Справа № 158/2747/22
Суддя: Костюкевич О. К.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 158/2747/22
Провадження № 2-а/0158/95/22
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2022 року м. Ківерці
Ківерцівський районний суд Волинської області
в складі: головуючого - судді - Костюкевича О.К.
секретаря Хмілевської І.О.
за участю позивача ОСОБА_1
представника відповідача Прокопчука Ю.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін по справі в залі суду м. Ківерці справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Відділу поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення, -
в с т а н о в и в :
ОСОБА_1 звернувся до суду із позовною заявою до ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області по скасування постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАД № 733970.
Свій позов мотивує тим, що він 10.11.2022 близько 18 год. 40 хв. рухався по дорозі між селами Бодячів-Звози на автомобілі «Фольксваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 », де був зупинений патрульним автомобілем, і відносно нього було складено постанову БАД №733970, якою його притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121-3 КУпАП з накладенням стягнення у вигляді 1190 грн. за порушення п. 2.9 «в» ПДР України - непрацююче освітлення заднього номерного знаку.
Вказану постанову вважає неправомірною, незаконною, та необґрунтованою з огляду на відсутність складу адміністративного правопорушення, а саме ознак умислу та необережності, виходячи з наступного.
Перед початком руху він ретельно перевірив належність роботи зовнішнього освітлення транспортного засобу, у тому числі заднього номерного знаку, який освітлювався. Конструкцією його транспортного засобу не передбачено повідомлення водія про непрацююче освітлення номерного знаку під час руху, тому під час руху він не міг знати про можливу несправність. Зупинившись на вимогу поліції, застосувавши всі необхідні заходи безпеки, він дізнався від інспектора поліції про непрацююче освітлення заднього номерного знаку, яке вочевидь вийшло з ладу саме у дорозі. Вийшовши з автомобіля дійсно побачив непрацюючою одну із двох ламп освітлення номерного знаку, однак, не дивлячись на всі спроби пояснити інспектору поліції вищевказані обставини, той на всі його доводи ігнорував очевидну відсутність складу адміністративного правопорушення. Будь-яких доказів вчинення ним правопорушення інспектор йому не надав.
Також, поліцейським не було роз`яснено права, не ознайомлено із матеріалами справи, пояснення до уваги не бралися та не фіксувалися, розгляд справи проводився без його участі, право скористатися юридичною допомогою запропоновано не було.
З врахуванням наведеного, просить суд скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАД №733970 від 10.11.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ст. 121-3 КУпАП та закрити провадження у справі, судові витрати стягнути з відповідача на його користь.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 22.11.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи, запропоновано відповідачу подати до суду відзив на позовну заяву.
Ухвалою Ківерцівського районного суду Волинської області від 15.12.2022 призначено здійснювати розгляд справи з повідомленням (викликом) сторін.
Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні підтримав позовну заяву та обставини викладені у ній. Вказав, що він не міг знати про можливу несправність освітлення номерного знаку, також зазначив, що на місці зупинки пересвідчився у наявній несправності однієї лампи підсвітки заднього номерного знаку, однак у нього були в наявності лампи, якими він зміг би замінити несправні та продовжити рух. Просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.
Представник відповідача Прокопчук Ю.А. в судовому засіданні вказав, що твердження позивача викладені у позові є необґрунтованими, хибними та такими, що не підлягають до задоволення, оскільки інспектор діяв у відповідності до закону та в межах свої владних повноважень. Зазначив, що 10.11.2022 близько 18 год. 40 хв. патрульними поліції було помічено та зафіксовано на відеореєстратор патрульного автомобіля транспортний засіб «Фольксваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 », під керуванням позивача, який рухався з порушенням ПДР України, а саме на вказаному автомобілі не працювало освітлення заднього номерного знаку. Під час спілкування роз`яснено, що своїми діями він порушив 2.9«в» ПДР України. Крім цього, було виявлено повністю не працюючою одну лампу освітлення заднього номерного знаку, а друга не давала належного освітлення, оскільки «мерехтіла». В зв`язку з цим в діях водія вбачаються ознаки адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ст. 121-3 КУпАП. Зазначив, що інспектором не було порушення процедури розгляду справи про адміністративне правопорушення, а тому, просять суд у задоволені адміністративного позову відмовити у повному обсязі.
Частиною першою та другою статті 12 КАС України передбачено, що адміністративне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку позовного провадження (загального або спрощеного). Спрощене позовне провадження призначене для розгляду справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Заслухавши учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.
З матеріалів справи встановлено, що 10.11.2022 поліцейським СРПП ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області Дембіцьким Д.М. було винесено постанову серії БАД № 733970 про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксованого не в автоматичному режимі, якою позивача притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 121-3 КУпАП з накладенням штрафу в розмірі 1190 грн. за порушення п. 2.9.«в» ПДР України. У вказаній постанові зазначено, що ОСОБА_2 10.11.2022 близько 18 год. 40 хв. між селами Бодячів-Звози керував автомобілем «Фольсваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 », на якому не працювала підсвітка заднього номерного знаку (а.с.8).
З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля, наданого представником відповідача Прокопчуком Ю.А. підтверджено лише факт зупинки поліцейськими позивача, який керував вищевказаним автомобілем, оскільки номерний знак не освітлювався, а також, що позивач вийшов з автомобіля щоб пересвідчитися в наявній несправності освітлення номерного знаку (а.с. 19).
Із рапортів працівників поліції Дембіцького Д. та Остапчука В. від 10.11.2022 долучених до матеріалів справи, вбачається, що вони 10.11.2022 здійснювали патрулювання. Ними між селами Бодячів-Звози було помічено автомобіль «Фольсваген Транспортер», д.н.з. « НОМЕР_1 », з порушенням ПДР України, не працювала підсвітка заднього номерного знаку, під керуванням ОСОБА_1 . Здійснивши зупинку вказаного автомобіля, ОСОБА_1 було повідомлено про причину зупинки, роз`яснено права та обов`язки (а.с. 17-18).
Відповідно до ч. 1 ст. 2 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України), завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Частиною 3 статті 3 КАС України встановлено, що провадження в адміністративних справах здійснюється відповідно до закону, чинного на час вчинення окремої процесуальної дії, розгляду і вирішення справи.
За змістом п. 1, 2 ч. 1 ст. 4 КАС України, адміністративна справа - публічно-правовий спір, у якому хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій.
Відповідно до ст. 19 КАС України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності.
В силу п. 1 ч. 1 ст. 20 КАС України, місцевим загальним судам як адміністративним судам підсудні адміністративні справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності.
Згідно зі статтею 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Адміністративна відповідальність за правопорушення, передбачені цим Кодексом, настає, якщо ці порушення за своїм характером не тягнуть за собою відповідно до закону кримінальної відповідальності.
Тобто, притягненню до адміністративної відповідальності особи обов`язково повинна передувати належна та вчинена у відповідності до вимог чинного законодавства поведінка суб`єкта владних повноважень, зокрема, поліцейського, а також встановлення останнім факту вчинення особою адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена чинним законодавством.
Закон України «Про дорожній рух» регулює суспільні відносини у сфері дорожнього руху та його безпеки, визначає права, обов`язки і відповідальність суб`єктів - учасників дорожнього руху, міністерств, інших центральних органів виконавчої влади, об`єднань, підприємств, установ і організацій незалежно від форм власності та господарювання (далі - міністерств, інших центральних органів виконавчої влади та об`єднань).
Частиною 1 ст. 121-3 КУпАП передбачено адміністративну відповідальність за керування або експлуатацію транспортного засобу без номерного знака, з номерним знаком, що не належить цьому засобу або не відповідає встановленим зразкам або вимогам, з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, перевернутим чи неосвітленим, закритим іншими предметами (в тому числі прозорими), з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, забрудненим номерним знаком, якщо така забрудненість не дає можливості чітко визначити символи або буквено-числову комбінацію номерного знака з відстані двадцяти метрів, а так само вчинення інших дій, спрямованих на умисне приховування номерного знака.
Постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 року № 1306 затверджено Правила дорожнього руху.
Відповідно до п. 2.9. «в» Правил дорожнього руху України водієві забороняється керувати транспортним засобом, не зареєстрованим в уповноваженому органі МВС, або таким, що не пройшов відомчу реєстрацію в разі, якщо законом встановлена обов`язковість її проведення, а також без номерного знака або з номерним знаком, що закритий іншими предметами чи забруднений, що не дає змоги чітко визначити символи номерного знака з відстані 20 м; що неосвітлений (у темну пору доби або в умовах недостатньої видимості) чи перевернутий.
Відповідно до п. 1.3 Правил дорожнього руху учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил дорожнього руху, а також бути взаємно ввічливими.
Крім того, у п. 1.5 ПДР вказано, що дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.
Згідно з ч. 5 ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.
З метою забезпечення дотримання прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, індивідуалізації її відповідальності та реалізації вимог статті 245 КУпАП щодо своєчасного, всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи, вирішення її у відповідності з законом уповноважений орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна ця особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. При накладенні стягнення необхідно враховувати характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність (частина друга статті 33 КУпАП).
Відповідно до ст. 222 КпАП України органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення, зокрема, про порушення правил дорожнього руху (ч. ч. 1, 2, 3, 5, 6 ст. 122 КУпАП).
Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.
Відповідно до змісту Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2 стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, прийнятої Комітетом Міністрів 11.03.1980 року на 316-й нараді та ч. 3 ст. 2 КАС України, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень адміністративний суд не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за критеріями, передбаченими ч. 2 ст. 2 КАС України.
Приписи ст. 251 КпАП України визначають, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото - і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.
Позивач оспорює правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності, посилаючись на те, що він не скоював вищевказаного адміністративного правопорушення, постанова винесена відносно нього з порушенням вимог ст. ст. 251, 278, 279, 268, 280 КУпАП.
Згідно з ст. 280 КпАП України орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
В силу ч. 1 ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право: знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання; при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи, виступати рідною мовою і користуватися послугами перекладача, якщо не володіє мовою, якою ведеться провадження; оскаржувати постанову у справі. Крім того, у цій правовій нормі передбачено, що справа про адміністративне правопорушення повинна розглядатися в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; за відсутності такої особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивач заперечує свою вину та підстави для притягнення його до відповідальності. Позивач вказує, що при його виїзді перед початком руху він перевірив технічно справний стан транспортного засобу, освітлювальні прилади знаходилися у справному стані. Погоджується з тим, що на момент зупинки задній номерний знак частково не був освітленим, з двох лампочок підсвітки працювала одна, яка вочевидь вийшла з ладу саме у дорозі, що він виявив лише після зупинки його інспектором поліції.
З переглянутого в судовому засіданні відеозапису з відеореєстратора патрульного автомобіля, наданого представником відповідача Прокопчуком Ю.А. разом із письмовими рапортами працівників поліції, вбачається, що поліцейськими не проводилось будь-яких замірів для визначення, що на відстані 20 м не було змоги чітко визначити символи заднього номерного знаку вищевказаного автомобіля, оскільки підсвітка має 2 лампи.
Разом з тим, твердження позивача ґрунтується на вимогах п. 31.5 ПДР, де зазначено, що у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил (в т. ч. освітлення номерного знака), водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил.
Однак, інспектор не взяв вказане до уваги всупереч вимогам п. 31.5 ПДР, та виніс щодо позивача постанову про накладення на нього адміністративного стягнення.
Крім того, відповідачем не додано до матеріалів справи, як цього вимагає закон, жодних належних та допустимих доказів на підтвердження факту розгляду справи за участі ОСОБА_1 , роз`яснення його прав та обов`язків, ознайомлення останнього із матеріалами справи, чи пропонувалося право скористатися юридичною допомогою.
Тому спростувати пояснення позивача немає можливості, і будь-які сумніви з приводу наявності вини водія транспортного засобу трактуються на користь водія, оскільки наявні у справі докази, зокрема, постанова та відеозапис з відеореєстратора патрульного автомобіля, не дають суду підстав зробити висновок про те, що постанова винесена у відповідності з вимогами, передбаченими ст. ст. 251, 278, 279, 268, 280 КУпАП.
У відповідності до ст. 62 Конституції України, усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Незважаючи на зазначений обов`язок відповідачем не надано суду необхідних доказів у справі про адміністративне правопорушення на підставі, яких була винесена оскаржувана постанова.
Як зазначено в оскаржуваній постанові, підставою для притягнення позивача до адміністративної відповідальності є вчинення ним правопорушення, передбаченого ст. 121-3 КУпАП.
Оскільки дійсно, в силу п. 31.5 ПДР України у разі виникнення в дорозі несправностей, зазначених у пункті 31.4 цих Правил, водій повинен вжити заходів для їх усунення, а якщо це зробити неможливо - рухатися якомога коротшим шляхом до місця стоянки або ремонту, дотримуючись запобіжних заходів з виконанням вимог пунктів 9.9 і 9.11 цих Правил, а позивач зазначив, що мав намір вчинити саме так, як передбачено вказаним пунктом ПДР, оскільки мав при собі необхідні лампи для заміни, представник відповідача не заперечив даного факту.
Суд вважає що, інспектором при винесені постанови було не повно з`ясовано обставини справи, чи винний позивач у вчиненні правопорушення, чи підлягає він адміністративній відповідальності.
Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення.
Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що при складанні оскаржуваної постанови інспектором не були з`ясовані всі обставини справи, не надано будь-яких належних та допустимих доказів винуватості позивача у скоєнні адміністративного правопорушення, а тому, позов ОСОБА_1 про скасування постанови у справі про адміністративне правопорушення слід задовольнити та закрити справу про адміністративне правопорушення.
Судовий збір, відповідно до статті 139 КАС України в розмірі 496 грн. 20 коп. слід стягнути з ВП № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 2, 6, 9, 77, 79, 132, 134, 139, 241-246, 286, 293 КАС України, суд, -
у х в а л и в :
Скасувати постанову серії БАД № 733970 від 10.11.2022 про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 121-3 КУпАП, з накладенням адміністративного стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1190 грн., закривши провадження у справі.
Стягнути з Відділу поліції № 1 (м. Ківерці) Луцького РУП ГУНП у Волинській області на користь ОСОБА_1 496 (чотириста дев`яносто шість) гривні 20 коп. судового збору за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя

Ківерцівського районного суду О.К. Костюкевич

Повний текст рішення складений 28.12.2022