Справа № 207/2788/22
Суддя: Юрченко І. М.
Дата ухвалення: 2022-11-24 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

№ 207/2788/22
№ 2-а/207/34/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 листопада 2022 року Баглійський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді: Юрченко І.М.

при секретарі: Сівачук А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чайки Дмитра Андрійовича, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області про скасування постанови про адміністративне правопорушення,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просить визнати дії Інспектора поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чайки Дмитра Андрійовича протиправними та визнати незаконною та скасувати постанову серії ЕАР № 5974019 від 03 жовтня 2022 року, провадження по справі закрити.

Звертаючись до суду, позивач зазначив, що 03.10.2022 року він, ОСОБА_1 , був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП.

Відповідно до постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5974019 від 03.10.2022 року, ОСОБА_1 о 17:49 у місті Кам`янське по вул. Івана Сірка, керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 г ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.І ст.126 КУпАП.

За вказане правопорушення його притягнуто до адміністративної відповідальності.

Дії відповідача, щодо притягнення його до адміністративної відповідальності вважає незаконними, необ`єктивними та, відповідно, зазначену постанову такою, що не відповідає діючому законодавству та підлягає скасуванню з наступних підстав.

03.10.2022 року о 17 годині 49 хвилин, він керував транспортним засобом з чинним страховим полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів, пункт 2.1ґ ПДР України- не порушував, правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КупАП не скоював.

Крім того, поліс ОСЦПВ був при ньому та на першу вимогу наданий відповідачу - інспектору поліції, але відповідач не захотів його приймати до уваги, посилаючись на те, що на його автомобілі інші номерні знаки. Він дійсно 05.01.2022 року переоформив автомобіль ВАЗ-21099 та отримав номерні знаки НОМЕР_1 , тобто інші ніж зазначені в полісі ОСЦПВ, але договір ОСЦПВ прив`язаний до автомобіля, а не до номерних знаків (в полісі вказаний він код транспортного засобу) та зберігає свою дію після зміни номерів.

Відповідно до ст. 20-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Відповідно до ст. 20-1.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», у разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Під час складання постанови про адміністративне правопорушення відповідач, грубо порушуючи діюче законодавство, не прийняв до уваги вказані вище норми права.

При цьому не надав жодного доказу у розумінні ст.251 КУпАП, які б вказували на наявність в його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.126 КУпАП, бо їх немає, відповідач навіть не побажав прочитати поліс ОСЦПВ та звіряти його з він кодом автомобіля.

Таким чином, в його діях відсутнє порушення діючого законодавства та вимог 2.1 г ПДР України та статті 126 ч. 1 КупАП.

За таких обставин вважає, що вказана постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5974019 від 03.10.2022 року, підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі, у зв`язку з відсутністю в його діях складу адміністративного правопорушення.

У судове засідання позивач не з`явився. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить розгляд справи здійснювати за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі.

Відповідач інспектор поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенант поліції Чайка Дмитро Андрійович в судові засідання не прибув, будучи повідомленим належним чином, причини неявки суду невідомі.

Представник відповідача Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області в судові засідання не прибув, просив розглядати справу без участі представника. Відповідно до позиції, викладеної у відзиві на позов, зазначив, що заперечує проти задоволення позовних вимог, вважає винесену постанову законною, а вимоги позивача безпідставними. Просив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 відмовити в повному обсязі.

За таких обставин суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності відповідача, за наявними у справі матеріалами в порядку письмового провадження, відповідно до ч. 9 ст. 205 КАС України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.229 КАС України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників процесу фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється.

Відповідно до ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Вивчивши доводи позивача, дослідивши письмові докази та оцінивши їх в сукупності, суд встановив наступні обставини справи та відповідні ним правовідносини.

Судом встановлено, що на підставі постанови про притягнення до адміністративної відповідальності серії ЕАР № 5974019 від 03.10.2022 року про адміністративне правопорушення, винесеної інспектором поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чайкою Д.А. на ОСОБА_1 було накладено адміністративне стягнення у розмірі 425,00 грн. за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП у зв`язку з тим, що 03 жовтня 2022 року о 17 год. 49 хв. в м. Кам`янське по вул. Івана Сірка, він керував транспортним засобом ВАЗ 2109 без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно правової відповідальності наземних транспортних засобів, чим порушив п.2.1 г ПДР України, та скоїв правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КУпАП (а.с. 7).

При цьому судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність позивача за шкоду, заподіяну транспортним засобом ВАЗ 2109, ХТА 210900J0365697, 1988 року випуску зареєстрована на період з 07 грудня 2021 року по 06 грудня 2022 року включно згідно полісу № 206923796 (а.с.9).

Саме даний автомобіль ВАЗ 2109, НОМЕР_2 , 1988 року випуску було переоформлено 05.01.2022року на ОСОБА_3 (а.с.10), що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .

Пунктом 2.1 «ґ» Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету міністрів України №1306 від 10.10.2001 року, передбачено, що водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі поліс (сертифікат) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Відповідно до ч.1 ст.126 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката «Зелена картка»).

Відповідно до ст.16 Закону України «Про дорожній рух» водій зобов`язаний: мати при собі та на вимогу поліцейського, а водії військових транспортних засобів - на вимогу посадових осіб військової інспекції безпеки дорожнього руху Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, пред`являти для перевірки посвідчення водія, реєстраційний документ на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, - страховий поліс (сертифікат) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно із ст.53 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» посадові особи відповідних підрозділів Національної поліції, що мають право здійснювати контроль за дотриманням Правил дорожнього руху, перевіряють документи водія транспортного засобу, які підтверджують наявність чинного договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Відповідно до ст. 20-1.1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», у разі зміни власника забезпеченого транспортного засобу договір страхування зберігає чинність до закінчення строку його дії.

Відповідно до ст. 20-1.2 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільної відповідальності власників транспортних засобів», у разі відчуження забезпеченого транспортного засобу права та обов`язки страхувальника переходять до особи, яка прийняла такий транспортний засіб у свою власність.

Пунктом 21.2 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», передбачено, що контроль за наявністю договорів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється: відповідними підрозділами Національної поліції при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод; органами Державної прикордонної служби України під час перетинання транспортними засобами державного кордону України.

В той же час, пунктом 21.3 ст.21 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу.

Таким чином, наведеними положеннями законодавства визначено обов`язок водія мати при собі страховий поліс і такий страховий поліс має бути пред`явлений працівникам поліції на їх вимогу виключно при складанні протоколів щодо порушень Правил дорожнього руху та оформленні матеріалів дорожньо-транспортних пригод.

Як було встановлено судом, позивач на час притягнення його до адміністративної відповідальності згідно оскаржуваної постанови мав чинний поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів саме на той автомобіль, під час керування яким його було зупинено.

Згідно ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом.

Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності.

Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Статтею 245 КУпАП встановлено, що завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності їз законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених ст. 255 цього Кодексу.

Згідно ч.ч. 1, 2, 5 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

У оскаржуваній постанові ОСОБА_1 ставиться в провину керування транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ. Проте, факт вчинення такого правопорушення позивачем будь-якими доказами відповідачем не підтверджено. Так, у постанові відсутні посилання на конкретні докази, які б дозволили вважати, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом без чинного страхового поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних ТЗ.

Відповідно до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

У своєму рішенні від 10 лютого 1995 року, у справі «Алене де Рібермон проти Франції» Європейський Суд з прав людини зазначив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших суспільних відносин.

У відповідності до правового висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від 11 жовтня 2016 року по справі №816/4340/14, визначальним принципом здійснення правосуддя в адміністративних справах є принцип офіційного з`ясування всіх обставин у справі й обов`язок суб`єкта владних повноважень доказувати правомірність своїх дій чи рішень. При цьому, суд вважає за потрібне наголосити на необхідності дотримуватися позиції, вказаної у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі "Федорченко та Лозенко проти України", відповідно до якої суд при оцінці доказів керується критерієм доведення "поза розумним сумнівом".

Окрім зазначеного вище суд звертає увагу, що усі сумніви у правомірності рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень на користь особи-позивача. Для позивача достатньо вказати на факт прийняття рішення, вчинення дії чи допущення бездіяльності, якщо допустимі докази для цього недоступні. У свою чергу відповідач має довести факт прийняття такого рішення чи вчинення дії і їх правомірність, або ж спростувати цей факт і довести правомірність своєї бездіяльності. У разі невиконання цього обов`язку адміністративний суд повинен задовольнити вимогу позивача і визнати протиправними рішення, дії чи бездіяльність, на які вказував позивач.

Таким чином, на думку суду, винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення в даному випадку порушує права особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, передбачені ст. 268 КУпАП.

При складанні вказаної вище постанови Відповідач жодних свідків, або інших доказів вини Позивача не вказав, хоча згідно ст.251 КУпАП пояснення потерпілих, свідків, фото- та відео-зйомка, відеозапис є доказами у справі.

Натомість відповідач в судове засідання не з`явився, жодних доказів на підтвердження правомірності винесеної постанови суду не надав. Зазначені позивачем обставини не були спростовані відповідачем письмовими запереченнями, до відзиву не надано жодних доказів правомірності оскаржувальної постанови, тобто суду не було представлено доказів в підтвердження обставин, викладених в постанові по справі про адміністративне правопорушення.

З урахуванням чого суд доходить висновку про обґрунтованість доводів позивача щодо відсутності у справі будь-яких передбачених законом доказів на підтвердження наявності обставин, які зазначено відповідачем як підставу для притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

Оскільки позивач заперечив факт вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.126 КУпАП, а відповідач не надав жодних об`єктивних і беззаперечних доказів, які б підтверджували наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення за ч. 1 ст.126 КУпАП, суд приходить до висновку про те, що оскаржувана постанова є протиправною, внаслідок чого підлягає скасуванню, а провадження - закриттю.

Посилання відповідача на постанову як доказ вчинення позивачем адміністративного правопорушення суд вважає неприйнятними, оскільки постанова є рішенням суб`єкта владних повноважень за результатами розгляду ним справи, а тому не може собою заміняти первинні докази винуватості водія.

У силу принципу презумпції невинуватості, що підлягає застосуванню у справах про адміністративні правопорушення, всі сумніви щодо події порушення та винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачаться на її користь. Недоведені подія та вина особи мають бути прирівняні до доведеної невинуватості цієї особи. За таких обставин факт вчинення позивачем правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП є недоведеним (правова позиція висловлена в постанові Верховного суду по справі справа №463/1352/16-а від 08 липня 2020 року)

За вказаних вище обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню, а оскаржувана постанова підлягає скасуванню із закриттям провадження по справі.

При цьому, суд не погоджується з доводами позивача щодо визнання протиправними дій поліцейського щодо складання постанови серії ЕАР № 5974019 від 03.10.2022 року, оскільки до повноважень відповідача входять збір та оцінка доказів, розгляд справи про адміністративне правопорушення з прийняттям постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ст. 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують та обтяжують відповідальність, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Згідно з п.1 ст. 247 КпАП України, обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання доказів. Орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю (ст. 252 КУпАП).

Таким чином, означені дії відповідача не породжують правових наслідків для позивача та не порушують його права, оскільки результатом цих дій є оскаржувана постанова.

Інші доводи учасників справи на висновки суду не впливають.

При цьому, суд враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Враховуючи викладене, проаналізувавши в своїй сукупності докази у справі, виходячи з досліджених судом наявних матеріалів справи, виходячи з норм ст.ст. 19,61 Конституції України та ст.ст. 69,71 КАС України, з урахуванням категоричних заперечень водія про порушення ним будь-яких правил дорожнього руху, постанова інспектора про притягнення ОСОБА_1 за ч.1 ст.126 КУпАП підлягає скасуванню, а провадження у справі - закриттю.

Відповідно до частин першої та третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що при подачі позову до суду позивачем сплачено судовий збір в розмірі 496 грн. 20 коп., а тому оскільки позовні вимоги задоволено, зазначені судові витрати слід компенсувати за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції на користь позивача.

Керуючись ст.19 Конституції України, ст.ст.7, 121, 245, 247, 280, 283 КУпАП, ст. ст. 2, 3, 5, 9, 73-77, 139, 162, 241-246, 250, 255, 257, 268, 269, 271, 286, 293КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 до Інспектора поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенанта поліції Чайки Дмитра Андрійовича, місцезнаходження за адресою: м. Кам`янське, проспект Аношкіна, буд. 7/42, Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області, місцезнаходження за адресою: м. Дніпро, вул. Троїцька, буд. 20А про скасування постанови про адміністративне правопорушенн, - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ЕАР № 5974019 від 03.10.2022 року про адміністративне правопорушення, винесену інспектором поліції Кам`янського районного управління поліції ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції Чайкою Дмитром Андрійовичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за вчинення правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 425 грн. 00 коп. на користь держави, провадження у справі закрити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Департаменту патрульної поліції (код ЄДРПОУ 40108646, 03048, м.Київ, вул. Федора Ернста, 3) сплачений ним при подачі позову до суду судовий збір в розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн. 20 коп.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів, з дня його проголошення до Третього апеляційного адміністративного суду через Баглійський районний суд м.Дніпродзержинська.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення або ухвала суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.М. Юрченко