Справа № 620/2686/22
Суддя: Соломко І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІГІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м. Чернігів Справа № 620/2686/22

Чернігівський окружний адміністративний суд:

під головуванням судді Соломко І.І.,

за участю секретаря Кремчаніної В.І.,

представника позивача Богданової І.Д.,

представника відповідача Долі С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправним та скасування наказу в частині та зобов`язання вчинити дії,

У С Т А Н О В И В:

У провадженні Чернігівського окружного адміністративного суду перебуває справа за позовом ОСОБА_1 (далі також ОСОБА_1 , позивач) до Військової частини НОМЕР_1 (далі також в/ч НОМЕР_1 , відповідач) про визнання протиправними та скасування пункту 3 та пункту 4 наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 14.01.2022 № 24 «Про результати службового розслідування за фактом самовільного залишення в/ч НОМЕР_1 18.12.2021 головним сержантом ОСОБА_1 , сержантом з матеріального забезпечення розвідувальної роти»; зобов`язання в/ч НОМЕР_1 вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 премії за січень 2022 в повному обсязі відповідно до пункту 5 розділу XVI «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 07.06.2008 року № 260.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач вказує, що спірний наказ відповідача від 14.01.2022 № 24 в частині притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та позбавлення премії за січень 2022 року в повному обсязі прийнятий з порушенням вимог чинного законодавства, тому є протиправним і підлягає скасуванню.

Ухвалою суду від 02.05.2022 провадження у справі відкрито, розгляд справи призначено за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін.

22.11.2022, ухвалою суду, за клопотанням відповідача продовжено строк підготовчого провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження.

У відзиві відповідач зазначає, що факт систематичного порушення позивачем військової дисципліни встановлено службовим розслідуванням та підтверджено іншими доказами, тому в задоволенні позову просить відмовити.

Ухвалою суду від 21.12.2022, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, закрито підготовче засідання та призначено розгляд справи по суті.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити з мотивів, зазначених у позовній заяві та додаткових поясненнях.

Представник відповідача в судовому зсіданні позов не визнав та просив відмовити у його задоволенні з доводів, наведених у відзиві.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивач проходить військову служу на посаді старшини танкової роти танкового батальйону у в/ч НОМЕР_1 , що підтверджується витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 21.09.2020 №223 (а.с. 74).

17.12.2022 командиром розвідувальної роти ОСОБА_2 , на ім`я командира військової частини НОМЕР_1 , подано рапорт про самовільне залишення військової частини сержантом ОСОБА_1 (а.с. 65).

На підставі рапорту командира розвідувальної роти старшого лейтенанта ОСОБА_2 від 17.12.2021, за фактом самовільного залишення позивачем військової частини НОМЕР_2 , наказом командира військової частини НОМЕР_1 від 17.12.2021 № 1970 призначено службове розслідування.

За результатами проведення службового розслідування складено акт від 14.01.2022, в якому встановлено, що ОСОБА_1 був відсутній на військовій службі 17.12.2021 з причини сильного больового синдрому нижнього відділу хребта, та порушив порядок звернення за медичною допомогою.

Факт систематичного порушення позивачем військової дисципліни також підтверджується:

- постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі №235/2288/20 від 01.04.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;

- постановою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області у справі №235/3735/20 від 23.06.2020, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП;

- постановою Чернігівського районного суду Чернігівської області у справі №748/2824/21 від 04.11.2021, якою ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП.

14.01.2022 відповідачем видано наказ № 24, яким, за систематичне порушення військової дисципліни та порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241, 254 Статуту внутрішньої служби. Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушення порядку звернення за медичною допомогою на головного сержанта ОСОБА_1 , сержанта з матеріального забезпечення розвідувальної роти відповідно до статей 5, 45, 48, 55, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України накладено дисциплінарне стягнення у вигляді «попередження про неповну службову відповідність» та відповідно до пункту 5 розділу XVI «Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам», затвердженої наказом Міністерства оборони України від 06 7.06.2018 №260 позбавлено премії за січень 2022 року у повному обсязі (а.с.85-87).

Стосовно правової оцінки правильності та обґрунтованості рішення про притягнення до дисциплінарної відповідальності, то така повинна фокусуватися насамперед на такому: чи прийнято рішення у межах повноважень, у порядку та спосіб, встановлені Конституцією та законами України; чи дійсно у діянні особи є склад дисциплінарного порушення; чи є встановлені законом підстави для застосування дисциплінарного стягнення; чи є застосований вид стягнення пропорційним (співмірним) із учиненим діянням.

Правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також загальні засади проходження в Україні військової служби визначені Законом України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі Закон № 2232-XII у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Відповідно до частин першої та четвертої статті 2 Закону № 2232-XII військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України (за винятком випадків, визначених законом), іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Загальні права та обов`язки військовослужбовців Збройних Сил України і їх взаємовідносини, обов`язки основних посадових осіб полку і його підрозділів, правила внутрішнього порядку у військовій частині та її підрозділах визначає Статут внутрішньої служби Збройних Сил України, затверджений Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV (далі Статут внутрішньої служби Збройних Сил України у редакції станом на час виникнення спірних правовідносин).

Необхідність виконання завдань оборони України, захисту її суверенітету, територіальної цілісності та недоторканності, а також завдань, визначених міжнародними зобов`язаннями України покладає на військовослужбовців обов`язки, викладені у статті 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, серед яких: свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути пильним, суворо зберігати державну таємницю.

За приписами статті 16 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України кожний військовослужбовець зобов`язаний виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою. Ці обов`язки визначаються статутами Збройних Сил України, а також відповідними посібниками, порадниками, положеннями, інструкціями.

Сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг визначено Дисциплінарним статутом Збройних Сил України затвердженим Законом України від 24 березня 1999 року № 551-XIV (далі Дисциплінарний статут).

Статтями 1, 2 Дисциплінарного статуту визначено, що військова дисципліна це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Відповідно до частини першої статті 45 Дисциплінарного статуту у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності накласти дисциплінарне стягнення.

Згідно зі статтею 51 Дисциплінарного статуту на сержантів (старшин) (крім військовослужбовців строкової військової служби) можуть бути накладені такі стягнення: а) зауваження; б) догана; в) сувора догана; г) попередження про неповну службову відповідність; е) пониження в посаді; є) пониження у військовому званні на один ступінь; ж) пониження у військовому званні на один ступінь з переведенням на нижчу посаду; з) позбавлення сержантського (старшинського) звання; и) звільнення з військової служби за службовою невідповідністю.

Відповідно до статті 83 Дисциплінарного статуту на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Частиною першою статті 84 Дисциплінарного статуту передбачено, що прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Відповідно до статті 86 Дисциплінарного статуту якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

Підстави, порядок призначення і проведення службового розслідування стосовно військовослужбовців Збройних Сил України, які допустили правопорушення (порушення військової дисципліни та громадського порядку) визначено Порядок проведення службового розслідування у Збройних силах України, який затверджений Наказом Міністра оборони України 21.11.2017 № 608 та зареєстрованій в Міністерстві юстиції України 13 грудня 2017 р. за № 1503/31371 (далі - Порядок №608).

Пунктом 1 розділу ІІ Порядку №608 визначено, що службове розслідування проводиться у разі:

- невиконання або неналежного виконання військовослужбовцем службових обов`язків, перевищення своїх повноважень, що призвело до людських жертв або загрожувало життю і здоров`ю особового складу, цивільного населення чи заподіяло матеріальну або моральну шкоду;

- невиконання або неналежного виконання вимог наказів та інших керівних документів, що могло негативно вплинути чи вплинуло на стан боєздатності, бойової готовності підрозділу чи військової частини або на стан виконання покладених на Збройні Сили завдань;

- неправомірного застосування військовослужбовцем фізичного впливу, зброї, спеціальних засобів або інших засобів ураження до інших військовослужбовців чи цивільних осіб, особливо, якщо це призвело до їх поранення, травмування або смерті;

- дій військовослужбовця, які призвели до спроби самогубства іншого військовослужбовця;

- втрати або викрадення зброї чи боєприпасів;

- порушення порядку та правил несення чергування (бойового чергування), вартової (вахтової) або внутрішньої служби, що могло спричинити або спричинило негативні наслідки;

- недозволеного розголошення змісту або втрати службових документів;

- внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєне військовослужбовцем кримінальне правопорушення;

- повідомлення військовослужбовцю про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення;

- скоєння військовослужбовцем під час виконання обов`язків військової служби дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок якої загинули або отримали тілесні ушкодження інші особи.

Службове розслідування може проводитися і в інших випадках з метою уточнення причин та умов, що сприяли правопорушенню, та встановлення ступеня вини посадових (службових) осіб.

Отже, службове розслідування призначається, зокрема, у разі якщо за характером вчиненого правопорушення на військовослужбовця буде накладено дисциплінарне стягнення, застосування якого призведе до позбавлення військовослужбовця премії повністю або частково.

Відповідно до пункту 3 розділу ІІ Порядку № 608 службове розслідування проводиться для встановлення: неправомірних дій військовослужбовця, яким вчинено правопорушення; причинного зв`язку між правопорушенням, з приводу якого було призначено службове розслідування, та виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби; вини військовослужбовця; порушень нормативно-правових актів, інших актів законодавства; причин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення.

За результатами службового розслідування складається акт службового розслідування, який містить вступну, описову та резолютивну частини (пункт 1 розділу V Порядку № 608).

Пунктами 3, 4, 5 розділу V Порядку № 608 визначено, що в описовій частині акта службового розслідування зазначаються: посада, військове звання, прізвище, ім`я та по батькові, рік народження, освіта, термін військової служби та термін перебування на останній посаді військовослужбовця, стосовно якого проведено службове розслідування; неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причинний зв`язок між неправомірними діями військовослужбовця та подією, що трапилась; вимоги нормативно-правових актів, інших актів законодавства, які було порушено; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення.

Отже, прийняттю рішення про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення передує проведення службового розслідування з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Аналіз наведених правових норм дає також підстави для висновку, що під час вирішення питання про застосування того чи іншого виду дисциплінарного стягнення, суд має виходити з характеру проступку, обставин, за яких його вчинено, яку завдано ним (могло бути завдано) шкоду, та наслідки.

Зміст положень Дисциплінарного статуту ЗСУ свідчить про те, що військова дисципліна полягає у виконанні (дотриманні) законодавчих і підзаконних актів із питань службової діяльності та бездоганному і неухильному додержанні порядку і правил, що такими нормативними актами передбачені.

Водночас підставою для притягнення до дисциплінарної відповідальності є дисциплінарний проступок, сутність якого полягає у невиконанні чи неналежному виконанні військовослужбовцем службової дисципліни.

Такими обставинами є лише фактичні дані, що свідчать про реальну наявність у діяннях особи ознак дисциплінарного проступку, зокрема протиправної поведінки, шкідливих наслідків і причинного зв`язку між ним і дією порушника дисципліни.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 14 січня 2021 року у справі № 817/1318/17.

У спірних правовідносинах підставою для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності слугував висновок відповідача про порушення військової дисципліни, яка виразилась у самовільному залишенню позивачем військової частини 17.12.2021 та порушення порядку звернення за медичною допомогою. Таких висновків відповідач дійшов провівши службове розслідування.

Слід зазначити, що службове розслідування це комплекс заходів, які здійснюються з метою уточнення причин, установлення обставин та умов, що сприяли вчиненню правопорушення, відповідальність за яке передбачена законодавством України, та ступеня вини особи (осіб), яка вчинила це правопорушення.

Висновок службового розслідування, у якому відображено узагальнений опис виявлених порушень норм законодавства, не є рішенням суб`єкта владних повноважень, яке безпосередньо породжує правові наслідки для суб`єктів відповідних правовідносин і має обов`язковий характер.

За своєю правовою природою висновок службового розслідування є службовим документом, який фіксує факт проведення службового розслідування і є носієм доказової інформації про обставини, що стали підставами для його призначення.

При цьому висновок службового розслідування повинен ґрунтуватись на фактичних обставинах та підтверджуватися належними доказами.

Так, підставою для видання оскаржуваного наказу, яким застосовано до позивача дисциплінарне стягнення слугував акт службового розслідування від 14.01.2022, в якому встановлено факт відсутності позивача на військовій службі 17.02.2022 з причин сильного больового синдрому нижнього відділу хребта ( п.3.4) та порушення позивачем порядку звернення за медичної допомогою( п.3.6).

З приводу самовільного залишення позивачем військової частини 17.12.2022, то суд встановив таке.

Наказом командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 17.12.2021 № 296 позивача вважати таким, що самовільно залишив частину з 17.12.2022 (а.с. 74 зворот). У наказі командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині)від 20.12.2021 №298 вказано, що позивача, якій самовільно залишив частину з 17.12.2022, вважати таким, що повернувся 20.12.2022 (а.с. 75). Пунктом 95 наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з адміністративного господарській діяльності) від 04.01.2022 № 6 щомісячна премія позивача становить 0% ( а.с. 91).

У свою чергу факт самовільного залишення позивачем в/ч 17.12.2022 спростований відповідачем, що підтверджується пунктом 2 оскаржуваного наказу, в якому зазначено «… скасувати пункти наказів командира в/ч НОМЕР_1 №296 від 17.12.2021 та №298 від 20.12.2021 (по стройовій частині), що стосується самовільного залишення частини головним сержантом ОСОБА_1 ; пункт 95 наказу командира в/ч НОМЕР_1 №6 від 04.01.2022 (з адміністративного господарській діяльності), щодо позбавлення премії головного сержанта ОСОБА_1 (а.с. 86).

Отже, даний факт судом не підлягає перегляду.

Пунктом 3 оскаржуваного наказу позивача фактично притягнуто до дисциплінарної відповідальності за систематичне порушення вимог статей 11, 13, 16, 49, 241, 254 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статей 1,4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, порушення порядку звернення за медичною допомогою, а пунктом 4 позбавлено премії за січень 2022 року в повному обсязі (а.с. 85).

Відповідач, на обґрунтування позиції щодо систематичного порушення позивачем військової дисципліни, посилається на факт того, що 16.12.2022 позивач перебував на військовій службі в стані алкогольного сп`яніння, що підтверджується письмовими поясненнями ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , наданими в ході службового розслідування, наявність постанов Красноармійського міськрайонного суду Донецької області та Чернігівського районного суду Чернігівської області, якими позивача визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень за ч.3 ст. 172-20 КУпАП України (а.с.63) та порушення порядку звернення за медичною допомогою, яке встановлено в ході службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира в/ч НОМЕР_1 від 17.12.2022 № 1970.

Щодо перебування позивача на військовій службі у стані алкогольного сп`яніння 16.12.2022, то суд зазначає таке.

Частиною другою статті 74 КАС України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Спільним наказом Міністерства внутрішніх справ та Міністерства охорони здоров`я України від 09.11.2015 року № 1452/7356 затверджено Інструкцію про порядок та явлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Зазначена Інструкція підлягає застосуванню також і з метою виявлення стану алкогольного сп`яніння у військовослужбовців.

Згідно з положеннями пункту 9 Розділу ІІ вимог вказаної Інструкції, яка є спеціальним нормативним актом, що регулює питання виявлення у тому числі і військовослужбовців ознак алкогольного сп`яніння, останні мають бути оглянуті в закладах охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для його проведення.

Виходячи із системного аналізу пункту 9 розділу ІІ Інструкції, необхідність доставлення особи до закладу охорони здоров`я не пізніше ніж протягом двох годин з моменту виявлення підстав для проведення огляду пов`язана з особливістю організму людини, внаслідок хімічних реакцій в якому зі спливом часу зменшується концентрація як алкоголю так і наркотичних засобів, що призводить до неможливості встановлення їх фактичного стану особи саме на момент виявлення ознак сп`яніння, що є основною метою проведення огляду на стан сп`яніння.

Отже, зазначений порядок огляду осіб на стан алкогольного сп`яніння здійснюється в закладах охорони здоров`я не пізніше двох годин з моменту встановлення підстав для його здійснення, а тому суд не може прийняти письмові пояснення вказаних осіб як допустимий доказ у справі.

Щодо посилань відповідача як на підтвердження систематичного порушення військової дисципліни на постанови суду, якими позивача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП, то суд їх відхиляє, оскільки вказані постанови свідчать про вчинення позивачем адміністративного правопорушення щодо перебування в стані алкогольного сп`яніння, в той же час, за результатами службового розслідування, встановлено факт порушення порядку звернення до медичною допомогою, яке, у свою чергу, не є адміністративним правопорушенням.

Слід зазначити, що для притягнення військовослужбовця до дисциплінарної відповідальності необхідно, щоб був зафіксований сам факт порушення, вину військовослужбовця повністю доведено, встановлено ступінь його вини та з`ясовано причини і умови, що сприяли вчиненню ним правопорушення, та наслідки.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 813/1021/17.

За таких обставин, суду необхідно дослідити підставу дисциплінарного стягнення і надавати оцінку саме наявності або відсутності дисциплінарного проступку в рамках проведеного службового розслідування, а також доказам на їх підтвердження.

Щодо висновків, викладених в акті службового розслідування від 14.01.2022, а саме порушення позивачем порядку звернення до медичною допомогою.

Згідно зі статтею 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ військовослужбовці зобов`язані негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові, який зобов`язаний направити хворого до медичного пункту частини.

У відповідності до статті 255 Статуту внутрішньої служби ЗСУ амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини.

Військовослужбовці, які захворіли раптово або дістали травму, направляються до медичного пункту частини негайно, у будь-який час доби.

Тож, позивач, звернувшись 17.12.2021 до лікаря КНП «Чернігівський районний центр ПМСД», з яким укладено з Декларацію №001-03Е2-23АО від 25.10.2021, відповідно до вимог статті 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, мав обов`язок повідомити про це у встановленому порядку прямого начальника та надати підтверджуючі документи, однак таких дій позивач не вчинив.

Належних доказів повідомлення відповідача з приводу необхідності звернення 17.12.2021 до КНП «Чернігівський районний центр ПМСД», на виконання вимог частини другої статті 79 КАС України, позивачем до позову не надано.

Отже, не повідомлення позивачем безпосереднього начальника про звернення до іншої лікувальної установи, є порушенням вимог статті 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ.

Посилання позивача на те, що обов`язок доведення правомірності оскаржуваного рішення покладено на відповідача, що виключає його обов`язок надання відповідних доказів, суд відхиляє, оскільки, відповідно до статті 254 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, саме позивач зобов`язаний негайно повідомити про захворювання безпосередньому начальникові і, відповідно, надати докази на їх підтвердження.

Частиною другою статті 2 КАС України встановлено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та Законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Зважаючи на те, що позивач не дотримався вимог, визначених статтею 254, 255 Статуту внутрішньої служби ЗСУ, на переконання суду, є наявним в даному випадку порушення військової дисципліни у вигляді порушення порядку звернення за медичною допомогою, однак такі не спричинили тяжких наслідків.

Наведене свідчить, що відповідачем не доведено, що застосований вид стягнення є пропорційним (співмірним) із учиненим діянням і, відповідно, що в цій частині оскаржуваний наказ прийнятий з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення.

Отже, з наведених вище мотивів, доводи відповідача про правомірність застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, суд відхиляє.

Крім того, акт службового розслідування від 14.01.2022 в описовій частині не містить відомостей: рік народження, освіту, термін військової служби та термін перебування на останній посаді позивача, стосовно якого проведено службове розслідування; конкретні неправомірні дії військовослужбовця; зв`язок правопорушення з виконанням військовослужбовцем обов`язків військової служби (якщо такий є); вина військовослужбовця; причини та умови, що сприяли правопорушенню; заперечення, заяви та клопотання особи, стосовно якої проведено службове розслідування, мотиви їх відхилення чи підстави для задоволення, що є порушенням розділу V Порядку № 608.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу командира в/ч НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.01.2022 №24 в частині позбавлення премії за січень 2022 року у повному обсязі, суд зазначає наступне.

Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам визначає Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам, затверджений наказом Міністерства оборони України від 07.06.2018 № 260 (далі - Порядок № 260).

Пунктом 5 Порядку № 260 передбачено, що грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військово-службовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; тощо.

Розділом XVI Порядку № 260 визначено випадки, коли премія військовослужбовцям не виплачується. Так, військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються в таких випадках, зокрема, у разі накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність - за місяць, у якому накладено дисциплінарне стягнення.

Зі змісту наведеної нормі слідує, що позбавлення премії можливо лише при порушенні службової дисципліни та у разі накладення на військовослужбовця дисциплінарного стягнення.

Обґрунтовуючи позбавлення премії позивача за січень 2022 року в повному обсязі, відповідач вказав, що під час винесення спірного наказу керувався Порядком №260, згідно з яким військовослужбовцям щомісячні премії не виплачуються у випадку накладення дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Однак оскаржуваний наказ в частині застосування до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність судом визнано таким, що прийнятий без дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення, отже, є протиправним і підлягає скасуванню, а позовні вимоги в цій частині - задоволенню.

Позовні вимоги щодо визнання протиправним та скасування пункту 4 оскаржуваного наказу є похідними від основної вимоги, тому також підлягають задоволенню.

З урахуванням наведеного, для ефективного захисту прав позивача суд дійшов висновку про задоволення позов повністю шляхом визнання протиправним та скасування пунктів 3, 4 наказу відповідача від 14.01.2022 № 24 та зобов`язання в/ч НОМЕР_1 вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 премії за січень 2022 року в повному обсязі відповідно до пункту 5 розділу ХVІ ''Інструкції про прядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам'' від 07.06.2008 №260.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Тому, на користь позивача підлягає стягненню, сплачений ним при поданні позовної заяви, судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст. ст.139, 227, 241-243, 246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати пункти 3,4 наказу командира Військової частини НОМЕР_1 (з основної діяльності) від 14.01.2022 № 24.

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 вчинити дії щодо виплати ОСОБА_1 премії за січень 2022 року в повному обсязі відповідно до п.5 розділу ХVІ ''Інструкції про прядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам'' від 07.06.2008 №260.

Стягнути з Військової частини НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні), сплачений відповідно до квитанції від 13.02.2022.

Рішення суду набирає законної сили в порядку статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення суду. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Позивач: ОСОБА_1 АДРЕСА_1 рнокпп НОМЕР_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_4 .

Повний текст рішення виготовлено 27 грудня 2022 року.

Суддя І.І. Соломко