Справа № 480/4130/21
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 р.Справа № 480/4130/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Бартош Н.С. , Любчич Л.В. ,

за участю секретаря судового засідання Прокопчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації на рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2021, головуючий суддя І інстанції: О.В. Соп`яненко, м. Суми, повний текст складено 25.10.21 по справі № 480/4130/21

за позовом ОСОБА_1

до Регіональної комісії Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи , Сумської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації

про визнання протиправними та скасування рішень, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:
ОСОБА_1 звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з адміністративним позовом до Регіональної комісії Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, Сумської обласної державної адміністрації в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації, в якому просить суд: визнати протиправним та скасувати рішення Регіональної комісії Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 03.03.2021 року, яке оформлено протоколом №2-3, в частині відмови в заміні посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І на посвідчення нового зразка; визнати протиправним та скасувати рішення Сумської обласної державної адміністрації, в особі Департаменту соціального захисту населення з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, в частині відмови у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС; зобов`язати Регіональну комісію Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, прийняти рішення про заміну ОСОБА_1 посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації ядерних аварій» (категорія 1) серії Я синього кольору; зобов`язати Сумську обласну державну адміністрацію, в особі Департаменту соціального захисту населення, видати ОСОБА_1 посвідчення нового зразка "Учасник ліквідації ядерних аварій» (категорія 1) серії Я синього кольору.

Рішенням Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Комісії Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 03.03.2021 року, яке оформлено протоколом № 2-3, в частині відмови ОСОБА_1 в заміні посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І на посвідчення нового зразка. Зобов`язано Комісію Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи прийняти рішення про заміну ОСОБА_1 посвідчення нового зразка. Зобов`язано Комісію Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення нового зразка "Учасника ліквідації ядерної аварії" та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням висновків суду. У задоволенні інших вимог відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, Сумська обласна державна адміністрація в особі Департаменту соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, не врахування обставин, що мають значення для справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року та прийняти постанову, якою відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги посилається на те, що документи особової справи ОСОБА_1 не підтверджують його безпосередню участь у ліквідації ядерних аварій на Семипалатинському ядерному полігоні, а підтверджують лише проходження строкової служби з листопада 1981 по листопад 1983 року. Вказує, що у абзаці 1 пункту 2 Порядку №674 відсутнє поняття «виконання підготовчих та ліквідаційних робіт для проведення ядерних вибухів у зоні підвищеної радіоактивності», як це зазначено у копії довідки в/ч НОМЕР_1 від 12.05.1994 №619. Наголошує, що Порядком чітко визначені види робіт, а саме: ліквідація аварії; ядерні випробування; військові навчання із застосуванням ядерної зброї; складання ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт. Зазначає, що до обласної Комісії ОСОБА_1 не надано довідки архівної установи Російської Федерації про безпосередню участь у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї або пояснень щодо характеру виконуваних ним робіт під час проходження строкової служби на Семипалатинському ядерному полігоні. Вказує, що Управлінням соціального захисту населення Путивльської районної державної адміністрації, на телефонний запит Департаменту, було долучено витяг із послужного списку капітана запасу ОСОБА_1 , виданий 01.12.2020 ІНФОРМАЦІЯ_1 , пункт 9 інформує лише про проходження дійсної військової служби з 02.11.1981 по 29.10.1983 при в/ч НОМЕР_2 на посаді водія.

ОСОБА_1 подав до суду відзив на апеляційну скаргу відповідача, вважає доводи та обґрунтування апеляційної скарги помилковими та безпідставними, рішення суду першої інстанції вважає законним та обґрунтованим, просить суд апеляційної інстанції апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 року без змін.

Учасники справи про дату, час та місце розгляду апеляційної скарги були повідомлені заздалегідь та належним чином.

ОСОБА_1 подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача.

Департамент соціального захисту населення Сумської обласної державної адміністрації подав до суду клопотання про розгляд справи в порядку письмового провадження без участі відповідача.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга була розглянута 21.12.2022 року.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 проходив службу у військовій частині НОМЕР_2 на території закритого гарнізону Семипалатинського ядерного полігону в період з 02.11.1981 по 29.10.1983, а особовий склад військової частини НОМЕР_2 виконував підготовчі і ліквідаційні роботи для проведення ядерних вибухів у зоні підвищеної радіоактивності. Вищезазначене підтверджується довідкою Військової частини НОМЕР_1 від 12.05.1994 № 619 (а.с. 47).

31.10.1995 позивачу було видано безстрокове посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС Серії НОМЕР_3 (а.с. 23).

10.12.1997 ОСОБА_1 було видано безстрокове посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1) Серії НОМЕР_4 (а.с. 24).

Позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Путивльської РДА із заявою про заміну посвідчення учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551.

22.04.2020 позивач звернувся до Управління соціального захисту населення Путивльської РДА із заявою про надання роз`яснення стосовно повернення документів, які були надані для заміни посвідчення, у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 № 551 "Деякі питання видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян".

Управління соціального захисту населення Путивльської РДА надало позивачу відповідь на вищезазначену заяву, в якій зазначено, що надана позивачем довідка військової частини НОМЕР_1 від 12.05.1994 № 619 дає інформацію про те, що особовий склад в/ч НОМЕР_2 виконував підготовчі і ліквідаційні роботи для проведення ядерних вибухів у зоні підвищеної радіоактивності, однак, вказана довідка не підтверджує безпосередню участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військовий навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складенні ядерних зарядів та проведенні на них регламентованих робіт, а лише відображає проходження ОСОБА_1 служби у військовій частині НОМЕР_2 на території закритого гарнізону Семипалатинського ядерного полігону в період з 02.11.1981 по 29.10.1983. Рішенням Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 21.06.2019 особову справу ОСОБА_1 повернуто на доопрацювання для долучення додаткових документів відповідно до п. 1 Порядку. Управлінням соціального захисту населення Путивльської РДА зазначено, що долучена після доопрацювання довідка архіву Міністерства оборони Російської Федерації від 07.08.2019 №4/5734 не підтверджує факт участі позивача в роботах по забезпеченню ядерних випробувань на території Семипалатинського ядерного полігону так як в журналах служб радіаційної безпеки Семипалатинського ядерного полігону позивач не значиться. Рекомендовано позивачу звернутись до архівних установ Російської Федерації (а.с. 33-35).

У лютому 2021 року ОСОБА_1 , не погодившись із Рішенням Комісії з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 21.06.2019, звернувся до Голови Сумської обласної державної адміністрації із заявою, в якій просив посприяти у розгляді його заяви про заміну посвідчення нового зразка з дотриманням усіх вимог законодавства та у встановлені терміни.

З витягу протоколу №2-3 Комісії Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 03.03.2021 було вирішено: у зв`язку із тим, що в особовій справі ОСОБА_1 відсутня, передбачена п. 4 Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчанням із застосуванням ядерної зброї. У складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінювання не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 2.12.1992 №674 "Про порядок віднесення деяких категорій громадян до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" довідка, що підтверджує безпосередню участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військовий навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складенні ядерних зарядів та проведенні на них регламентованих робіт, виданою відповідною військовою частиною або архівною установою, до якої було передано первинні підтвердні документи на зберігання, відмовлено ОСОБА_1 у зміні посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії 1 на посвідчення нового зразка. У зв`язку з нововиявленими обставинами (довідка ФГКУ "12 ЦНИИ" Міноборони Росії від 07.08.2019 №4/5734) звернутися до Полтавської обласної державної адміністрації щодо перегляду рішення засідання обласної комісії по вирішення спірних питань встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї від 02.10.1995 (протокол 6) яким ОСОБА_1 віднесено до третьої категорії осіб, які брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї (а.с. 76).

Не погоджуючись із зазначеним, позивач звернувся до адміністративного суду.

Приймаючи рішення про часткове задоволення адміністративного позову, суд першої інстанції виходив з того, що у даному випадку наявні правові підстави для зобов`язання Комісії прийняти рішення про заміну ОСОБА_1 посвідчення нового зразка, а також розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення нового зразка "Учасника ліквідації ядерної аварії" та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням висновків суду. Відмовляючи в задоволенні решти позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх необґрунтованості.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог не оскаржується, отже, в межах розгляду цієї справи надається правова оцінка рішенню суду першої інстанції в частині задоволення позову.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції в оскаржуваній частині, з огляду на наступне.

В силу ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їхнього життя і здоров`я, створення єдиного порядку визначення категорії зон радіоактивного забруднення територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту населення визначені Законом України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи" від 28.02.1991 року №796-XII (далі по тексту - Закон №796-XII).

Статтею 10 Закону №796-XII визначено, що учасниками ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС вважаються громадяни, які безпосередньо брали участь у будь-яких роботах, пов`язаних з усуненням самої аварії, її наслідків у зоні відчуження у 1986-1987 роках незалежно від кількості робочих днів, а у 1988-1990 роках - не менше 30 календарних днів, у тому числі проведенні евакуації людей і майна з цієї зони, а також тимчасово направлені або відряджені у зазначені строки для виконання робіт у зоні відчуження, включаючи військовослужбовців, працівники державних, громадських, інших підприємств, установ і організацій незалежно від їх відомчої підпорядкованості, а також ті, хто працював не менше 14 календарних днів у 1986 році на діючих пунктах санітарної обробки населення і дезактивації техніки або їх будівництві. Перелік цих пунктів визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст.15 Закону №796-XII підставами для визначення статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС є період роботи (служби) у зоні відчуження, що підтверджено відповідними документами: видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, видача довідок, про заробітну плату за цей період, здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а за період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

Постановою Кабінету Міністрів України №551 від 11.07.2018 року затверджено Порядок видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та іншим категоріям громадян (далі по тексту - Порядок № 551), який визначає процедуру видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та передбачає видачу посвідчень громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Порядком №551 затверджено нові зразки посвідчень, що видаються особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, громадянам, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, громадянам, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих, дружині (чоловіку) померлого (померлої) громадянина (громадянки) з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС (потерпілих), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою або з участю у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, опікунам дітей (на час опікунства) померлого (померлої) громадянина (громадянки), смерть якого (якої) пов`язана з Чорнобильською катастрофою, згідно з додатками 1-14.

Відповідно до п.7 постанови Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551, зобов`язано Раду міністрів Автономної Республіки Крим, обласні, Київську та Севастопольську міські державні адміністрації, зокрема, провести до 1 січня 2021 року заміну посвідчень у зв`язку із затвердженням нових зразків посвідчень особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 1).

Згідно з п.11 Порядку №551 посвідчення видаються уповноваженими органами за місцем проживання (реєстрації) особи на підставі рішень комісій з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, та інших категорій громадян, утворених уповноваженими органами.

Посвідчення видаються учасникам ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - на підставі одного з таких документів: довідки про підвищену оплату праці в зоні відчуження із зазначенням кількості днів і населеного пункту, підтвердженої первинними документами (наказ чи розпорядження про відрядження до зони відчуження із зазначенням періоду роботи (служби) в зоні відчуження, особового рахунка, табеля обліку робочого часу, посвідчення про відрядження в зону відчуження з відміткою підприємства про прибуття та вибуття працівника, шляхових листів (за наявності), трудової книжки (у разі потреби); довідки архівної установи про участь у ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС в зоні відчуження із зазначенням періоду служби (виконання робіт), днів виїзду на об`єкти або в населені пункти зони відчуження, у разі потреби - довідки командира військової частини, військового квитка, витягу з особової справи військовослужбовця, завіреного в установленому порядку; особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

За обставинами справи, позивачу 10.12.1997 року було видано посвідчення громадянина, який постраждав внаслідок Чорнобильської катастрофи (Категорія 1) серія НОМЕР_4 та вкладку до посвідчення № НОМЕР_5 із зазначенням "учасник ліквідації наслідків аварії на ЧАЕС", дійсні безстроково (а.с. 24).

Посвідчення позивачу видано на підставі встановленого причинного зв`язку інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Вказані докази є самостійною підставою для видачі посвідчення відповідно до пункту 11 Порядку № 551 особам з інвалідністю з числа учасників ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС і потерпілим від Чорнобильської катастрофи, віднесеним до категорії 1, щодо яких установлено причинний зв`язок інвалідності з Чорнобильською катастрофою, - на підставі довідки медико-соціальної експертної комісії про встановлення інвалідності відповідної групи, пов`язаної з Чорнобильською катастрофою.

Довідки та інші документи, які бралися до уваги при визначенні позивачу статусу та при його підтвердженні, є чинними та не є скасованими, що відповідачем не спростовано.

Разом з тим, колегія суддів зауважує, що Закон №796-ХІІ не містить положень про необхідність підтвердження статусу, у зв`язку із заміною старого зразка посвідчення на новий. Заміна вже наявного посвідчення та видача посвідчення не є аналогічними за правовим змістом поняттями. Визнання безпідставною видачі посвідчення і вимога його повернути фактично означає позбавлення такої особи відповідного статусу.

При цьому, обставини, на підставі яких було видано попереднє посвідчення, не змінилися, категорія посвідчення не змінюється, обставини, передбачені ст.17 Закону №769 відсутні, отже, у даному випадку має місце не видача посвідчення, що потребує встановлення наявності у особи відповідного статусу, а саме заміна посвідчення аналогічної категорії, що прямо передбачено п.7 Постанови №551. Жодних застережень чи особливих умов або процедур законодавцем не вказано.

Також, ані положення Постанови №551, ані Порядку №551 не вказують, що з метою заміни посвідчення особа має повторно підтвердити відповідний статус, за наявності відповідних підтверджуючих документів.

Колегія суддів наголошує, що позивачу вже було встановлено статус учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, але ані в судовому, ані в іншому порядку цього статусу не позбавлено.

Згідно зі ст.9 Закону №796-XII особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи - громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи; 3) громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій та їх наслідків, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та здійсненні на них регламентних робіт; 4) громадяни, які постраждали від радіоактивного опромінення внаслідок будь-якої аварії, порушення правил експлуатації обладнання з радіоактивною речовиною, порушення правил зберігання і захоронення радіоактивних речовин, що сталося не з вини потерпілих.

Відповідно до п.2 Порядку віднесення громадян із числа тих, які брали участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт або постраждали за інших обставин від радіаційного опромінення не з власної вини, до відповідних категорій осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 02.121992 року №674 (далі по тексту - Порядок №674), громадяни із числа тих, які брали участь у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, відносяться:

- до категорії 1 - особи з інвалідністю з числа учасників ліквідації ядерних аварій, ядерних випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, щодо яких встановлено причинний зв`язок інвалідності з відповідною аварією, випробуванням або військовим навчанням, а також хворі на променеву хворобу внаслідок участі у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт;

- до категорії 2 - учасники випробувань ядерної зброї в атмосфері, бойових радіоактивних речовин і учасники військових навчань із застосуванням такої зброї та ліквідації наслідків ядерних аварій;

- до категорії 3 - особи, які складали ядерні заряди і здійснювали на них регламентні роботи для проведення відповідних випробувань і військових навчань, брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї, а також ті, які переопромінились при охороні ядерних полігонів під час випробувань (якщо їх не віднесено до категорії 1).

За змістом пункту 4 Порядку №674 особам, зазначеним у пункті 2 цього Порядку, видаються посвідчення учасника ліквідації ядерних аварій відповідної категорії на підставі таких документів: 1) довідки, що підтверджує безпосередню участь у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, виданої відповідною військовою частиною або архівною установою, до якої було передано первинні підтвердні документи на зберігання; 2) військового квитка (за необхідності); 3) завіреного в установленому порядку витягу з особової справи військовослужбовця (за необхідності). Особам з інвалідністю і хворим на променеву хворобу із числа таких осіб посвідчення видаються на підставі довідки, зазначеної в підпункті 1 цього пункту, висновку міжвідомчої експертної ради про причинний зв`язок інвалідності чи захворювання з ядерною аварією, ядерними випробуваннями або військовими навчаннями із застосуванням ядерної зброї, складанням ядерних зарядів та проведенням на них регламентних робіт і довідки медико-соціальної експертної комісії.

Матеріалами справи підтверджено, що ОСОБА_1 у період з 02.11.1981 по 29.10.1983 проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_6 , що підтверджується довідкою №619 від 12.05.1994, в якій також зазначено, що позивач виконував підготовчі та ліквідаційні роботи для проведення ядерних взривів у зоні завищеної радіоактивності (а.с. 48).

Згідно витягу з протоколу засідання обласної комісії по вирішенню спірних питань встановлення факту участі громадян у ліквідації ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї №6 від 02.10.1995 року, комісією встановлено факт участі ОСОБА_1 у підземних випробуваннях на Семипалатинському полігоні в період проходження військової служби з 02.11.1981 року по 29.10.1983 року і відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 02.12.1992 року №674 віднесено до третьої категорії осіб, які брали участь у підземних випробуваннях ядерної зброї (а.с. 49).

Також, висновоком експертної ради № 11 від 04.10.1997 встановлено, що захворювання позивача пов`язане з виконанням обов`язків військової служби при випробуванні ядерної зброї (1981 - 1983) (а.с. 50).

Жодних доказів, які б спростовували означені факти, відповідачем до суду не надано.

Доводи апеляційної скарги про те, що документи особової справи ОСОБА_1 не підтверджують його безпосередню участь у ліквідації ядерних аварій на Семипалатинському ядерному полігоні, а підтверджують лише проходження строкової служби з листопада 1981 року по листопад 1983 року, є необґрунтованими та спростовуються матеріалами справи.

Надана відповідачем довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 07.08.2019 року за вих. №4/5734, направлена на адресу начальника управління соціального захисту населення м. Путивль Сумської області, не спростовує факту перебування Військової частини НОМЕР_2 , в якій позивач проходив службу з 1981-1983 рр. на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону, а також те, що позивач виконував обов`язки військової служби, зокрема, при випробуванні ядерної зброї.

Натомість, вказана довідка заступника начальника ФГКУ «12 ЦНИИ» Міністерства оборони Росії по науковій роботі від 07.08.2019 року за вих. №4/5734, направлена на адресу начальника управління соціального захисту населення м. Путивль Сумської області, підтверджує, що Військова частина НОМЕР_2 дислокувалась на території Семипалатинського випробувального ядерного полігону.

З огляду на вищевикладене, колегія суддів вважає, що надані до матеріалів справи документи належним чином підтверджують безпосередню участь позивача у ліквідації інших ядерних аварій, у ядерних випробуваннях, у військових навчаннях із застосуванням ядерної зброї, у складанні ядерних зарядів та проведенні на них регламентних робіт, що є підставою для надання останньому посвідчення "Учасник ліквідації ядерних аварій".

Відповідно, доводи апеляційної скарги відповідача про необґрунтованість висновків суду першої інстанції у вказаній частині вимог є помилковими.

Спосіб захисту має враховувати суть порушення, допущеного суб`єктом владних повноважень - відповідачем, а тому суд має обрати спосіб захисту права, який би гарантував дотримання і захист прав, свобод, інтересів від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

При здійсненні судочинства суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»).

Відповідно до ст.13 Конвенції кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, Європейський суд з прав людини у рішенні від 29 червня 2006 року у справі «Пантелеєнко проти України» зазначив, що засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом.

У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права.

При чому, як наголошується у рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Салах Шейх проти проти Нідерландів», ефективний засіб - це запобігання тому, щоб відбулося виконання заходів, які суперечать Конвенції, або настала подія, наслідки якої будуть незворотними. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» (рішення від 17 липня 2008 року) Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal проти Об`єднаного королівства» (заява №22414/93) зазначив, що ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод, гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, її суть зводиться до вимоги надати людині такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органу розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист (параграф 145).

Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (параграф 75 рішення Європейського суду з прав людини від 05 квітня 2005 у справі «Афанасьєв проти України»).

Відповідно до ч.2 ст.9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З цього випливає, що вихід за межі позовних вимог можливий за наступних умов: лише у справах за позовами до суб`єктів владних повноважень, оскільки лише в цьому випадку відбувається захист прав та інтересів позивача; повний захист прав позивач неможливий у спосіб, про який просить позивач. Повнота захисту полягає в ефективності відновлення його прав; вихід за межі позовних вимог повинен бути пов`язаний із захистом саме тих прав, щодо яких подана позовна заява.

Оскільки позивач заявляє вимогу про скасування рішення Сумської обласної державної адміністрації, в особі Департаменту соціального захисту населення з визначення статусу осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи в частині відмови у встановлені статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а в матеріалах справи міститься не рішення, а відповідь позивачу про те, що після долучення ним відповідних документів його особова справа буде розглянута комісією повторно, з метою повного та належного захисту прав позивача, суд першої інстанції, відповідно до вимог ч.2 ст.9 КАС України, правомірно вийшов за межі позовних вимог, та обрав спосіб захисту порушеного права позивача, що в повній мірі сприяє досягненню ефективного захисту інтересів позивача та встановлює спосіб відновлення його права від порушень з боку суб`єкта владних повноважень.

Таким чином, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, що ефективним та належним способом відновлення порушеного права позивача буде визнання протиправним та скасування рішення Комісії Сумської обласної державної адміністрації з розгляду документів для видачі посвідчень громадянам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи від 03.03.2021 року, яке оформлено протоколом № 2-3, в частині відмови ОСОБА_1 в заміні посвідчення особи, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи категорії І на посвідчення нового зразка; зобов`язання Комісії прийняти рішення про заміну ОСОБА_1 посвідчення нового зразка; зобов`язання Комісії розглянути заяву ОСОБА_1 про видачу посвідчення нового зразка "Учасника ліквідації ядерної аварії" та прийняти відповідне вмотивоване рішення, з урахуванням висновків суду.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

При цьому, суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану в пункті 58 рішення у справі "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v. Spain), серія A, 303-A, п. 29).

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Під час апеляційного провадження, колегія суддів не встановила таких порушень судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, які б призвели до неправильного вирішення справи по суті, які були предметом розгляду і заявлені в суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції. Суд зазначає, що доводи апеляційної скарги відповідача є ідентичними тим, які були висловлені в суді першої інстанції та з урахуванням яких суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи, інших обґрунтувань в апеляційній скарзі наведено не було.

Таким чином, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є обґрунтованим, прийнятим на підставі з`ясованих та встановлених обставинах справи, які підтверджуються доказами, ухваленим з додержанням норм матеріального і процесуального права, а тому залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін.

Враховуючи те, що справу розглянуто за правилами спрощеного позовного провадження, рішення суду апеляційної інстанції не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Рішення Сумського окружного адміністративного суду від 25.10.2021 по справі № 480/4130/21 залишити без змін.

.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України відповідно до вимог ст.327, ч.1 ст.329 КАС України.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) Н.С. Бартош Л.В. Любчич
Повний текст постанови складено 26.12.2022 року