Справа № 545/3984/22
Суддя: Богомолова Л. В.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 545/3984/22
Провадження № 2-а/545/116/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" грудня 2022 р. м.Полтава

Полтавський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Богомолової Л.В.

при секретарі Гаврись В.В.

за участю представника позивача адвоката Кравчун Д.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Полтавського районного суду Полтавської області в м.Полтава в режимі відеоконференції адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кравчун Дмитро Вікторовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 174323 від 23 серпня 2022 року, -

ВИРІШИВ:

05.09.2022 року ОСОБА_2 в особі представника адвоката Кравчун Д.В. звернувся до суду з позовною заявою до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 174323 від 23 серпня 2022 року про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу, передбачене та ч.2 ст.126 КУпАП, якою притягнуто позивача до адміністративної відповідальності до штрафу в сумі 3400 грн.

У вказаній постанові зазначено, що 23.08.2022 року ОСОБА_1 керував транспортним засобом: автомобілем на автошляху М02 « Кіпті-Глухів-бачівськ» та при перевірки посвідчення водія було встановлено, що термін посвідчення закінчився 26.05.2022 року, чим скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП.

Позивач вважає постанову за ч.2 ст.126 КУпАП незаконною, оскільки в діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення. При винесенні оскаржуємої постанови інспектор поліції Трохименко С.В. не прийняв до уваги, що у період дії влоєнного стану допускається керування транспортними засобами за наявності національного посвідчення водія України, виданого вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Просить суд її позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, скасувати оскаржуєму постанову та стягнути судові витрати в розмірі 496,20 грн та витрати на правову допомогу в розмірі 1500 грн.

Представник відповідача в судове засідання не зявився , повідомлений належним чином про час та місце слухання справи.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи приходить до такого.

Судом встановлено, що 23.08.2022 року поліцейський ВРПП Ніжинського РВП Трохименко С.В. виніс постанову про накладення на позивача адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАД №174323, за порушення ч. 2 ст.126 КУпАП накладено стягнення в розмірі 3400 гривень.

Встановлено, що 26.05.2020 року ОСОБА_1 вперше отримав посвідчення водія серії НОМЕР_1 строком дії до 26.05.2022 року. Вказаним посвідченням отримав право керування в категорії «В» автомобілі.

23.08.2022 року Позивач керував транспортним засобом та під час руху на автошляху М02 « Кіпті-Глухів-Бачівськ» його було зупинено поліцейським ВРПП Ніжинського РВП Трохименко С.В. Після зупинки Позивач надав Працівнику поліції вищевказане посвідчення водія, однак Працівник поліції вказав, що вказане посвідчення має завершений строк дії та не надає право на керування транспортним засобом, як наслідок було складено відповідну постанову та притягнуто Позивача до відповідальності передбаченої ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Суд вважає, що вказані дії Працівника поліції є незаконними, а постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в не автоматичному режимі серії БАД №174323 від 23.08.2022 року підлягає скасуванню.

Частина 2 ст. 126 КУпАП передбачає відповідальність за керування транспортним засобом особою, яка не має права керування таким транспортним засобом, або передача керування транспортним засобом особі, яка не має права керування таким транспортним засобом та накладення штрафу в розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п.п. «а» п. 2.1 Правил дорожнього руху України, водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Разом з тим, відповідно до пункту 1 частини 1 постанови Кабінету Міністрів України № 184 від 03 березня 2022 року «Деякі питання допуску водіїв до керування транспортними засобами» установлено, що у період дії воєнного стану та протягом року з дня припинення або скасування дії воєнного стану особа допускається до керування транспортними засобами за наявності у неї національного посвідчення водія України, виданого їй вперше на право керування транспортними засобами відповідної категорії, строк дії якого закінчився.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24 лютого 2022 року №64/2022 в Україні введено воєнний стан, який триває і на даний час, в тому числі на території всієї Київської області.

Положення про порядок видачі посвідчень водія та допуску громадян до керування транспортними засобами, в редакції Постанови Кабінету Міністрів України №511 від 10.05.2009 року, зі змінами та доповненнями (далі Положення), є обов`язковим для всіх підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності та громадян України, іноземних громадян та осіб без громадянства.

Пунктом 2 Положення передбачено, що особи допускаються до керування транспортними засобами за наявності у них національного посвідчення водія України на право керування транспортними засобами відповідної категорії, крім випадків встановлення особам тимчасового обмеження у праві керування транспортними засобами. Посвідчення водія є документом, що посвідчує особу та її спеціальний статус у частині підтвердження права його власника на керування транспортними засобами. Посвідчення водія відповідної категорії дійсне протягом 30 років з дати його видачі, крім посвідчення водія, що видане особі вперше. Посвідчення водія, видане особі вперше, дійсне протягом двох років з дня його видачі з обмеженим правом керування транспортним засобом.

Транспортні засоби, керування якими дозволяється за наявності посвідчення водія, залежно від їх типів і призначення поділяються на категорії: «В» - автомобілі.

Той факт, що Позивач керував транспортним засобом категорії «В» підтверджується змістом постанови; той факт, що позивач має посвідчення водія відповідної категорії та пред`явив його Працівнику поліції підтверджується посвідченням водія серії НОМЕР_1 та змістом оскаржуваної постанови.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАСУ в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок доказування правомірності свого рішення покладається на відповідача.

Проте, відповідач-суб`єкт владних повноважень не надав суду ні матеріалів справи про адміністративне правопорушення ні жодних інших доказів на підтвердження правомірності прийнятого рішення.

У цій частині доводи позову суд визнає слушними та бере їх до уваги при вирішенні спору по суті.

Частиною 2 статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 9 КУпАП, адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом, забезпечення виконання винесеної постанови, а також виявлення причин та умов, що сприяють вчиненню адміністративних правопорушень, запобігання правопорушенням, виховання громадян у дусі додержання законів, зміцнення законності (стаття 245 КУпАП).

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №14 від 23.12.2005р.«Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», звернено увагу судів на неприпустимість спрощеного підходу до судового розгляду справ про адміністративні правопорушення на транспорті та зазначено про необхідність з`ясовування всіх обставин, перелічених у ст.247,280 КУпАП.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306.

Відповідно до п. 1.1. Правил дорожнього руху ці Правила відповідно до Закону України "Про дорожній рух" встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Інші нормативні акти, що стосуються особливостей дорожнього руху (перевезення спеціальних вантажів, експлуатація транспортних засобів окремих видів, рух на закритій території тощо), повинні ґрунтуватися на вимогах цих Правил.

Ст.14 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Суд враховує позицію, вказану у рішенні Європейського суду з прав людини, яку він висловив у пункті 53 рішення у справі «Федорченко та Лозенко проти України» від 20.09.2012, що суд при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумним сумнівом».

Конституційний Суд України в рішенні від 22 грудня 2010 року № 23-рп/2010 дійшов висновку, що адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до адміністративної відповідальності ґрунтуються на конституційних принципах та правовій презумпції, які зумовлені визнанням і дією принципу верховенства права в Україні (п. 4.1).

Таким чином, оскільки в ході судового розгляду справи настання події правопорушення, передбаченого ч.2 ст.126 КУпАП, у вчиненні якого звинувачено позивача, - спростовано, а тому позов підлягає задоволенню.

У зв`язку зі задоволенням позову на відповідача слід покласти судові витрати, понесені позивачем ОСОБА_1 , що сплатив судовий збір у розмірі 496,20 грн, що підтверджено поданою до позовної заяви квитанцією про сплату; а також витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 грн. На підтвердження розміру витрат на правничу допомогу позивач надав документи: договір про надання правової (правничої) допомоги від 25.08.2022, акт виконаних робіт до договору про надання правової допомоги №02 від 25.08.2022 року від 25.08.2022 року, квитанцію про сплату від 29.08.2022 року на суму 1500 грн (а.с.12-19). Всього відшкодуванню підлягає 1996,20 грн судових витрат.

При цьому суд приймає до уваги, що відповідно до п. 2 ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес.

При визначенні суми відшкодування вказаного виду судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим.

У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Аналізуючи вищевикладене, виходячи з принципів обґрунтованості та пропорційності до предмета спору, значення справи для сторін, суд приходить до переконання про те, що стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача витрат, пов`язаних з правничою допомогою адвоката в розмірі 1500 грн. є обгрунтованим, співрозмірним та таким, що підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.8,9,20,44,47,77,90,192,210-211,241-246,250 КАС України, суд - ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 в особі представника адвоката Кравчун Дмитро Вікторовича до Департаменту патрульної поліції про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення серії БАД № 174323 від 23 серпня 2022 року- задовольнити.

Постанову про адміністративне правопорушення БАД №174323 від 23.08.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч.2 ст.126 КУпАП у виді штрафу у розмірі 3400 грн скасувати та провадження у справі про адміністративне правопорушення, передбачене ч.2 ст.126 КУпАП закрити у зв`язку із відсутністю складу адміністративного правопорушення.

Стягнути із ГУНП в Чернігівській області ( 14000, Чернігівська область, місто Чернігів, проспект Перемоги, будинок 74), на користь ОСОБА_1 , РНОКПП № НОМЕР_2 , судовий збір у розмірі 496,20 гривень та витрати на правничу допомогу у розмірі 1500 гривень, а всього на загальну суму 1996 (одна тисяча дев`ятсот дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду може бути оскаржена до Другого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня її проголошення.

Учасник справи, якому повне рішення не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом десяти днів з дня вручення йому рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, а у разі апеляційного оскарження з моменту проголошення судового рішення суду апеляційної інстанції.

Учасники справи можуть отримати інформацію щодо справи, що розглядається, за веб-адресою сторінки на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет - http://pl.pl.court.gov.ua/sud1625.

Суддя Л.В.Богомолова