Справа № 120/4625/22
Суддя: Сторчак В. Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 120/4625/22

Головуючий у 1-й інстанції: Маслоід Олена Степанівна

Суддя-доповідач: Сторчак В. Ю.

26 грудня 2022 року

м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Сторчака В. Ю.

суддів: Полотнянка Ю.П. Граб Л.С.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області на рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до Вінницького окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницький області про визнання протиправним та скасування рішення відповідача №14 від 31.03.2022 року щодо відмови в призначені позивачеві пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII, в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка - ОСОБА_2 , на підставі довідки Вінницького апеляційного суду від 17.02.2022 року № 04-20/9/22, починаючи з 25.03.2022 року; зобов`язання відповідача призначити з 25.03.2022 року позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII, в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка - ОСОБА_2 , на підставі довідки Вінницького апеляційного суду від 17.02.2022 року № 04-20/9/22.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні адміністративного позову, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Позивач подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому зазначив, що судом першої інстанції правильно встановлено та досліджено усі обставини справи, в результаті чого прийнято судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Суд апеляційної інстанції розглядає справу в порядку письмового провадження у відповідності до вимог п.3 ч.1 ст.311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 перебувала у шлюбі з ОСОБА_2 та проживала з ним разом до дня його смерті, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 28.05.1978 року, свідоцтвом про смерть від 07.12.2021 року та довідкою Томашпільської селищної ради від 04.01.2022 року.

Позивач перебуває на пенсійному обліку відповідача та отримує пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058.

25.03.2022 року позивач звернулась до відповідача із заявою про призначення пенсії по втраті годувальника на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка - ОСОБА_2 , на підставі довідки Вінницького апеляційного суду від 17.02.2022 року № 04-20/9/22.

Відповідач за наслідками розгляду вказаної заяви, прийняв рішення №14 від 31.03.2022 року про відмову в задоволенні заяви позивача у зв`язку з відсутністю законних підстав.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку, що пенсія позивача по втраті годувальника, як члена сім`ї померлого годувальника безпосередньо пов`язана з правом на пенсію саме померлої особи, що мала на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі п.10 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, з 25.03.2022 року.

З огляду на наведене, суд вважає, що позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 14 від 31.03.2022 року щодо відмови в призначені позивачеві пенсії у зв`язку з втратою годувальника, підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог зобов`язального характеру, на думку суду, такі є похідними та підлягають задоволенню, виходячи з того, що безпосередній взаємозв`язок вимоги про визнання рішення суб`єкта владних повноважень протиправним та вимоги про зобов`язання вчинення ним певних дій.

Апеляційний суд частково погоджується з висновками суду першої інстанції за такими доводами.

Відповідно до ч.1 ст.138 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 07.07.2010 року № 2453-VI суддя який вийшов у відставку, при досягненні пенсійного віку, виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" або за його вибором щомісячне довічне грошове утримання.

Згідно з ч. 2 ст. 138 Закону №2453-VI суддя у відставці, який не досяг пенсійного віку, отримує неоподатковуване щомісячне довічне грошове утримання. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається право на одержання щомісячного довічного грошового утримання або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу".

Частиною 10 статті 37 Закону № 3723-XII передбачено, що у разі смерті особи у період перебування на державній службі за наявності у померлого годувальника стажу державної служби не менше 10 років непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні (при цьому дітям - незалежно від того, чи були вони на утриманні померлого годувальника), призначається пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї у розмірі 70 відсотків суми заробітної плати померлого годувальника, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а на двох і більше членів сім`ї 90 відсотків. До непрацездатних членів сім`ї належать особи, зазначені у статті 36 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Частиною 11 статті 37 № 3723-XII визначено, що право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на умовах, передбачених частиною десятою цієї статті, мають також непрацездатні члени сім`ї померлої особи, яка отримувала або мала право на пенсію за цим Законом.

Судом встановлено, що 28.09.2010 року позивач звільнений з посади судді Апеляційного суду Вінницької області у відставку. Отже, на момент такого звільнення законодавством передбачалась можливість отримання ним пенсії на умовах, передбачених ст. 37 Закону України "Про державну службу" або ж за його вибором щомісячного довічного грошового утримання.

Закон № 3723-XII втратив чинність на підставі Закону України "Про державну службу" від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон № 889-VIII) за винятком ст. 37 Закону України № 3723-XII, яка повинна застосовуватися до осіб, зазначених у п. 10 і 12 р. ХІ Закону №889 -VIII.

Згідно з п. 10 і 12 р. ХІ Закону №889-VIII державні службовці які на момент набрання законної сили цим законом мають стаж роботи на державній службі 10 або 20 років на посадах віднесених до відповідних категорій державних службовців, визначених статтею 25 Закону України "Про державну службу" мають право на призначення пенсії відповідно до ст.37 Закону №3723-XII.

При цьому, п.13 р. ХІ Закону №889-VIII передбачає, що за особами, які на день набрання чинності цим Законом, перебувають у відставці, відповідно до вимог статті 31 Закону №3723-XII зберігаються гарантії, передбачені цією статтею.

Таким чином, як вірно зауважив суд першої інстанції, відповідач, при зверненні позивача із заявою про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника повинен був діяти відповідно до вимог Закону № 2453-VI та ст.37 Закону №3723-XII.

Відповідно до ч. 1 ст.37 Закону №3723XII на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абзацом першим частини першої статті 28 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку. Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 1 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Отже, враховуючи, що ОСОБА_2 на момент смерті мав відповідний стаж та статус судді у відставці, його дружина з 05.01.2022 року отримує пенсію по втраті годувальника, призначену згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" №1058, вона на момент звернення з заявою до відповідача була непрацездатним членом сім`ї померлого годувальника, що не заперечується відповідачем, та відповідала вимогам для призначення пенсії у зв`язку із втратою годувальника на підставі ст.37 Закону № 3723-XII.

Колегія суддів вважає помилковою позицію скаржника щодо відмови у переведенні позивача на пенсію у зв`язку із втратою годувальника відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII, з тих підстав, що Законом № 889-VIII не передбачено призначення даного виду пенсії, з огляду на те, що, розповсюдивши право на особу, законодавець шляхом прийняття закону поширив і право членів сім`ї цієї особи (в даному випадку позивача) при призначенні пенсії на випадок втрати годувальника у разі його смерті відповідно до ст.37 Закону № 3723-XII.

Аналогічні висновки викладено в постанові Верховного Суду у справі №236/3193/16-а від 09.11.2018 року, які в силу ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом при ухваленні даного рішення.

З огляду на наведене, в сукупності викладених обставин, колегія суддів вважає вірним висновок суду першої інстанції, що пенсія позивача по втраті годувальника, як члена сім`ї померлого годувальника безпосередньо пов`язана з правом на пенсію саме померлої особи, що мала на утриманні інших непрацездатних осіб, а тому позивач має право на призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі п.10 Закону № 3723-ХІІ у розмірі 70% від заробітної плати померлого годувальника, з 25.03.2022 року. Тому, позовні вимоги в частині визнання протиправним та скасування рішення відповідача № 14 від 31.03.2022 року щодо відмови в призначені позивачеві пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка, підлягають задоволенню.

І, як наслідок, похідні вимоги позивача про зобов`язання відповідача призначити з 25.03.2022 року позивачу пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону №3723-XII в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка, також підлягають задоволенню, з врахуванням п. 2 ч. 2 ст. 245 КАС України.

Разом з тим, що стосується правомірності призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно ст. 37 Закону №3723-XII, на підставі довідки Вінницького апеляційного суду від 17.02.2022 року № 04-20/9/22, колегія суддів вважає, що така довідка не може бути врахована при призначенні позивачу пенсії, оскільки її форма ( довідка про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці) не відповідає формі довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця, затвердженій постановою Управління Пенсійного фонду України від 17.01.2017 №1-3 "Про форми довідок про заробітну плату для призначення пенсії державним службовцям.

Зокрема, даною постановою №1-3 затверджено форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (посадовий оклад, надбавка за ранг, надбавка за вислугу років); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії державного службовця (за будь-які 60 календарних місяців роботи підряд перед зверненням за пенсією); форму довідки про складові заробітної плати для призначення пенсії особі, яка має не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державної служби, і яка на момент виходу на пенсію не займає посади державної служби.

Таким чином, ГУ ПФУ в Вінницькій області не мало правових підстав для призначення позивачу пенсії у зв`язку з втратою годувальника згідно ст. 37 Закону №3723-XII, на підставі довідки Вінницького апеляційного суду від 17.02.2022 року № 04-20/9/22 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці.

Водночас, варто звернути увагу пенсійного органу, на наступне.

Закон України № 1058 не містить норми, яка б дозволяла замість пенсії за віком померлого годувальника застосовувати щомісячне довічне грошове утримання судді. Однак цей Закон і не визначає, за яким законом повинна розраховуватися пенсія за віком померлого годувальника, якщо він мав право на таку пенсію за Законом № 3723 і за Законом № 1058.

З огляду на це слідує висновок, що частину першу статті 37 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» слід застосовувати з урахуванням того, що розмір пенсії у зв`язку із втратою годувальника судді у відставці, що отримував щомісячне довічне грошове утримання і на час смерті мав право на пенсію за віком на підставі статті 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, визначається на вибір заявника, що звернувся за призначенням пенсії у зв`язку із втратою годувальника у розмірі:

1) 70 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі ст. 37 Закону України «Про державну службу» № 3723-XII від 16.12.1993, або

2) 50 % від розміру пенсії за віком, обчисленої на підставі Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» № 1058-ІV від 09.07.2003.

Водночас цей правовий висновок прямо не суперечить правовому висновку, що виплата довічного грошового утримання нерозривно пов`язана з конституційно визначеним статусом професійного судді, не є видом пенсії у розумінні законодавства, а відтак її розмір не може бути базовою величиною при розрахунку розміру пенсії у зв`язку з втратою годувальника, у випадку призначенні такої пенсійної виплати непрацездатним членам сім`ї судді.

Разом з тим, заперечуючи можливість застосування як базової величини розміру щомісячного довічного грошового утримання судді, суд указує на можливість застосування на вибір утриманця розміру пенсії за віком, на яку суддя мав право на підставі статті 37 Закону № 3723, або пенсії за віком, визначеної на підставі Закону № 1058.

Відповідно до частини 1 статті 10 Закону № 1058 особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Вибір заявника (там, де він є) є вирішальним і тоді, коли йдеться про обчислення розміру пенсії. Однак цей вибір є ілюзорним, коли особа не обізнана про свої права та альтернативи.

Відповідно до пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014, № 13-1)) при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії.

Отже саме Пенсійний фонд та його органи повинні забезпечити умови, за яких особа обізнана з умовами призначення.

Під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що приводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тому ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути відповідним наявним обставинам.

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Таким чином, порушене право позивача підлягає судовому захисту та поновленню шляхом визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №14 від 31.03.2022 року щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка - ОСОБА_2 , починаючи з 25.03.2022 року та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 25.03.2022 року ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону № 3723-XII, в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка - ОСОБА_2 , роз"яснивши, при цьому позивачу порядок призначення пенсії за Законом №3723 та пункту 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (затверджено Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 за № 22-1 (у редакції Постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014, № 13-1).

Відповідно до ч.1 ст.317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є:1) неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; 3) невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи викладене, колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що оскаржуване рішення суду частково не відповідає дійсним обставинам справи та нормам матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції скасувати з прийняттям нового судового рішення про часткове задоволення позову.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області задовольнити частково.

Рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 16 серпня 2022 року скасувати.

Ухвалити нову постанову, якою позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області №14 від 31.03.2022 року щодо відмови в призначені ОСОБА_1 пенсії у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII, в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка - ОСОБА_2 , починаючи з 25.03.2022 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області призначити з 25.03.2022 року ОСОБА_1 пенсію у зв`язку з втратою годувальника на підставі ст. 37 Закону України "Про державну службу" від 16.12.1993 року № 3723-XII, в розмірі 70% заробітної плати померлого чоловіка - ОСОБА_2 .

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судовий збір у сумі 992 грн. 40 коп.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

Головуючий Сторчак В. Ю.

Судді Полотнянко Ю.П. Граб Л.С.