Справа № 380/12874/22
Суддя: Сасевич Олександр Михайлович
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд в складі головуючого судді Сасевича О.М., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін, за наявними у справі матеріалами адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

в с т а н о в и в:

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області із вимогами:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо зменшення відсоткового розміру пенсії ОСОБА_1 при призначенні пенсії відповідно до рішення Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №380/6506/21;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 1 грудня 2020 року перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 згідно з рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29 листопада 2021 року у справі №380/6506/21 виходячи з відсоткового розміру пенсії 76% та з урахуванням попередньо виплачених сум.

З метою обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що проходив службу в органах внутрішніх справ та з 01.04.2014 йому було призначено пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» статті 12 Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ) у відсотковому значенні 73% від сум грошового забезпечення.

На підставі постанови Кабінету Міністрів України №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постанови Кабінету Міністрів України №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам» Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області від здійснило перерахунок пенсії позивача з 01 січня 2016 року, проте виходячи із 70% від сум грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 в адміністративній справі №1.380.2019.005009 було, зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії позивача, виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 73% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Разом з тим, позивач зазначив, що в період з 16.03.2020 по 01.12.2020 він проходив службу в Службі судової охорони і виплата його пенсії була призупинена. У зв`язку із звільненням зі служби 01.12.2020 Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було призначено позивачу пенсію з 02.12.2020, однак відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ та виходячи із 50% від сум грошового забезпечення.

Не погоджуючись із такими діями пенсійного органу позивач знову звернувся до суду, де рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 в адміністративній справі №380/6506/21 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та поновити виплату такої, виходячи з загальної вислуги років на день останнього звільнення 27 років 3 місяці 21 день, у відсотковому розмірі, визначеному пунктом «а» частини 1 статті 13 цього Закону, з урахуванням проведених виплат.

Підсумовуючи позивач вказав, що на виконання вищевказаного судового рішення відповідачем здійснено перерахунок його пенсії з 01.12.2020, проте виходячи із 70% від сум грошового забезпечення, що порушує його право на належне пенсійне забезпечення, оскільки при її первинному призначенні у 2014 року її розмір складав 73%.

Відповідач правом на подання відзиву, передбаченим статтею 162 Кодексу адміністративного судочинства України, не скористався, свою позицію стосовно позову не висловив.

Частиною 6 ст. 162 КАС України передбачено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Розглянувши позов, подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини та відповідні до них правовідносини.

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Львівській області та отримує пенсію за вислугу років, призначену відповідно до Закону України №2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі Закон №2262-ХІІ).

Пенсія позивачу призначена з 01.04.2014 на підставі пункту «а» статті 12 Закону №2262-ХІІ у розмірі 73% від сум грошового забезпечення.

У зв`язку із прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови №988 від 11.11.2015 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» та постанови №103 від 21.02.2018 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим особам», Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було здійснено перерахунок пенсії позивача з 01.01.2016 виходячи із 70% від сум грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 в адміністративній справі №1.380.2019.005009 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 73% сум грошового забезпечення, та здійснити виплату з урахуванням виплачених сум.

Відповідно до витягу з наказу Територіального управління Служби судової охорони у Львівській області від 01.12.2020 № 392 о/с (по особовому складу) позивача звільнено відповідно до Розділу ХІІ Положення про проходження служби співробітника Служби судової охорони у запас Збройних Сил України за підпункту 7 (за власним бажанням) пункту 2. Стаж служби в Службі на день звільнення у календарному обчисленні складає: 23 роки 07 місяців 14 днів, у пільговому обчислені (без урахування вислуги в календарному обчисленні) становить 03 роки 08 місяців 12 днів, загальний трудовий стаж для призначення пенсії становить 25 років 06 місяців 15 днів.

Як не заперечується сторонами у справі, Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області позивачу з 02.12.2020 призначено позивачу пенсію за вислугу років відповідно до пункту «б» статті 12 Закону №2262-ХІІ. При цьому встановлено розмір пенсії 50% грошового забезпечення.

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 в адміністративній справі №380/6506/21 було зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області призначити ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та поновити виплату такої, виходячи з загальної вислуги років на день останнього звільнення 27 років 3 місяці 21 день, у відсотковому розмірі, визначеному пунктом «а» частини 1 статті 13 цього Закону, з урахуванням проведених виплат.

На виконання вищевказаного рішення суду Головним управлінням Пенсійного фонду України у Львівській області було призначено ОСОБА_1 пенсію за вислугу років відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону №2262-ХІІ, однак виходячи із 70% від сум грошового забезпечення, що підтверджується перерахунком пенсії з 01 вересня 2022 за пенсійною справою № Служба судової охорони.

Позивач вважає, що відповідач протиправно визначив основний розмір його пенсії в розмірі 70% від сум грошового забезпечення, а тому звернувся до суду.

Вирішуючи спір суд керується таким.

Завданням адміністративного судочинства відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Закріплений у ч. 1 ст. 9 КАС України принцип змагальності сторін передбачає, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 13 Закону № 2262-ХІІ (що діяла до 01.10.2011), пенсії за вислугу років призначаються в таких розмірах: особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, які мають вислугу 20 років і більше (пункт «а» статті 12): за вислугу 20 років - 50 процентів, а звільненим у відставку за віком або за станом здоров`я - 55 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43); за кожний рік вислуги понад 20 років - 3 проценти відповідних сум грошового забезпечення.

Загальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 90 процентів відповідних сум грошового забезпечення, а особам, які брали участь у ліквідації наслідків Чорнобильської катастрофи під час проходження служби і віднесені до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Законом України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08 липня 2011 року № 3668-VI, який набрав чинності 01 жовтня 2011 року, внесено зміни до частини 2 статті 13 Закону № 2262-XII, яким встановлено, що максимальний розмір пенсії, обчислений відповідно до цієї статті, не повинен перевищувати 80 процентів відповідних сум грошового забезпечення (стаття 43), а особам, які під час проходження служби брали участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і віднесені в установленому законом порядку до категорії 1, - 100 процентів, до категорії 2, - 95 процентів.

Таким чином, з 01.10.2011 положення частини 2 статті 13 Закону № 2262-ХІІ щодо визначення граничного розміру пенсії за вислугу років 90% відповідних сум грошового забезпечення втратили чинність у зв`язку з внесенням змін до редакції цієї статті Законом №3668-VІ.

В подальшому, відповідно до Закону України від 27.03.2014 за №1166-VІІ «Про запобігання фінансової катастрофи та створення передумов для економічного зростання України», було внесено зміни до частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, де число 80 замінили на число 70 (максимальний розмір пенсії).

Аналізуючи встановлені у справі обставини та враховуючи положення процитованих норм у їх сукупності, суд дійшов висновку, що положення статті 13 Закону № 2262-ХІІ, якими встановлено розмір пенсії виходячи з 70 відсотків від грошового забезпечення, можуть застосовуватись лише до правовідносин, що виникли саме після 01.04.2014, тобто набрання ними чинності, та стосуються питань саме призначення пенсії, а не її перерахунку.

Відтак, до останнього застосовуються спеціальні норми, що регулюють умови та підстави встановлені саме щодо перерахунку пенсії.

Як встановлено судом, ОСОБА_1 з 01.04.2014 було призначено пенсію за вислугу років у розмірі 73% від сум грошового забезпечення.

У подальшому, право позивача на отримання пенсії у відповідному відсотковому значенні було підтверджено рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 18.11.2019 в адміністративній справі №1.380.2019.005009, яким визнано протиправними дії пенсійного органу щодо зменшення основного розміру пенсії позивача з 01.01.2016 з 73% до 70% від сум грошового забезпечення та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 01.01.2016 перерахунок пенсії ОСОБА_1 , виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 73% сум грошового забезпечення.

Частиною 4 статті 78 КАС України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі статтею 22 Конституції України закріплені нею права і свободи не є вичерпними, гарантуються і не можуть бути скасовані. При прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законодавчих актів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

Конституційний Суд України неодноразово розглядав питання, пов`язані з реалізацією права на соціальний захист, і сформулював правову позицію, згідно з якою Конституція України виокремлює певні категорії громадян України, що потребують додаткових гарантій соціального захисту з боку держави. До них, зокрема, належать громадяни, які відповідно до статті 17 Конституції України перебувають на службі у військових формуваннях та правоохоронних органах держави, забезпечуючи суверенітет і територіальну цілісність України, її економічну та інформаційну безпеку, а саме - у Збройних Силах України, органах Служби безпеки України, міліції, прокуратури, охорони державного кордону України, податкової міліції, Управління державної охорони України, державної пожежної охорони, Державного департаменту України з питань виконання покарань тощо (рішення Конституційного Суду України від 6 липня 1999 року № 8-рп/99 у справі щодо права на пільги та від 20 березня 2002 року № 5-рп/2002 у справі щодо пільг, компенсацій і гарантій).

У зазначених рішеннях Конституційний Суд України вказав, що необхідність додаткових гарантій соціальної захищеності цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення зумовлена насамперед тим, що служба у Збройних Силах України, інших військових формуваннях та правоохоронних органах держави пов`язана з ризиком для життя і здоров`я, підвищеними вимогами до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватися наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення (рішення № 5-рп/2002).

Виходячи з висловленого у рішеннях Конституційного Суду України розуміння сутності соціальних гарантій працівників правоохоронних органів, зміст та обсяг досягнутих ними соціальних гарантій не може бути звужено шляхом внесення змін до законодавства, а правовідносини щодо їхнього пенсійного забезпечення виникають на момент звернення за призначенням пенсії.

Вказана позиція, щодо застосування норм права до спірних правовідносин, міститься в постанові Верховного Суду України від 10.12.2013 у справі № 21-420а13.

Окремо суд акцентує увагу на тому, що призначення та перерахунок пенсії є різними за змістом та механізмом процедурами та встановлення граничного розміру пенсії за вислугу років у розмірі 90 відсотків, а потім 70 відсотків грошового забезпечення не стосуються перерахунку вже призначеної пенсії. Відтак, при перерахунку пенсії відповідним категоріям військовослужбовців має застосовуватись норма, що визначає розмір грошового забезпечення у відсотках, яка діяла на момент призначення пенсії.

Аналогічного висновку дійшла колегія Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду в постанові від 24.04.2018 (справа № 686/12623/17, провадження № К/9901/849/17).

В рішенні від 04.02.2019 у зразковій справі № Пз/9901/58/18 (240/5401/18) Верховний Суд дійшов висновку, що при перерахунку пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до статті 63 Закону № 2262-ХІІ на підставі постанови Кабінету Міністрів України № 103 відсутні підстави для застосування механізму нового обчислення пенсії із застосуванням норм частини другої статті 13 Закону № 2262-ХІІ, яка застосовується саме при призначенні пенсії. Тому при перерахунку пенсії змінною величиною є лише розмір грошового забезпечення, натомість відсоткове значення розміру основної пенсії, яке обчислювалось при її призначенні відповідно до наявної у позивача вислуги років, є незмінним.

Постановою Великої Палати Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у зразковій справі № 240/5401/18 (провадження № 11-198заі19) рішення Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 04.02.2019 залишене без змін.

Суд також зазначає, що рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 29.11.2021 у адміністративній справі №380/6506/21 (залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду 20.07.2022) визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо призначення та виплати з 02.12.2020 ОСОБА_1 пенсії за вислугу років відповідно до пункту «б» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у відсотковому розмірі, визначеному пунктом «б» частини 1 статті 13 цього Закону та зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області поновити виплату такої відповідно до пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та поновити виплату такої, виходячи з загальної вислуги років на день останнього звільнення 27 років 3 місяці 21 день, у відсотковому розмірі, визначеному пунктом «а» частини 1 статті 13 цього Закону, з урахуванням проведених виплат.

Відтак, оскільки загальна вислуга років позивача підтверджена вищевказаними судовими рішенням та становить 27 років 3 місяці і 21 день (з урахуванням служби позивача в період з 16.03.2020 по 01.12.2020 в Службі судової охорони), Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області на виконання такого рішення не збільшило відсотковий розмір пенсії позивача з 73% (55р.+6р.*3%) від сум грошового забезпечення до 76% (55р.+7р.*3%) від сум грошового забезпечення з 02.12.2020 та здійснило її виплату в сумі 70% від сум грошового забезпечення, а тому такі дії відповідача слід визнати протиправними.

При обранні способу відновлення порушеного права позивача суд виходить з принципу верховенства права щодо гарантування цього права ст. 1 Протоколу № 1 до Європейської Конвенції з прав людини, як складової частини змісту і спрямованості діяльності держави, та виходячи з принципу ефективності такого захисту, що обумовлює безпосереднє поновлення судовим рішенням прав особи, що звернулась за судовим захистом без необхідності додаткових її звернень та виконання будь-яких інших умов для цього.

Стаття 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) гарантує, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Пунктом 10 частини 2 статті 245 КАС України передбачено, що у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про інший спосіб захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист таких прав, свобод та інтересів.

Враховуючи викладене, суд, зважаючи на висновок щодо протиправності дій відповідача, які полягали у виплаті позивачу суми пенсії за вислугу років у розмірі 70% від сум грошового забезпечення, приходить до висновку, що належним та ефективним способом захисту прав позивача буде зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області здійснити з 02.12.2020 перерахунок та виплату пенсії за вислугу років ОСОБА_1 у розмірі 76% від сум грошового забезпечення.

Згідно з вимогами ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість доводів сторін, оцінивши докази суб`єкта владних повноважень на підтвердження правомірності своїх дій та докази, надані позивачем, суд дійшов висновку, що з наведених у позовній заяві мотивів і підстав, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 КАС, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Враховуючи те, що позивачем при подачі позову було сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн., такий підлягає стягненню на його користь за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись ст. ст. 2, 8-10, 14, 72-79, 90, 139, 241-246, 250, 263 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

в и р і ш и в:

позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області щодо поновлення виплати ОСОБА_1 призначеної з 02.12.2020 пенсії за вислугу років на підставі пункту «а» частини 1 статті 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 70% від сум грошового забезпечення.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10, ) здійснити з 02.12.2020 перерахунок пенсії за вислугу років ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) виходячи з відсоткового значення розміру пенсії 76% відповідних сум грошового забезпечення, та здійснити її виплату з урахуванням виплачених сум.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області (79016, м. Львів, вул. Митрополита Андрея, 10; ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ) витрати по сплаті судового збору в сумі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VI «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Сасевич О.М.