Справа № 240/8001/22
Суддя: Горовенко Анна Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2022 року м. Житомир

справа № 240/8001/22

категорія 109020100

Житомирський окружний адміністративний суд у складі

головуючого судді Горовенко А.В.,

розглянувши у письмовому провадженні у приміщенні суду за адресою: 10014, місто Житомир, вул. Мала Бердичівська, 23, адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Радомишльської міської ради Житомирської області про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії,-

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати п.11 рішення тринадцятої сесії VIII скликання Радомишльської міської ради Житомирської області №616 від 25.11.2021 про відмову в наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки за кадастровим номером :01:000:0335 для подальшої безоплатної передачі у власність із земель комунальної власності на земельну ділянку площею 1 га, (відповідно до технічної документації щодо поділу), цільове призначення: для ведення особистого селянського господарства, яка розташована за межами населених пунктів Житомирської області, Радомишльського району, Радомишльської міської ради;

- зобов`язати Радомишльську міську раду Житомирської області у встановлені Земельним кодексом України строки розглянути заяву про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення частини земельної ділянки площею 1,0 га, для ведення особистого селянського господарства, для подальшої безоплатної передачі у власність із земель комунальної власності за межами населених пунктів на території Радомишльської міської ради Житомирської області.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що звернувся до Радомишльської міської ради Житомирської області з клопотанням про надання дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства орієнтовною площею по 1 га, для подальшої безоплатної передачі у власність із земель комунальної власності за межами населених пунктів на території Радомишльської міської ради Житомирської області.

Рішенням №616 від 25.11.2021 тринадцятої сесії 8 скликання Радомишльської міської ради Житомирської області позивачу відмовлено в наданні дозволу з тих підстав, що бажана земельна ділянка в даному масиві перебуває у приватній власності громадян.

Вважаючи вказане рішення відповідача протиправним та таким, що порушує його права, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Згідно з ухвалою Житомирського окружного адміністративного суду від 11.05.2022 провадження у справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Ухвала про відкриття провадження була направлена позивачу та відповідачу за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, вказана ухвала отримана відповідачем.

Відповідач у строк, встановлений ч.1 ст.261 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України), зазначений в ухвалі про відкриття провадження надіслав до суду відзив на позовну заяву (за вх.№24718/22 та №25978/22) аналогічного змісту, у якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що оскаржуване рішення прийнято відповідно до вимог чинного законодавства. Спірна земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:0335 перебуває у приватній власності громадян.

Вказує, що відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 28.10.2021 земельна ділянка, площею 1,0 га за кадастровим номером :01:000:0335, знаходиться у приватній власності ОСОБА_2 на підставі рішення Радомишльської міської ради від 27.05.2021 №344.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Згідно з ч.5 ст.250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 звернувся до Радомишльської міської ради із заявою від 05 лютого 2021 року у якій просив: "надати дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої безоплатної передачі у власність із земель комунальної власності за межами населених пунктів на території Радомишльської міської ради (Краснобірського старостинського округу) кадастровий №:01:000:0355 площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства». Заяву зареєстровано за №Ж-541/01-14 (а.с. 37, 38).

Згідно з рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 15.10.2021 у справі №240/10755/21 позов ОСОБА_1 задоволено частково:

- визнано протиправною бездіяльність Радомишльської міської ради Житомирської області, яка полягає у не здійсненні належного розгляду заяви ОСОБА_1 від 05 лютого 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої безоплатної передачі у власність із земель комунальної власності за межами населених пунктів на території Радомишльської міської ради (Краснобрідського старостинського округу) кадастровий №:01:000:0335 площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства.

- зобов`язано Радомишльську міську раду Житомирської області, у встановлені Земельним кодексом України строки розглянути заяву ОСОБА_1 від 05 лютого 2021 року про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої безоплатної передачі у власність із земель комунальної власності за межами населених пунктів на території Радомишльської міської ради (Краснобрідського старостинського округу) кадастровий №:01:000:0335 площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства, та за результатами її розгляду прийняти рішення, відповідно до вимог чинного законодавства України, з урахуванням правової оцінки, наданої судом у даному рішенні.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено (а.с.18-20)

Радомишльською міською радою, на засіданні 13 сесії VІІІ скликання, 25 листопада 2021 року розглянуто заяву ОСОБА_1 від 05.02.2021 про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для подальшої безоплатної передачі у власність із земель комунальної власності за межами населених пунктів на території Радомишльської міської ради Краснобірського старостинського округу, за кадастровим номером :01:000:0335, площею 1,0 га для ведення особистого селянського господарства.

За результатами розгляду заяви ОСОБА_1 Радомишльською міською радою прийнято рішення від 25.11.2021 №616 «Про відмову», відповідно до змісту п.11 зазначеного рішення позивачу відмовлено у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за кадастровим номером :01:000:0335, у зв"язку з тим, що земельні ділянки зазначені в даному масиві перебувають у приватній власності громадян (а.с.9).

Не погодившись із вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 3 Земельного кодексу України земельні відносини в Україні регулюються Конституцією України, цим Кодексом, а також прийнятими відповідно до них нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною другою статті 4 Земельного кодексу України завданням земельного законодавства є регулювання земельних відносин з метою забезпечення права на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави, раціонального використання та охорони земель.

У частинах першій та третій статті 22 Земельного кодексу України передбачено, що землями сільськогосподарського призначення визнаються землі, надані для виробництва сільськогосподарської продукції, здійснення сільськогосподарської науково-дослідної та навчальної діяльності, розміщення відповідної виробничої інфраструктури, у тому числі інфраструктури оптових ринків сільськогосподарської продукції, або призначені для цих цілей.

Землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства.

Відповідно до приписів статті 12 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб.

Відповідно дочастини 1 статті 116 Земельного кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом, або за результатами аукціону.

Набуття права власності громадянами та юридичними особами на земельні ділянки, на яких розташовані об`єкти, які підлягають приватизації, відбувається в порядку, визначеному частиною першою статті 128 цього Кодексу.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 121 Земельного кодексу України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для ведення особистого селянського господарства - не більше 2,0 гектара.

Відповідно до частини шостої статті 118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки, погодження землекористувача (у разі вилучення земельної ділянки, що перебуває у користуванні інших осіб) та документи, що підтверджують досвід роботи у сільському господарстві або наявність освіти, здобутої в аграрному навчальному закладі (у разі надання земельної ділянки для ведення фермерського господарства).

Частиною сьомою статті 118 Земельного кодексу України передбачено, що відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об`єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обґрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Таким чином, Земельний кодекс України визначає вичерпний перелік підстав для відмови особі в наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, при цьому зобов`язує орган державної влади або орган місцевого самоврядування у випадках ухвалення рішення про відмову в надані такого дозволу належним чином мотивувати причини цієї відмови.

Аналіз зазначених норм свідчить, що будь-який громадянин України, незалежно від місця реєстрації або проживання, має право звернутись до уповноваженого органу із заявою та визначеними законодавством документами щодо надання йому дозволу на розроблення документації із землеустрою на земельну ділянку, орієнтовною площею 2,0 га, для ведення особистого селянського господарства. Відповідний орган може відмовити у наданні дозволу тільки з підстав, зазначених у частині сьомій статті 118 Земельного кодексу України. Перелік підстав є вичерпним та розширеному тлумаченню не підлягає.

В свою чергу матеріали справи свідчать, що підставою для відмови в наданні позивачу дозволу на виготовлення проекту землеустрою відповідач вказав на те, що земельні ділянки, зазначені в даному масиві перебувають у приватній власності громадян.

На підтвердження вказаних підстав відповідачем надано до суду витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на земельну ділянку за кадастровим номером :01:000:0355, площею 1, га (а.с.44, 56).

При цьому, зважаючи на досліджені судом докази у справі, а саме клопотання позивача про надання дозволу на розробку проекту землеустрою, позивач просив надати дозвіл щодо земельної ділянки саме за кадастровим номером :01:000:0355, а також враховуючи заяву відповідача (за вх.№28520/22 та № 30678/22) про помилковість зазначення невірної цифри в кадастровому номері земельної ділянки, суд вважає, що кадастровим номером земельної ділянки, дозвіл на розробку проекту землеустрою на яку бажав отримати позивач є - :01:000:0355.

З огляду на досліджені судом докази та встановлені під час розгляду справи обставини, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

В даному випадку, як свідчать матеріали справи, на момент розгляду справи судом бажана позивачем земельна ділянка за кадастровим номером :01:000:0355 перебуває у власності іншої особи - ОСОБА_2 .

Зокрема 28.10.2021 за вказаною особою зареєстровано право власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 250).

З огляду на викладене, зобов`язання відповідача надати позивачу дозвіл на розробку документації із землеустрою чи вчиняти будь-які інші дії щодо бажаної позивачем земельної ділянки є неефективним способом захисту, адже відповідна земельна ділянка перебуває у приватній власності, а тому вибула із розпорядження Радомишльської міської ради.

Суд зауважує, що зобов"язання відповідача надати дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення чистини земельної за кадастровим номером :01:000:0355, може призвести до порушення принципу забезпечення рівності права власності на землю громадян, юридичних осіб, територіальних громад та держави; забезпечення гарантій прав на землю. Зокрема, не можна вважати справедливим і розумним надання особі дозволу на розробку проекту землеустрою на земельну ділянку, яка не є вільною (перебуває у приватній власності) та за відомо не може бути передана у власність особі, яка бажає її отримати.

Таким чином, враховуючи те, що на даний момент у відповідача відсутні повноваження розпоряджатися спірною земельною ділянкою (яка перебуває у приватній власності), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову.

Завданням адміністративного судочинства згідно з частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Статтею 5 КАС України визначено право на судовий захист і передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або інтереси.

Згідно з ч.2 ст.5 КАС України захист порушених прав, свобод чи інтересів особи, яка звернулася до суду, може здійснюватися судом також в інший спосіб, який не суперечить закону і забезпечує ефективний захист прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З наведеного випливає, що завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав особи в публічно-правових відносинах. При цьому захист прав, свобод та інтересів осіб передбачає наявність встановленого судом факту їх порушення.

Таким чином, гарантоване статтею 55 Конституції України й конкретизоване у законах України право на судовий захист передбачає можливість звернення до суду за захистом порушеного права, але вимагає, щоб стверджувальне порушення було обґрунтованим.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті, і є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Суд зазначає, що при зверненні до суду позивачу необхідно обирати такий спосіб захисту, який міг би відновити його становище та захистити порушене право.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні (стаття 90 КАС України).

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про необґрунтованість позовних вимог та, як наслідок, відсутність підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 5 ст. 139 КАС України судові витрати з відповідача не стягуються.

Керуючись статтями 6-9, 32, 77, 90, 139, 241-246, 255, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, Житомирський окружний адміністративний суд,-

вирішив:

У задоволенні позову ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ідн. номер НОМЕР_1 ) до Радомишльської міської ради Житомирської області (Соборний Майдан, 12, Радомишль, Житомирська область,12201, ) про визнання протиправним та скасування пункту рішення, зобов`язання вчинити дії, - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Сьомого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складення повного судового рішення.

Рішення складено в повному обсязі 28 грудня 2022 року.

Суддя А.В. Горовенко