Справа № 300/3568/22
Суддя: Главач І.А.
Дата ухвалення: 2022-12-16 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД ДОДАТКОВЕ РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"16" грудня 2022 р. Справа № 300/3568/22
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Главач І.А.,
за участю секретаря судового засідання Вацик В.В.,
представника позивача Бартоша С.Б.,
представника відповідача Кічури Г.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву про ухвалення додаткового рішення в справі
за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1
до відповідача Івано-Франківської митниці
про визнання протиправними та скасування рішення про коригування митної вартості № UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022 та рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості № 7.21-1/15/13/2047 від 30.08.2022,
ВСТАНОВИВ:
Рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду від 05.12.2022 адміністративний позов фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Івано-Франківської митниці про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості № UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022 та рішення про відмову у визнанні заявленої митної вартості № 7.21-1/15/13/2047 від 30.08.2022 задоволено. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості № UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022. Визнано протиправним та скасовано рішення Івано-Франківської митниці № 7.21-1/15/13/2047 від 30.08.2022 про відмову у визнанні заявленої митної вартості з урахуванням додаткових документів.
08.02.2022 до канцелярії суду надійшла заява представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат, в обґрунтування якої зазначено, що 17.08.2022 між позивачем фізичною особою-підприємцем ОСОБА_1 та Адвокатським об`єднанням "Барген" в особі як керуючого партнера Гевка Андрія Васильовича укладено договір про надання правової допомоги № 17/08/2022, предметом якого є представництво інтересів при оскарженні рішення Івано-Франківської митниці про коригування митної вартості товарів № UA206000/2022/000062/2 від 12.08.2022. Вартість послуг за умовами угоди становить 55 200,00 грн. Крім того, сторони вищенаведеного договору погодили "гонорар успіху" за скасування оспорюваного рішення, який визначається у сумі 10 % від суми митних платежів, які позивачу довелося додатково сплатити для митного оформлення товарів, вартість яких скоригована оскаржуваним рішенням і становить 128 940,00 грн. Відтак, просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці на користь фізично-особи ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу у справі № 300/3568/22 у розмірі 184 140,00 грн.
Заяву представника фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 щодо вирішення питання про розподіл судових витрат призначено до розгляду в судовому засіданні.
Представник відповідача 14.12.2022 скерувала суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в якому просила відмовити позивачу у задоволенні даної заяви.
16.12.2022 представником позивача направлено суду письмові пояснення щодо клопотання Івано-Франківської митниці про зменшення витрат на оплату правничої допомоги, в яких проти аргументів відповідача заперечує.
В судовому засіданні представник позивача підтримав заяву про ухвалення додаткового судового рішення щодо вирішення питання про розподіл судових витрат.
Представник відповідача проти задоволення даної заяви заперечив.
Суд, заслухавши пояснення представників позивача та відповідача, дослідивши подане ним клопотання та матеріали даної адміністративної справи зазначає наступне.
Частиною 3 статті 252 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд, що ухвалив судове рішення, може за заявою учасника справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, крім іншого, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
Відповідно до статті 16 КАС України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом.
Згідно з частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.
Частиною 3 статті 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.
Згідно з вимогами частини 1 статті 134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
Як вбачається з пункту 1 частини 3 статті 134 КАС України, розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.
Вимогами пункту 2 частини 3 статті 134 КАС України розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Відповідно до вимог частини 4 статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Частиною 5 статті 134 КАС України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Частиною 6 статті 134 КАС України визначено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з вимогами частини 7 статті 134 КАС України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами.
Разом з тим, суд звертає увагу, що стаття 134 КАС України не виключає права суду перевіряти дотримання позивачем вимог частини 5 статті 134 щодо співмірності заявлених до стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
Відповідно до частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Верховний Суд в додатковій постанові від 12 вересня 2018 року (справа № 810/4749/15) зазначив, що з аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.
Також Верховний Суд у постанові від 22 грудня 2018 року (справа № 826/856/18) зазначив про те, що розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження).
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою.
Згідно з вимогами пункту 4 частини 1 статті 1 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" від 5 травня 2012 року № 5076-VI (надалі, також Закон № 5076) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору.
Таким чином, договір про надання правової допомоги укладається на такі види адвокатської діяльності як захист, представництво та інші види адвокатської діяльності.
Представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (пункт 9 частини 1 статті 1 Закону № 5076).
Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частина 1 статті 1 Закону № 5076).
Статтею 19 Закону № 5076 визначено, зокрема, такі види адвокатської діяльності як надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами.
Відповідно до вимог статті 30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 №23-рп/2009, передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права.
Отже, з викладеного слідує, що до правової допомоги належать також консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру; представництво у судах тощо.
Аналіз вищенаведених положень процесуального закону дає підстави для висновку про те, що документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу адвоката, пов`язані з розглядом справи, підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
При цьому, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченому адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціні позову та (або) значенню справи.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» встановлює, що правосуддя в Україні функціонує на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі Баришевський проти України, від 10.12.2009 у справі Гімайдуліна і інших проти України, від 12.10.2006 у справі Двойних проти України, від 30.03.2004 у справі Меріт проти України, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження витрат, понесених на професійну правничу допомогу, мають бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
Аналогічна правова позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг.
Як вбачається з матеріалів справи, між позивачем (Замовником) та Адвокатським об`єднанням "Барген" (Виконавець) було укладено договір про правову допомогу № 17/08/2022 від 17.08.2022 (надалі, також - Договір), за яким Виконавець зобов`язується надати Замовнику правову допомогу, пов`язану із представництвом та захистом інтересів Замовника, а Замовник зобов`язується сплатити за надану йому правову допомогу.
У п. 2.2. договору зазначено, що сторони погодили, що гонорар Виконавця є фіксованим, визначається і сплачується у такому порядку:
п. 2.2.1. Гонорар Виконавця за правову допомогу, пов`язану з оскарженням спірного рішення митниці в Івано-Франківському адміністративному суді, складає 55 200 грн і сплачується такими частинами:
- 7 700 грн протягом 3 банківських днів з дати підписання цього Договору;
- 15 800 грн протягом 3 банківських днів з дати отримання рахунку Виконавця і до подання позову до суду;
- 15 850 грн протягом 5 банківських днів з моменту отримання Замовником ухвали Івано-Франківського окружного адміністративного суду про відкриття провадження за позовом Замовника про скасування спірного рішення митниці;
- 15 850 грн протягом 5 банківських днів з моменту отримання Замовником рішення Івано-Франківського окружного адміністартивного судуд за результатами розгляду позову Замовника про скасування спірного рішення митниці.
Крім того, АО "Барген" в особі керуючого партнера Гевка Андрія Васильовича, та адвокат Бартош Святослав Богданович, керуючись частиною 6 статті 15 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" та пункт 1.4 Договору № 17/08/2022 від 17.08.2022 уклали договір про надання правової допомоги.
На підтвердження, витрат на правничу допомогу представником позивача було подано до суду наступні документи:
- акт приймання-передачі від 09.12.2022;
- рахунки на оплату за надані послуги № 29/08/22 від 29.08.2022 на суму 7 700,00 грн, грн, № 07/09/22 від 07.09.2022 на суму 15 800,00 грн, № 21/09/22 від 21.09.2022 на суму 15 850,00 грн, № 06/12/22 від 06.12.2022 на суму 15 850,00 грн;
Згідно акта приймання-передачі від 09.12.2022 до договору про правову допомогу № 17/08/2022 від 17.08.2022 адвокат надав такі юридичні послуги:
1. Зібрано докази для підготовки позову, проаналізовано актуальну судову практику та подано до суду позов 10 год;
2. Визначено розмір судового збору, який потрібно сплатити за подання даного позову 0,25 год;
3. Підготовлено та направлено запит до Івано-Франківської митниці 0,5 год;
4. Підготовлено та подано до Івано-Франківського окружного суду клопотання про витребування митних декларацій 1,5 год;
5. Проведено підготовку до судового засідання та представлено інтереси ФОП ОСОБА_1 під час розгляду справи № 300/3568/22 (включно з часом, необхідним для прибуття до суду) 1 год;
6. Проаналізовано відзив Івано-Франківської митниці на позов та додані до нього документи, підготовлено та подано суду відповідь на відзив 4,5 год;
7. Підготовлено та подано до Івано-Франківського окружного адміністративного суду заяву про ознайомлення з матеріалами справи у приміщенні суду з виготовленням фотокопій 1 год;
8. Підготовлено та подано до суду заяву про видачу CD-диску з копіями документів у справі № 300/3568/22, наданих Київською митницею, сплачено судовий збір та отримано копію диску у приміщенні суду 0,5 год;
10. Проведено підготовку до судового засідання та представлено інтереси ФОП ОСОБА_1 в Івано-Франківському окружному суді 02.11.2022 під час розгляду справи № 300/3568/22 0,5 год;
11. Проведено підготовку до судового засідання, підготовлено текст вступного слова, представлено інтереси позивача під час розгляду справи (включно з часом, необхідним для прибуття до суду) 2 год;
12. Підготовлено і подано до суду клопотання про долучення доказів 0,5 год;
13. Проведено підготовку до судового засідання та представлено інтереси ФОП ОСОБА_1 під час розгляду справи (включно з часом, необхідним для прибуття до суду) 1 год;
14. Підготовлено заяву про винесення у справі № 300/3568/22 додаткового рішення щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу з обґрунтуванням розміру таких витрат 2 год.
Загальна вартість послуг становить 184 140,00 грн, з яких станом на підписання вище наведеного акту позивач сплатив 55 200,00 грн, а решта 128 940,00 грн сплачує протягом 30 банківських днів після набрання законної сили рішенням Івано-Франківського окружного адміністративного суду у справі № 300/3568/22.
Дослідивши вищевказані документи, суд дійшов висновку про те, що розмір заявлених позивачем до стягнення витрат на оплату послуг адвоката в даному випадку не є співмірним із складністю даної справи та виконаними адвокатом роботами (послугами).
Суд зазначає, що предмет спору в даній справі не є складним, дана категорія справ є справами незначної складності та адвокатом під час підготовки до даної справи проаналізовано мінімум митного законодавства, як і будь-якого іншого. Крім того, адвокатом в судовому засіданні наголошувалось про сталу судову практику щодо спірних правовідносин. Фактично супроводження даної категорії справ не передбачає залучення значного обсягу ресурсів, виконання робіт чи особливої складності оформлення процесуальних документів.
Незважаючи на значну суму позову, матеріали справи не містять великої кількості документів, на дослідження б яких адвокат витратив значний час, а для адвокатського об`єднання дана справа є звичайним митним спором щодо скасування одного рішення про коригування митної вартості.
Таким чином, суд звертає увагу на те, що справа № 300/3568/22 є справою незначної складності, а вартість наданих позивачу послуг є завищеною.
Суд погоджується із запереченнями представника відповідача щодо відсутності в акті приймання-передачі від 09.12.2022 зазначення вартості за кожну перелічену послугу.
У постанові Верховного суду від 28.09.2022 у справі № 529/201/20 висловлено правову позицію, що у разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково.
Так, адвокатський гонорар може існувати в двох формах фіксований розмір та погодинна оплата. Вказані форми відрізняються порядком обчислення при зазначенні фіксованого розміру для виплати адвокатського гонорару, який зазначено як погодинну оплату, є кількість годин помножена на вартість такої години того чи іншого адвоката у залежності від його кваліфікації, досвіду, складності справи та інших критеріїв та інших критеріїв.
У випадку встановленого договором фіксованого розміру гонорару сторона може доводити неспівмірність витрат в тому числі, але не виключно, без зазначення в детальному описі робіт (наданих послуг) відомостей про витрати часу на надання правничої допомоги. Зокрема, покликаючись на неспівмірність суми фіксованого гонорару зі складність справи, ціною позову, обсягом матеріалів у справі, кількістю підготовлених процесуальних документів, засідань, тривалістю розгляду справи судом тощо.
Аналогічного правового висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16.11.2022 у справі № 922/1964/21.
Щодо покликання представника позивача на висновки Верховного Суду у постанові від 15.09.2022 у справі № 915/294/21, то суд зауважує, що останній не доцільно застосовує викладені правові міркування. Позаяк, в даному випадку судом не ставиться під сумнів законність "гонорару успіху", а його розмір, співмірність.
Так, вирішуючи питання про розподіл судових витрат (відшкодування їх за рахунок іншої сторони) у формі "гонорару успіху", суд повинен виходити не з договору між адвокатом та клієнтом, який створює саме для них права та обов`язки, та погодженого ними розміру гонорару (в даному випадку вирахуваного ними у відсотковому співвідношенні від суми митних платежів, які позивачу довелося додатково сплатити для митного оформлення товарів, вартість яких була скоригована митним органом оспорюваним рішенням), а й з пропорційності цих витрат фактично понесеним судовим витратам, безпосередньо пов`язаним з розглядом справи, які визначені адвокатським бюро та оцінені судом, зокрема з точки зору складності цієї справи та розумної необхідності цих судових витрат для даної справи.
Відповідно до пункту 30 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27 вересня 2001 року, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя .
Згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи
Згідно пункту 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.
Решта доводів та заперечень представника позивача наведених вище висновків суду не спростовують.
У зв`язку з цим, виходячи з вищенаведених критеріїв та керуючись принципами верховенства права, справедливості та пропорційності, беручи до уваги незначну складність адміністративної справи, обсяг та зміст позовної заяви з доданими до неї документами, запереченнями представника відповідача суд вважає, що позивачу за рахунок бюджетних асигнувань Івано-Франківської митниці підлягають стягненню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000,00 грн.
Керуючись статтями 134, 139, 143, 241-246, 252, Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:
заяву позивача про ухвалення додаткового рішення задовольнити частково.
Додаткове рішення може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги на додаткове рішення суду в тридцятиденний строк з дня складення повного тексту додаткового рішення.
Додаткове рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги додаткове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.
Відповідно до частини 3 статті 243 КАС України в судовому засіданні оголошено вступну та резолютивну частини додаткового рішення, а повний текст додаткового рішення буде складено протягом десяти днів.

Суддя Главач І.А.
Додаткове рішення складене в повному обсязі 26.12.2022.