Справа № 420/22295/21
Суддя: Градовський Ю.М.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Д О Д А Т К О В А П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
Судова колегія П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
Головуючого: Градовського Ю.М.
суддів: Бітова А.І.,
Танасогло Т.М.
розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022р. по справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Миколаївській області до Фізичної особи ОСОБА_2 про стягнення податкового боргу та зустрічного позову ОСОБА_2 до Головного управління ДПС у Миколаївській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -
В С Т А Н О В И Л А:
У грудні 2021р. ГУ ДПС у Миколаївській області звернулося в суд із позовом до Фізичної особи ОСОБА_2 , в якому просило стягнення з відповідача податкового боргу із земельного податку з фізичних осіб у розмірі 77 977,64грн. за 2017, 2018, 2019, 2020 рік на користь Державного бюджету.
Також, у лютому 2022р. ОСОБА_2 направив до суду зустрічний позов до ГУ ДПС у Миколаївській області, в якому просив:
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022р. у задоволенні адміністративного позову ГУ ДПС у Миколаївській області відмовлено.

Зустрічний адміністративний позов ОСОБА_2 до ГУ ДПС у Миколаївській області в Одеській області задоволено в повному обсязі.

Визнано протиправними та скасовано податкові повідомлення-рішення форми «Ф» ГУ ДПС у Миколаївській області винесені стосовно ОСОБА_2 від 30.06.2017р. №50958-1303 на суму 19 494,41грн., від 3.05.2018р. №4-1402 на суму 19 494,41грн., від 30.06.2019р. №23751-5008-1402 на суму 19 494,41грн. та від 2.04.2020р. №72526-5005-1402 на суму 19 494,41грн..

Стягнути з ГУ ДПС у Миколаївській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_2 витрати по сплаті судового збору у сумі 992,4грн. сплачені за квитанцією №37091512 від 11.02.2022р..

В апеляційній скарзі податковий органу просить рішення суду скасувати та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 в повному обсязі, а адміністративний позов ГУ ДПС у Миколаївській області задовольнити, посилаючись на порушення норм права.

Так, постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022р. апеляційну скаргу ГУ ДПС у Миколаївській області залишено без задоволення, рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022р. залишено без змін. У грудні 2022р. до П`ятого апеляційного адміністративного суду надійшла заява від ОСОБА_1 , представника Гущина Є.В., про ухвалення додаткового рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022р. прийнятої за результатами розгляду апеляційної скарги ГУ ДПС у Миколаївській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 жовтня 2022р..

Судом встановлено, що при винесенні постанови 21.12.2022р. апеляційним судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Судова колегія вважає, що у відповідності до п.1 ч.1 ст.311 КАС України, вказане питання можливо розглянути в порядку письмового провадження, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для вирішення справи по суті.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, судова колегія дійшла до висновку про прийняття додаткового судового рішення та вирішення питання щодо розподілу судових витрат, з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.252 КАС України суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо:

1) щодо однієї із позовних вимог, з приводу якої досліджувалися докази, чи одного з клопотань не ухвалено рішення;

2) суд, вирішивши питання про право, не визначив способу виконання судового рішення;

3) судом не вирішено питання про судові витрати.

Відповідно до ч.1 ст.132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Приписами ст.134 КАС України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Аналізуючи вищезазначене, судова колегія зазначає, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у ч.5 ст.134 КАС України. Так, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Отже, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути неспівмірним, тобто явно завищеним порівняно з ціною позову. У зв`язку з цим, суд, з урахуванням конкретних обставин, зокрема, ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Апеляційний суд звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити із критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006р. у справі «Двойних проти України» (п.80), від 10 грудня 2009р. у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (п.34-36), від 23 січня 2014р. у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015р. у справі «Баришевський проти України» (п.95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002р. у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Як вбачається із матеріалів справи, що ОСОБА_1 , представником Гущина Є.В., заявлені вимоги про відшкодування витрат, пов`язаних із професійною правничою допомогою, отриманою від адвоката у вигляді підготовки та подання відзиву на апеляційну скаргу до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

В даному випадку, предмет спору у справі не є складним, не потребує вивчення великого обсягу фактичних даних, обсяг і складність складених процесуальних документів є не значними.

Отже, заявлені до відшкодування витрати у розмірі 12 000грн. на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг позивачу, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (послуг) та ціною позову.

Поряд з цим, вирішуючи питання щодо розміру витрат на правничу допомогу, що підлягають відшкодуванню позивачу, судова колегія зазначає, що наведені докази не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат.

На підставі наведеного у сукупності, враховуючи те, що дана справа віднесена до справ незначної складності, з огляду на те, що в даному випадку представником Гущина Є.В. під час апеляційного розгляду було підготовлено та подано лише відзив на апеляційну скаргу, апеляційний суд приходить до висновку, що співмірними витратами на послуги адвоката під час розгляду даної справи в апеляційній інстанції становить 3 000грн..

Враховуючи зазначене та критерії, з врахуванням яких визначається розмір витрат на оплату послуг адвоката, встановлені ч.5 ст.134 КАС України, колегія суддів приходить до висновку про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 3 000грн..

Враховуючи вищевикладене, судова колегія вважає за необхідне частково задовольнити заяву ОСОБА_1 , представником Гущину Є.В., та ухвалити додаткове рішення про стягнення судових витрат на правничу допомогу у розмірі 3 000грн..

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 252, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Заяву ОСОБА_1 , представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення до постанови П`ятого апеляційного адміністративного суду від 21 грудня 2022р. - задовольнити частково.

Стягнути з Головного управління ДПС у Миколаївській області (54001, м.Миколаїв, вул.Лягіна, 6, ) на користь ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3 000грн..

Додаткова постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення, та може бути оскаржена протягом 30 днів з дня вручення судового рішення.

Головуючий: Ю.М. Градовський

Судді: А.І. Бітов

Т.М. Танасогло

Повний текст судового рішення складено 21 грудня 2022 року.