Справа № 260/4674/22
Суддя: Рейті С.І.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Ужгород№ 260/4674/22
Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого - судді Рейті С.І.

при секретарі судового засідання Гавій Л.В.

за участі представників

позивача: Паканич А.Ю., Співак О.М.

відповідача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_2 до НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) про визнання протиправними та скасування рішень, -

ВСТАНОВИВ:

У відповідності до ст. 243 Кодексу адміністративного судочинства України в судовому засіданні 22 грудня 2022 року проголошено вступну та резолютивну частини Рішення. Рішення в повному обсязі складено 27 грудня 2022 року.

ОСОБА_2 (далі позивач, ОСОБА_2 ) звернувся до Закарпатського окружного адміністративного суду з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_2 (Військова частина НОМЕР_2 ) (далі відповідач, НОМЕР_1 прикордонний загін), яким просить визнати протиправним та скасувати рішення НОМЕР_1 прикордонного загону (про відмову у перетині державного кордону України, громадянину України який досяг 16-річного віку), від 17 вересня 2022 року та від 13 жовтня 2022 року, якими відмовлено ОСОБА_2 в перетинанні державного кордону на виїзд з України.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що він з 2016 року проживає в Словацькій республіці, де навчався в школі до 2020 року, а в 2020 році поступив до Університету ім. Шафарика (у м. Кошіце, Словакія). В червні 2022 року приїхав до України, для того щоб у відповідності до вимог законодавства України стати на військовий облік, отримав Посвідчення про приписку до призовної дільниці (№ 65 від 10.06.2022 року). Оскільки не підлягає призову на військову службу, був знятий з військового обліку та отримав 14.06.2022 року довідку ІНФОРМАЦІЯ_3 для виїзду за кордон (№ 80-н від 14.06.2022 року). Вже під час дії військового стану приїзжав до України, жодних обмежень щодо виїзду не було, однак, 17 вересня 2022 року, незважаючи на наявність документів, що дають право на виїзд за межі території України, на міжнародному пункті пропуску «Малий Березний» (який відноситься до юрисдикції НОМЕР_1 прикордонного загону) відносно нього було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку. В подальшому, 13 жовтня 2022 року на міжнародному пункті пропуску «Малі Селменці» (який також відноситься до юрисдикції НОМЕР_1 прикордонного загону) йому повторно відмовлено в перетинанні державного кордону України на виїзд з країни, про що прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

Тобто, незважаючи на наявні всі документи, які надають право на виїзд поза межі території України, відповідачем (в особі працівників прикордонної служби НОМЕР_1 прикордонного загону, якими були прийняті спірні рішення), позивача було повідомлено про неможливість перетину кордону у зв`язку з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону, що, на думку позивача, порушує нормативно-правові акти, які регулюють питання перетину кордону, а спірні рішення являються надуманим, фальсифікованим (оскільки позивач надав всі необхідні документи), порушують права позивача на здобуття ним освіти, з огляду на що змушений звернутись до суду з позовом про визнання їх протиправними та скасування.

Ухвалою судді від 22.11.2022 року відкрито провадження у даній адміністративній справі та розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідачем надано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає, вважає їх безпідставними, виходячи з наступного. Законом України від 24.02.2022 року № 2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» на території України було введено правовий режим воєнного стану. У зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, з 24.02.2022 року тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені Конституцією України, а саме: передбачене статтею 33 право на свободу пересування та право вільно залишати територію України.

24.02.2022 року видано Указ Президента України № 69/2022 «Про загальну мобілізацію», який затверджений Верховною Радою у формі Закону про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» № 7113. З метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Зазначає, що відповідно до п.2-6 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 року №57, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, згідно з пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455, перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством, відтак, прийняті інспекторами прикордонного контролю рішення про відмову в перетині державного кордону відносно ОСОБА_2 - є законними та обгрунтованими, в зв`язку з чим просить відмовити в задоволенні позову.

В судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали, просять суд позов задовольнити, представник відповідача проти задоволення позову заперечила та просить суд відмовити в його задоволенні з мотивів, викладених у відзиві на позовну заяву.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, заслухавши думку позивача та представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступних висновків.

Як встановлено в судовому засіданні та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, 17 вересня 2022 року начальником 3 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) лейтенантом ОСОБА_3 (згідно тексту рішення, фактично відділення « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (тип А) відділу «Великий Березний» (тип Б), прийнято Рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , закордонний паспорт НОМЕР_3 , на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», щодо введення тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 33 Конституції України, а також відповідно до ПКМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», тимчасово обмежено у праві виїзду з України під час дії правового режиму воєнного стану в якості здобувача фахової передвищої та вищої освіти, асистента стажиста, аспіранта та докторанта, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

13 жовтня 2022 року інспектором прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_6 » (тип Б) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » (тип Б) майстер-сержантом ОСОБА_4 прийнято Рішення про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , закордонний паспорт НОМЕР_3 , на підставі Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», щодо введення тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 33 Конституції України, а також відповідно до ПКМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», тимчасово обмежено у праві виїзду з України під час дії правового режиму воєнного стану в якості здобувача фахової передвищої та вищої освіти, асистента стажиста, аспіранта та докторанта, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти (тобто, з тих-же підстав, що і попереднє рішення від 17.09.2022 року про відмову у перетинанні державного кордону на виїзд з України громадянину України ОСОБА_2 ).

Позивач не погодився з такими рішеннями відповідача ( НОМЕР_1 прикордонного загону, посадовими особами якого прийняті оскаржувані рішення), у зв`язку з чим і звернувся до суду з позовом про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Статтею 64 Конституції України визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Відповідно до ч. 1 ст. 14 Закону України «Про прикордонний контроль» від 05.11.2009 року № 1710-VI (далі - Закон №1710-VI), іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України», відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 року строком на 30 діб. В подальшому, указами Президента України строк дії воєнного стану неодноразово продовжувався, станом на час виникнення спірних правовідносин на підставі Указу Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022, з 05:30 год 23.08.2022 року, строком на 90 діб.

Відповідно до п. 2 Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» військовому командуванню (зокрема, Державній прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України «Про правовий режим воєнного стану» заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 цього Указу встановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Так, згідно з статтею 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» від 12.05.2015 року № 389-VIII (в редакції станом на час виникнення спірних відносин, далі - Закон №389-VIII), воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 8 Закону № 389-VIII в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану: встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Згідно з пунктом 8 Порядку встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.12.2021 року № 1455 (в редакції станом на час виникнення спірних відносин), перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України від 24.02.2022 року № 69/2022 «Про загальну мобілізацію» постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Статтею 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 року № 3543-ХІІ (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон № 3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17.01.1995 року №57 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Відповідно до п.2-6 зазначених Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Згідно з статтею 23 Закону №3543-ХІІ не підлягають призову на військову службу під час мобілізації на особливий період, зокрема, здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Як встановлено судом, ОСОБА_5 є здобувачем фахової вищої освіти, оскільки є студентом Університету ім. Шафарика (м. Кошіце, Словаччина), навчається за денною формою навчання, факультет «Європейське державне управління», на якому вчиться з 2020/2021 навчального року.

Відповідно до Посвідчення про приписку до призовної дільниці за № 65, виданим ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_6 не підлягає призову на військову службу по мобілізації, згідно абз. 2 ч. 2 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Виходячи з наведеного, ОСОБА_6 , у відповідності до статті 23 Закону № 3543-XII, станом на дати перетинів державного кордону не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Крім того, 14 червня 2022 року ІНФОРМАЦІЯ_7 видано довідку за № 80-н (для виїзду за кордон здобувача фахової та вищої освіти, асистента стажиста, аспіранта та докторанта, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти), про відсутність заперечень щодо виїзду ОСОБА_6 для виїзду з України для продовження навчання за кордоном), в якій також зазначено про те, що він має право на відстрочку від військову службу під час мобілізації.

Відтак, з огляду на встановлені обставини, суд приходить до переконання, що позивач мав право на перетин державного кордону України як особа, яка згідно пункту 2-6 Правил перетинання державного кордону не підлягає призову на військову службу під час мобілізації.

В судовому засіданні встановлено, що на паспортний контроль при виїзді з України ОСОБА_2 пред`являв:

- паспорт громадянина України для виїзду за кордон (серія НОМЕР_3 );

- студентський квиток Univerzita Pavla Jozefa Safarika v Kosiciah на ім`я ОСОБА_7 ;

- посвідчення про прописку до призовної дільниці за № 65, з записом «не підлягає призову на військову службу по мобілізації»;

- лист - підтвердження про зарахування до Університету Шафарика, перекладені та нотаріально засвідчені (проставлення апостилю не потребує, у відповідності до Договору між СРСР та ЧСР про правову допомогу та правові відносини у цивільних, сімейних та кримінальних справах 1982 року (яка діє у відносинах України зі Словацькою Республікою та застосовується у порядку правонаступництва згідно із Законом України "Про правонаступництво України" та положеннями Віденської конвенції про правонаступництво держав щодо договорів, 1978 року), та відповідно до ст. 11 цього Договору документи, складені та засвідчені компетентними органами Договірної Сторони, підтверджені підписом й офіційною печаткою, є дійсними на території іншої Договірної Сторони без подальшого засвідчення);

- довідка Ужгородського районного ТЦКтСП від 14.06.2022 року за № 80-н для виїзду за кордон здобувача фахової та вищої освіти… (про відсутність заперечень щодо виїзду ОСОБА_2 для виїзду з України для продовження навчання за кордоном).

Частиною 1 ст. 78 КАС України встановлено, що обставини, які визнаються сторонами, можуть не доказуватись судом якщо обставини визнаються сторонами та в суду не виникає сумніву в їх достовірності, відтак, обставини щодо подання під час проходження паспортного контролю саме зазначених документів та відсутність у посадових осіб Держприкордонслужби обгрунтованих підстав вважати їх підробленими - судом не доводяться.

Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 14 Закону №1710-VI рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим, із зазначенням конкретних причин відмови.

Відповідно до ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" від 21.01.1994 року № 3857-XII (далі Закон № 3857-XII) право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли:

1) він обізнаний з відомостями, які становлять державну таємницю, - до закінчення терміну, встановленого статтею 12 цього Закону;

3) стосовно нього у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством, застосовано запобіжний захід, за умовами якого йому заборонено виїжджати за кордон, - до закінчення кримінального провадження або скасування відповідних обмежень;

4) він засуджений за вчинення кримінального правопорушення - до відбуття покарання або звільнення від покарання;

5) він ухиляється від виконання зобов`язань, покладених на нього судовим рішенням або рішенням інших органів (посадових осіб), що підлягає примусовому виконанню в порядку, встановленому законом, - до виконання зобов`язань або сплати заборгованості зі сплати аліментів;

9) він перебуває під адміністративним наглядом Національної поліції - до припинення нагляду.

10) він є керівником юридичної особи або постійного представництва нерезидента (згідно з відомостями з Єдиного державного реєстру, наданими відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань"), що не виконує встановленого Податковим кодексом України податкового обов`язку щодо сплати грошових зобов`язань, що призвело до виникнення у такої юридичної особи або постійного представництва нерезидента податкового боргу в сумі, що перевищує 1 мільйон гривень, та якщо такий податковий борг не сплачено протягом 240 календарних днів з дня вручення платнику податків податкової вимоги, - до погашення суми такого податкового боргу, у зв`язку з яким таке обмеження встановлюється.

Проте, відповідачем в обох оскаржуваних рішеннях не зазначено жодної з визначених статтею 6 Закону України №3857-XII підстави для тимчасового обмеження позивачу права на виїзд з України.

Крім того, наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України від 14.12.2010 № 967 затверджено форму рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

Згідно затвердженої форми в рішенні міститься графа - «посилання на рішення суду або прокурора», в якій зазначено таке - «у зв`язку з наявністю однієї з підстав, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", у тому числі у зв`язку з наявністю в базі даних Державної прикордонної служби України відомостей, що зазначену особу рішенням……тимчасово обмежено у праві виїзду з України, або відповідно до статті 20 Закону України "Про державну прикордонну службу України" відсутні дійсні документи на право перетинання державного кордону.».

Проте, в оскаржуваному у даній справі рішенні зазначено - «на підставі Указу Президента України № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", щодо введення тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, передбачених ст. 33 Конституції України, а також відповідно до ПКМУ від 27.01.1995 року № 57 «Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України», громадянина України тимчасово обмежено у праві виїзду з України, з відсутністю підстав на право перетинання державного кордону…..».

Таким чином, в оскаржуваних рішеннях не зазначено підстав відмови в перетинанні державного кордону України громадянину України, які визначено у формі, зазначеній наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 14.12.2010 № 967, тобто, оскаржувані рішення складено з порушеннями затвердженої Держприкордонслужбою форми.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією а законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Надаючи оцінку оскаржуваним рішенням на предмет відповідності наведеним критеріям суд зазначає, що такі прийняті без дотримання принципу рівності перед законом, є необґрунтованим та непропорційним.

Зважаючи на викладене та наведені вище мотиви суд приходить до висновку про протиправність прийнятих посадовими особами відповідача рішень від 17.09.2022 року та від 13.10.2022 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку ОСОБА_2 (мотиви відмови за обома рішеннями є ідентичними).

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно ч. 1 ст. 69 КАС України, доказами у справі є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення осіб, які беруть участь у справі, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Суд звертає увагу на те, що з урахуванням завдань та принципів адміністративного судочинства, обов`язку доказування, принципу правової визначеності, особливостей розподілу обов`язку доказування в адміністративних справах необхідно трактувати будь-які "сумніви" не інакше, як неспроможність суб`єкта владних повноважень переконливо довести обґрунтованість та правомірність власних рішень у спірних правовідносинах, що є невиконанням ним його процесуального обов`язку, при цьому, нездатність державного органу довести обґрунтованість і законність власних дій чи бездіяльності є підставою судового захисту порушених прав позивача. Будь-який інший висновок фактично зводить нанівець всю систему завдань адміністративного судочинства та підриває конституційні засади України, яка в ст.3 Основного Закону визнала, що права і свободи людини (а не державного апарату) та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

При цьому, враховуючи принципи адміністративного судочинства та з огляду на положення ч. 2 ст. 77 КАС України, обов`язок доказування покладається на відповідача, яким не доведено правомірність оскаржених рішень, вимоги позову про їх скасування відповідають вимогам закону та обставинам справи, що підтверджуються дослідженими в судовому засіданні належними та допустимими доказами, в зв`язку з чим позов слід задовольнити в повному обсязі, визнавши протиправними та скасувавши рішення від 17.09.2022 року та від 13.10.2022 року про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-ти річного віку, якими відмовлено ОСОБА_2 у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

Керуючись ст. ст. 5, 19, 77, 243, 246 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

1. Адміністративний позов ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 РНОКПП НОМЕР_4 ) до НОМЕР_1 прикордонного загону ІНФОРМАЦІЯ_1 (Військова частина НОМЕР_2 ) ( АДРЕСА_2 код ЄДРПОУ НОМЕР_5 ) про визнання протиправними та скасування рішень задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 17 вересня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

3. Визнати протиправним та скасувати Рішення про відмову в перетинанні державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку від 13 жовтня 2022 року, яким відмовлено ОСОБА_2 у перетинанні державного кордону на виїзд з України.

4. Рішення набирає законної сили в порядку, встановленому ст. 255 КАС України, та може бути оскаржено до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення, а в разі проголошення в судовому засіданні вступної та резолютивної частини рішення - протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя С.І. Рейті