення на дільницях (робочих місцях) діючих виробництв.

Таким чином, позивач працював слюсарем з ремонту устаткування безпосередньо на дробильній фабриці, що також підтверджено довідкою №352 від 07.09.2020р., витягом з наказу №300 від 26.03.1999 року по комбінату «Про підтвердження результатів атестації робочих місць з умов праці на комбінаті».

Також суд зазначає, що в постанові від 21.02.2018 у справі № 687/975/17 Верховний Суд вказав, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист.

З огляду на діючі норми, законодавець пов`язує необхідність підтвердження трудового стажу для призначення пенсії лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи за певні періоди роботи.

Аналіз зазначених нормативно-правових актів свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка працівника.

Вказаний висновок узгоджується із правовими позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 05.12.2019 по справі № 235/805/17, від 06.12.2019 по справі №663/686/16-а, від 06.12.2019 по справі № 500/1561/17, від 05.12.2019 по справі № 242/2536/16-а.

Враховуючи те, що професія «слюсар-монтажник», за якою позивач працював в періоди з 12.09.1984р. по 25.04.1994р., з 12.12.1994р. по 24.11.1997р., з 11.02.2003р. по 21.02.2005р. та з 01.03.2006р. по 15.01.2007р. передбачена Списком № 2, професія «слюсар з ремонту устаткування», за якою він працював з 22.08.2001р. по 03.02.2003р. передбачена Списком №1, у трудовій книжці містяться відповідні записи про підтвердження права на пільгове пенсійне забезпечення за Списком №1,2 та документально підтверджено, що місце роботи атестовано із посиланням на відповідні накази, суд приходить до висновку, що відповідачі протиправно не зарахували зазначені періоди роботи до пільгового стажу.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеної у постановах від 10.03.2015 року у справі №21-51а15, від 17.03.2015 року у справі №21-585а14, від 12.04.2016 року у справі №21-6501а15, а також практикою Верховного Суду у постановах від 23.01.2017 року у справі №732/2003/14, від 30.01.2018 року у справі №506/384/17, від 10.04.2018р. у справі 348/2160/15а, від 20.12.2018 №673/765/16-а, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 25.09.2019р. у справі №646/871/17, від 25.04.2019 по справі №159/4178/16-а, від 25.04.2019 по справі №593/283/17, від 12.07.2019 по справі №348/2182/16-а, від 18.05.2020 №205/9387/16-а.

Таким чином, належними документами, а саме трудовою книжкою НОМЕР_2 від 12.08.1984, підтверджено, що позивач дійсно в спірний період працював на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими мовами праці, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах за Списком №1 та Списком №2.

За таких обставин, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області протиправно відмовлено позивачу у зарахуванні періодів з 12.09.1984 р. по 23.10.1985р., з 18.01.1988 р. по 25.04.1994 p. до стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах за Списком №2, у зв`язку з чим, рішення Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.08.2021 року №8 є протиправним та підлягає скасуванню.

Також, суд вважає, що Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області неправомірно відмовлено позивачу у зарахуванні стажу роботи з 22.08.2001р. по 03.02.2003р. слюсарем з ремонту устаткування до пільгового стажу за Списком №1, оскільки стаж роботи позивача підтверджено відповідними доказами, наявними в матеріалах справи, у зв`язку з чим, рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №34 від 06.10.2022р. підлягає скасуванню.

При вирішенні питання щодо обраного позивачем способу захисту порушеного права, суд виходить із того, що відповідно до пункту 2 частини 2 статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання протиправним та скасування індивідуального акта чи окремих його положень.

Щодо позовних вимог в частині визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови в призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №2, суд зазначає, що позивачу відмовлено у призначені вказаної пенсії саме рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №34 від 06.10.2022р.

В рамках адміністративного судочинства:

дії - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у здійсненні суб`єктом владних повноважень своїх обов`язків у межах наданих законодавством повноважень чи всупереч їм;

бездіяльність - певна форма поведінки суб`єкта владних повноважень, яка полягає у невиконанні ним дій, які він повинен був і міг вчинити відповідно до покладених на нього посадових обов`язків згідно із законодавством України;

рішення - нормативно-правовий акт або індивідуальний акт (нормативно-правовий акт - акт управління (рішення) суб`єкта владних повноважень, який встановлює, змінює, припиняє (скасовує) загальні правила регулювання однотипних відносин, і який розрахований на довгострокове та неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк).

На підставі викладеного суд доходить висновку, що в задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправними дій відповідача-2 слід відмовити, оскільки такий спосіб захисту прав позивача є не ефективним та задоволена судом частина позовних вимог в достатньому обсязі забезпечує ефективний захист прав позивача від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Водночас, щодо позовних вимог в частині зобов`язання відповідача-1 призначити позивачу пенсію з 30.08.2022р, суд зазначає наступне.

Стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (у редакції протоколів № 11 та № 14 (04 листопада 1950 року)) визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі І цієї Конвенції.

Отже, право особи на отримання пенсії як складова частина права на соціальний захист є її конституційним правом, яке гарантується міжнародними зобов`язаннями України.

Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац 10 пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Згідно з частиною другою статті 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Також на даному етапі зазначена вимога позивача є передчасною.

Вказана правова позиція узгоджується із висновками викладеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.10.2019р. по справі №804/3646/18.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

З метою ефективного захисту прав позивача, про захист яких він просить, суд на підставі частини другої статті 9 КАС України вважає за необхідне вийти за межі позовних вимог, самостійно обравши спосіб захисту, який відповідає об`єкту порушеного права, вважає за можливе зобов`язати відповідача-1 повторно розглянути заяву позивача щодо призначення пенсії від 28.08.2022р.

З огляду на викладене, позов ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до ч.3 ст.139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Суд дійшов висновку щодо наявності підстав для стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів на користь позивача сплачену ним суму судового збору відповідно до розміру задоволених позовних вимог у розмірі 248,10 грн., пропорційно з кожного.

Керуючись ст.ст.241-250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ), Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10, ) про визнання протиправними дій, рішень та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати Комісії з питань підтвердження стажу роботи на посадах, що дають право на призначення пенсій на пільгових умовах при Головному управлінні Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області від 27.08.2021 року №8.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №34 від 06.10.2022р.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області зарахувати ОСОБА_1 стаж роботи з 12.09.1984 р. по 23.10.1985р., з 18.01.1988 р. по 25.04.1994 p., з 12.12.1994 р. по 24.11.1997 p., з 11.02.2003 р. по 21.02.2005 р. та з 01.03.2006 р. по 15.01.2007р. слюсарем-монтажником, період проходження строкової військової служби з 25.10.1985р. по 03.11.1987р. до пільгового стажу за Списком №2, стаж роботи з 22.08.2001р. по 03.02.2003р. слюсарем з ремонту устаткування до пільгового стажу за Списком №1.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах за Списком № 2 від 28.08.2022р., з врахуванням висновків суду в даній справі.

В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області (49094, м.Дніпро, вул.Набережна Перемоги, 26, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 248,10грн. (двісті сорок вісім гривень десять копійок).

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (08500, Київська обл., м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд.10, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , рнокпп НОМЕР_3 ) судові витрати зі сплати судового збору у сумі 248,10грн. (двісті сорок вісім гривень десять копійок).

Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Третього апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя Н.В. Турлакова