Справа № 320/9945/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2022 року Справа №320/9945/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити дії,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач, Пенсійний фонд), в якому зокрема, просить суд:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії за рішенням Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області № 23 від 02.03.2021 року на підставі заяви № 416 за призначенням пенсії від 24 лютого 2021 року та її виплату в обрахованому розмірі починаючи з 19 лютого 2021 року у відповідності до положень статей 27, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати за три календарних роки, що передують року призначення нового виду пенсії, і провести її розрахунок на підставі заяви № 416 за призначенням пенсії від 24 лютого 2021 року у відповідності до положень статей 27, 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та виплачувати її в обрахованому розмірі починаючи з 19 лютого 2021 року.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що він отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262, у лютому 2022 року його було знято з даної пенсії та з 24.02.2022 призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058, однак Пенсійним фондом неправомірно було перераховано пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують зверненню за призначенням пенсії, саме за 2014-2016 роки. Позивач зауважив, що відповідач хибно вважає що було здійснено переведення на інший вид пенсії, а не призначення нової пенсії.

Позивач наголосив на тому, що нормами чинного законодавства не передбачено переведення з пенсії за вислугою років за Законом України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», оскільки у даному випадку має призначатися нова пенсія та застосовуватися показник для призначення пенсії вперше.

У зв`язку з цим, позивач вважає, що під час розрахунку його пенсії за віком мав бути застосований показник середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки.

01.11.2022, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач позов не визнав, 28.11.2022 подав до суду відзив на позовну заяву, в якому просив суд відмовити у задоволенні позову з тих підстав, що за заявою позивача його було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідач повідомив, що показник середньої заробітної плати за попередні три роки застосовується тільки для новопризначених пенсій, а при переведенні на інший вид пенсії застосовується показник, передбачений статтею 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». При цьому відповідач зазначив, що він не мав підстав для призначення позивачеві пенсії за віком, оскільки були наявні підстави для переведення позивача на інший вид пенсії, відповідно розрахунок пенсії у лютому 2021 року було здійснено до положень ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням п. 4-3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», застосовано показники за 2014-2016 роки 3764,40 грн. із застосуванням величини оцінки року страхового стажу в розмірі 1%. Та положення постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» було збільшено показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 1,11 (4888,83 х 1,11=5426,60), осучаснено раніше призначену пенсію, а також постановою від 16.02.2022 №118 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2022 році» вказаний показник збільшився до 1,14 (5426,60 х 1,14=6186,32), та наполягає, що правові підстави для обчислення пенсії позивачу із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки відсутні.

01.12.2022 судом отримано відповідь на відзив, в якому позивач вказує про необґрунтованість позиції відповідача та наполягає на задоволенні позову з підстав викладених у позовній заяві та даної відповіді.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, про що свідчить паспорт серії НОМЕР_1 , виданий Славутицьким МВ ГУ МВС України в Київській області 13.05.1996 року.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 з 12.12.2008 по 23.02.2021 отримував пенсію за вислугу років відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» №2262.

З 24.02.2021 ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Вказані обставини відповідачем не оспорюються.

Таким чином, в даній справі обставини призначення пенсії за віком ОСОБА_1 відбувались 24.02.2021 року.

За результатом розгляду заяви позивача №416 від 24.02.2021 та доданих до неї документів, Пенсійним фондом було прийнято рішення № 23 від 02.03.2021, призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з 24.02.2021 та згідно положень ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням п. 4-3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійним фондом під час обрахування пенсії позивача було застосовано показники за 2014-2016 роки 3764,40 грн. із застосуванням величини оцінки року страхового стажу в розмірі 1%.

Також, з пояснень відповідача вбачається, що згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» було збільшено показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 1,11 (4888,83 х 1,11=5426,60), осучаснено раніше призначену пенсію, а також постановою від 16.02.2022 №118 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2022 році» вказаний показник збільшився до 1,14 (5426,60 х 1,14=6186,32),

У відповідь на звернення позивача ГУ ПФУ у Київській області листом від 22.09.2022 № 1000-0202-8/94753 повідомило, що станом на 01.09.2022 страховий стаж становить 29 років 9 місяців 16 днів, крім того додаткові роки за Списком №1 7 років, що становить 36 років 9 місяців 16 днів, коефіцієнт стажу визначено 0,36750 та при розрахунку пенсії за період з 01.07.2000 по 31.12.2020, осучаснено заробітну плату, та враховуючи, що позивача було переведено з одного виду пенсії (за вислугу років) на інший (за віком) та при переведенні було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховувалася для обчислення пенсії в розмірі 6186,32 грн., індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,65348, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 10228,96 грн. (6186,32 х 165348), розмір пенсії з надбавками склав 3890,71.

Звертаючись до суду з позовом у цій справі, позивач стверджує, що відповідачем при призначенні пенсії 24.02.2021 та її обчисленні не був застосований показник середньої заробітної плати в Україні за 2018-2020 роки саме при призначенні йому пенсії за віком, з приводу чого суд зазначає таке.

Суд зазначає, що у рішенні Пенсійного фонду № 23 від 02.03.2021 у розрахунку заробітку для обчислення пенсії позивачу зазначений розрахунок заробітку для обчислення пенсії, де одним із основних позицій є застосування середньої заробітної плати по Україні, відповідачем вказано як за 2018-2020 роки, а обчислення пенсії за віком здійснюється із суми 3 764, 40 грн, що відповідає показнику середньої заробітної плати по Україні за 2014-2016 роки.

Вирішуючи спірні правовідносини суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону № 1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Частиною першою статті 9 Закону № 1058-IV визначено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» 09.04.1992 № 2262-XII (далі Закон № 2262-XII) військовослужбовцям, особам, які мають право на пенсію за цим Законом та членам їх сімей, які одночасно мають право на різні державні пенсії, призначається одна пенсія за їх вибором. У разі якщо особа має право на отримання пенсії відповідно до цього Закону та Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», призначається одна пенсія за її вибором. При цьому різниця між розміром пенсії, на який особа має право відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», і розміром пенсії із солідарної системи відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», яка визначається в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, фінансується за рахунок коштів державного бюджету.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 1058-IV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором.

Відповідно до ст. 27 Закону №1058-ІV розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Частиною першою статті 40 Закону № 1058-IV передбачено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року.

За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Згідно з частиною другою статті 40 Закону № 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де: Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях; Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики. Тимчасово, з 1 січня 2018 року по 31 грудня 2018 року, заробітна плата (дохід) для призначення пенсії визначається із середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2016 та 2017 роки; Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn ); К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

У разі відсутності на день призначення пенсії даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, для визначення середньої заробітної плати (доходу) враховується наявна заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, з наступним перерахунком заробітної плати (доходу) для обчислення пенсії після отримання даних про заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії.

Коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи за кожний місяць страхового стажу, який враховується при обчисленні пенсії, визначається за формулою: Кз = Зв : Зс, де: Кз - коефіцієнт заробітної плати (доходу) застрахованої особи; Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески та яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії, за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), а в разі одноразової сплати єдиного внеску відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" - за місяць, в якому укладено договір про добровільну участь.

Сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу), визначається за формулою: Зв = З + Зд, де: Зв - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, яка відповідно до цього Закону враховується для обчислення пенсії за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); З - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, з якої фактично сплачено страхові внески згідно з цим Законом за місяць, за який розраховується коефіцієнт заробітної плати (доходу); Зд - сума заробітної плати (доходу) застрахованої особи, розрахована виходячи із передбаченої частини третьої статті 24 цього Закону доплати, за місяць, за який визначається коефіцієнт заробітної плати (доходу), і яка визначається за формулою: Зд=Д/Тх-100%, де Д - сума доплати, здійснена відповідно до частини третьої статті 24 цього Закону; Т - розмір страхового внеску до солідарної системи у відповідному місяці.

У разі відсутності на момент призначення пенсії даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за попередні місяці для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) враховується щомісячна середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за наявний попередній місяць з наступним перерахунком коефіцієнта заробітної плати (доходу) після отримання даних про щомісячну середню заробітну плату (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за місяць (місяці), що передує зверненню за призначенням пенсії.

При обчисленні коефіцієнта заробітної плати (доходу) за періоди сплати страхових внесків за застрахованих осіб, зазначених у пунктах 8, 13 і 14 статті 11 цього закону та за періоди, які включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, враховується мінімальний розмір заробітної плати.

Згідно з частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Відтак, наведені приписи свідчать про те, що лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Судом встановлено, що позивачу з 24.02.2021 рішенням № 23 від 02.03.2021 була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», що сторонами не заперечується.

Отже, суд відмічає, що за призначенням пенсії відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач звернувся 24.01.2021.

Позивачу було призначено пенсію відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 16 розділу ХV «Прикінцеві положення» Закону № 1058-IV (в редакції, яка була чинна на момент призначення позивачу пенсії за вислугу років) до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону.

Відповідно, положення Закон № 2262-XII підлягають застосуванню в частині визначення права вибору пенсії військовослужбовцем, якщо він має одночасно вибір призначення йому пенсію за Законом № 2262-XII чи за Законом № 1058-IV.

З аналізу зазначених вище норм законодавства вбачається, що частиною третьою статті 45 Закону № 1058-IV установлюється порядок переведення з одного виду пенсії, призначеної саме за цим Законом, на інший, у зв`язку з чим показник середньої заробітної плати при переведенні на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення пенсії, передбаченої Законом № 1058-IV.

Однак у випадку із заявою позивача мало місце призначення іншої пенсії за іншим законом, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії (пенсії за віком).

Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Оскільки позивач 24.02.2021 вперше звернувся до відповідача за призначенням пенсії відповідно до Закону № 1058-IV, підстави для застосування ч.3 ст. 45 Закону № 1058-IV до спірних правовідносин у відповідача відсутні.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 10.07.2018 у справі № 520/6808/17, від 12.06.2020 у справі № 400/293/19.

Таким чином, на переконання суду, в даному випадку має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком.

З матеріалів справи вбачається, що 24.02.2021 позивачу було призначено пенсію за віком вперше, однак під час розрахунку пенсії було застосовано показник середньої заробітної плати в Україні згідно положень ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та з урахуванням п. 4-3 розділу ХV Прикінцеві положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійним фондом під час обрахування пенсії позивача було застосовано показники за 2014-2016 роки 3764,40 грн. із застосуванням величини оцінки року страхового стажу в розмірі 1%.

Згідно постанови Кабінету Міністрів України від 22.02.2021 №127 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2021 році» було збільшено показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні в розмірі 1,11 (4888,83 х 1,11=5426,60), осучаснено раніше призначену пенсію, а також постановою від 16.02.2022 №118 «Про додаткові заходи соціального захисту пенсіонерів у 2022 році» вказаний показник збільшився до 1,14 (5426,60 х 1,14=6186,32),

З листа ГУ ПФУ у Київській області від 22.09.2022 № 1000-0202-8/94753 та поданому суду відзиву вбачається, що станом на 01.09.2022 страховий стаж ОСОБА_1 становить 29 років 9 місяців 16 днів, крім того додаткові роки за Списком №1 7 років, що становить 36 років 9 місяців 16 днів, коефіцієнт стажу визначено 0,36750 та при розрахунку пенсії за період з 01.07.2000 по 31.12.2020, з урахуванням постанови Кабінету Міністрів України №118 від 16.02.2022, осучаснено заробітну плату, та враховуючи, що позивача було переведено з одного виду пенсії (за вислугу років) на інший (за віком) та при переведенні було застосовано показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні, яка враховувалася для обчислення пенсії в розмірі 6186,32 грн., індивідуальний коефіцієнт по заробітній платі становить 1,65348, середньомісячний заробіток для обчислення пенсії склав 10228,96 грн. (6186,32 х 165348), розмір пенсії станом на 01.09.2022 з надбавками склав 3890,71. На даний розрахунок вказує відповідач у своєму відзиві.

Враховуючи наведене, суд вважає, що дії відповідача щодо проведення обрахунку пенсії 24.02.2021 із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, обчисленого як середній показник за 2014-2016 роки є протиправними.

Відповідно до частини п`ятої статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Частиною шостою статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII передбачено, що висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Так, відповідно до Рекомендації № R (80) 2 комітету Міністрів державам-членам стосовно реалізації адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятою Комітетом Міністрів Ради Європи 11 травня 1980 року на 316-й нараді заступників міністрів, під дискреційним повноваженням слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою розсуду - тобто, коли такий орган може обирати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за даних обставин.

Згідно з пунктом 1.6 Методології проведення антикорупційної експертизи, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 24.04.2017 № 1395/5, дискреційні повноваження - це сукупність прав та обов`язків органів державної влади та місцевого самоврядування, осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, що надають можливість на власний розсуд визначити повністю або частково вид і зміст управлінського рішення, яке приймається, або можливість вибору на власний розсуд одного з декількох варіантів управлінських рішень, передбачених нормативно-правовим актом, проектом нормативно-правового акта.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями - органами державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не можна ототожнювати тільки з формалізованими повноваженнями - вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. Він не може ухилятися від реалізації своєї компетенції, але і не має права виходити за її межі.

Тобто дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають в застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень.

Отже, у разі відсутності у суб`єкта владних повноважень законодавчо закріпленого права адміністративного розсуду при вчиненні дій/прийнятті рішення, та встановлення у судовому порядку факту протиправної поведінки відповідача, зобов`язання судом суб`єкта владних повноважень прийняти рішення конкретного змісту не можна вважати втручанням у дискреційні повноваження, адже саме такий спосіб захисту порушеного права є найбільш ефективним та направлений на недопущення свавілля в органах влади.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі (абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України).

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач по справі не надав суду належних та достатніх доказів в силу положень абз. 2 ч. 2 ст. 77 КАС України в обґрунтування правомірності своїх дій та прийнятих рішень згідно ч. 2 ст. 2 КАС України.

Суд зауважує для позивача, що в даній справі предметом спірних правовідносин є застосування відповідачем показника середньої заробітної плати (доходу) України за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії 2014-2016 роки під час призначення пенсії 24.02.2021, а не обставини відмови у призначенні пенсії за віком із застосуванням спірного показника. Пенсія за віком Пенсійним фондом призначена, обставини дій щодо її призначення рішенням № 23 від 02.03.2021 не є предметом розгляду у даній справі та не підлягали вирішенню судом.

Також, суд зазначає про необґрунтовану вимогу позивача щодо здійснення перерахунку пенсії з 19.02.2021, як таку, що спростована встановленими обставинами та наявними матеріалами у справі.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню шляхом визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області під час обрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 24.02.2021 із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) України за три роки, що передували року звернення за призначенням пенсії 2014-2016 роки та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області перерахувати та виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з врахуванням показника середньої заробітної плати по Україні, з якої сплачено страхові внески за 2018-2020 роки з моменту звернення за її призначенням, а саме з 24.02.2021.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у сумі 992,40 грн. згідно з квитанцією від 18.10.2022 та відповідно, враховуючи наслідки вирішення справи та положення ч. 3 ст. 139 КАС України, суд присуджує позивачу 661,60 грн. понесених витрат зі сплати судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - відповідача.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 258, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області під час обрахунку пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VІ із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014 - 2016 роки, починаючи з 24.02.2021.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області (, адреса: 04080, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) з 24.02.2021 провести ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) перерахунок та виплату пенсії відповідно до статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-VІ із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2018 - 2020 роки.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (, адреса: 04080, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , адреса: АДРЕСА_1 ) судові витрати в розмірі 661,60 грн. (шістсот шістдесят одну гривню 60 копійок).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.