Справа № 420/16671/21
Суддя: Мацедонська В.Е.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа №420/16671/21

адміністративне провадження № К/990/34545/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мацедонської В.Е.,

суддів -Кашпур О.В., Уханенка С.А.,

перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_1

на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №420/16671/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Офісу Генерального прокурора, у якому просив:

- визнати протиправними дії Офісу Генерального прокурора з ненадання достовірної та повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище позивача;

- зобов`язати Офіс Генерального прокурора надати достовірну та повну інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище позивача;

- стягнути з відповідача на користь позивача 50000 гривень моральної шкоди, спричиненої відповідачем.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії Офісу Генерального прокурора з ненадання достовірної та повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище ОСОБА_1 . Зобов`язано Офіс Генерального прокурора надати достовірну та повну інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище ОСОБА_1 . У задоволенні решти позовних вимог відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Офісу Генерального прокурора на користь ОСОБА_1 судові витрати в сумі 2408 грн.

Постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року апеляційну скаргу Офісу Генерального прокурора задоволено. Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 28 січня 2022 року у справі № 420/16671/21 скасовано. Ухвалено у справі №420/16671/21 нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із цим судовим рішенням суду апеляційної інстанції, ОСОБА_1 звернувся із касаційною скаргою до Верховного Суду.

Ухвалою Верховного Суду від 06 грудня 2022 року касаційну скаргу ОСОБА_1 повернуто у зв`язку із відсутністю підстав касаційного оскарження.

07 грудня 2022 року до Верховного Суду повторно надійшла касаційна скарга позивача.

При вирішенні питання про відкриття касаційного провадження за зазначеною касаційною скаргою суд виходить з наступного.

Пункт 8 частини другої статті 129 Конституції України серед основних засад судочинства закріплює забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках на касаційне оскарження судового рішення.

Згідно з частиною першою статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити в касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи, а також постанову суду апеляційної інстанції повністю або частково у випадках, визначених цим Кодексом.

Пунктом 2 частини п`ятої цієї ж статті обумовлено, що не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у справах незначної складності та інших справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження (крім справ, які відповідно до цього Кодексу розглядаються за правилами загального позовного провадження), крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

У свою чергу, за змістом пункту 2 частини шостої статті 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності є, зокрема справи у спорах щодо оскарження бездіяльності суб`єкта владних повноважень або розпорядника інформації щодо розгляду звернення або запиту на інформацію.

Предметом розгляду цієї справи, зокрема, є визнання протиправними дій відповідача з ненадання достовірної та повної інформації з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище позивача; зобов`язання відповідача надати достовірну та повну інформацію з Єдиного реєстру досудових розслідувань стосовно кримінальних проваджень, в яких значиться прізвище позивача.

Проаналізувавши встановлені судами обставини справи, предмет спору та обраний позивачем спосіб захисту його прав, доводи касаційної скарги, Верховний Суд дійшов висновку про те, що характер спірних правовідносин, предмет і категорія спору, коло учасників спірних правовідносин, правозастосовна практика, що складалася з приводу спорів цієї категорії, відсутність ознак, які відрізняють цю касаційну скаргу від інших, дають підстави вважати, що судове рішення, яке ухвалено у справі незначної складності за позовом ОСОБА_1 , розглянутої в порядку спрощеного позовного провадження, не підлягають касаційному оскарженню.

Оскаржуючи судові рішення, прийняті у справі незначної складності за правилами спрощеного позовного провадження, позивач не зазначає про наявність виняткових обставин, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України, які є передумовою для перевірки вмотивованості підстав, передбачених частиною четвертою статті 328 КАС України.

При цьому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що запити позивача були розглянуті відповідачем з дотриманням вимог Закону України «Про доступ до публічної інформації», відповіді надані у передбачені законом строки, у межах та обсягах, в яких це можливо було зробити розпоряднику інформації, у даному випадку Офісу Генерального прокурора. Позивача було повідомлено про наявність одного кримінального провадження у ЄРДР №0000682, за яким позивач є обвинуваченим.

У зв`язку із цим, недоречним є посилання суду першої інстанції на правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 11.02.2021 року у справі №826/15520/16, оскільки у межах цієї справи надавалась оцінка саме відмові у наданні публічної інформації на інформаційні запити.

А тому, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що при наданні відповідей на звернення ОСОБА_1 , Офіс Генерального прокурора діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, такі дії відповідача відповідають вимогам, встановленим частиною 2 статті 2 КАС України.

Зміст касаційної скарги зводиться до викладення фактичних обставин справи та цитування норм права з посиланням на невірну оцінку судом апеляційної інстанції доказів у справі, однак, у силу частини 2 статті 341 КАС України суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Інші, наведені у касаційній скарзі доводи та мотиви не дають підстав для висновку, що судові рішення, постановлені у зазначеній справі, можливо віднести до випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини умови прийнятності касаційної скарги можуть бути більш суворими ніж для звичайної заяви. Зважаючи на особливий статус суду касаційної інстанції, процесуальні процедури у цьому суді можуть бути більш формальними, особливо, якщо провадження здійснюється судом після їх розгляду судом першої, а потім судом апеляційної інстанції.

На підставі викладеного суд зазначає, що вичерпний перелік судових рішень, які можуть бути оскаржені до касаційного суду, жодним чином не є обмеженням доступу особи до правосуддя чи перепоною в отриманні судового захисту, оскільки встановлення законодавцем "розумних обмежень" в праві на звернення до касаційного суду не суперечить практиці Європейського суду з прав людини та викликане виключно особливим статусом Верховного Суду, розгляд скарг яким покликаний забезпечувати формування єдиної правозастосовчої практики, а не можливість перегляду будь-яких судових рішень.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про необхідність відмови у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного, керуючись статтями 3, 248, 328, 333 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2022 року у справі №420/16671/21 за позовом ОСОБА_1 до Офісу Генерального прокурора про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії.

Копію цієї ухвали разом із касаційною скаргою та доданими до неї матеріалами направити особі, яка її подала.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач В. Е. Мацедонська

Судді О. В. Кашпур

С. А. Уханенко