Справа № 560/12977/22
Суддя: Михайлов О.О.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

27 грудня 2022 рокум. Хмельницький

Хмельницький окружний адміністративний суд в особі головуючого-судді Михайлова О.О.

розглянувши адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Служби безпеки України про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою до Служби безпеки України, в якій просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Служби безпеки України щодо відмови у проведенні ОСОБА_1 індексації грошового забезпечення з 09.10.2008 по 28.02.2018 з застосуванням базового місяця - січня 2008 року;

- зобов`язати Службу безпеки України нарахувати та виплатити ОСОБА_1 , індексацію грошового забезпечення з 09.10.2008 по 28.02.2018 з урахуванням базового місяця, що відповідає місяцю зміни тарифних ставок (окладів) військовослужбовців, а саме січня 2008 року.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 14.12.2022 позовну заяву ОСОБА_1 , залишено без руху. Надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви - 10 днів з дня вручення йому ухвали про залишення позовної заяви без руху.

На виконання вимог ухвали про залишення позову без руху від позивача до суду надійшла заява, у якій позивач просить визнати поважними причини пропуску строку звернення до суду та поновити йому строк звернення до суду. Зазначає, що із Служби безпеки України його було звільнено наказом від 21.12.2019 №1788-ОС, на момент звільненні діяла інша редакція ст. 233 КЗпП України. Також зазначає, що звертався до відповідача із запитом, і вже після пред`явлення позову йому надійшов лист від 05.12.2022, де вказано про відсутність у відповідача будь-якої заборгованості по виплаті грошового забезпечення.

Щодо цієї заяви суд зазначає та враховує наступне.

Згідно з частиною 1 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк (частина 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України).

Відповідно до пункту 17 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України публічна служба - діяльність на державних політичних посадах, у державних колегіальних органах, професійна діяльність суддів, прокурорів, військова служба, альтернативна (невійськова) служба, інша державна служба, патронатна служба в державних органах, служба в органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування.

В поданому адміністративному позові позивач оскаржує бездіяльність відповідача щодо відмови у проведенні йому індексації грошового забезпечення з 09.10.2008 по 28.02.2018 з застосуванням базового місяця - січня 2008 року.

З адміністративним позовом позивач звернувся до суду 12.12.2022. Тобто строк звернення, визначений частиною 5 статті 122 Кодексу адміністративного судочинства України, позивачем пропущений.

Позивач в поданій заяві посилається на введення в Україні воєнного стану у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, як на підставу поновлення строку звернення до суду.

Однак, саме по собі введення воєнного стану не є підставою для поновлення строку звернення до суду, оскільки з часу введення на території України воєнного стану органи державної влади та всі суди у Хмельницькій області функціонують та не припиняли своєї роботи.

Крім того, позивач не обґрунтовує, яким чином введення воєнного стану 24.02.2022 зумовило неможливість звернення до суду позивача з 21.12.2019, оскільки позивач був звільнений зі служби наказом від 21.12.2019 №1788-ОС.

Обґрунтовуючи причини пропуску строку позивач також зазначає, що звертався до відповідача із запитом, і вже після пред`явлення позову йому надійшов лист від 05.12.2022, де вказано про відсутність у відповідача будь-якої заборгованості по виплаті грошового забезпечення. Оскільки позивач звільнений зі служби наказом від 21.12.2019 №1788-ОС, звернення позивача 27.10.2022 до відповідача не може бути поважною підставою для пропуску строку звернення до суду, оскільки законодавством передбачено, що у разі, якщо особа не знала про порушення, але з певної дати повинна була про нього дізнатись, перебіг строку обчислюється саме з моменту, коли особа повинна була дізнатись про відповідне порушення її прав.

Суд вказує, що незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Тому факт звернення до відповідача 27.10.2022 суд не визнає досудовим порядком вирішення спору, що може створити об`єктивні передумови для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду з цим позовом та стати належною підставою для поновлення пропущеного процесуального строку для звернення до суду.

Причина пропуску строку звернення до суду може вважатися поважною, якщо вона відповідає таким умовам: 1) це обставина або кілька обставин, яка безпосередньо унеможливлює або ускладнює можливість вчинення процесуальних дій у визначений законом строк; 2) це обставина, яка виникла об`єктивно, незалежно від волі особи, яка пропустила строк; 3) ця причина виникла протягом строку, який пропущено; 4) ця обставина підтверджується належними і допустимими засобами доказування. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 21 липня 2020 року по справі № 826/3794/17.

Законом України від 01.07.2022 №2352-IX "Про внесення змін до деяких законів України щодо оптимізації трудових відносин" (далі - Закон №2352-IX) внесено зміни, зокрема, до статті 233 Кодексу законів про працю України.

Приписами частини 1 статті 233 Кодексу законів про працю України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, крім випадків, передбачених частиною другою цієї статті.

Відповідно до частини 2 статті 233 Кодексу законів про працю України із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Закон №2352-IX набув чинності 19.07.2022.

Таким чином, оскільки Кодекс законів про працю України у чинній редакції не містить положень щодо строку звернення до суду з позовом про стягнення заробітної плати, застосуванню підлягають норми Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до позиції Конституційного Суду України, яка викладена в рішенні №17-рп/2011 від 13 грудня 2011 року, відповідно до частини другої статті 3 Конституції України головним обов`язком держави є утвердження і забезпечення прав і свобод людини. Забезпечення прав і свобод, крім усього іншого, потребує, зокрема, законодавчого закріплення механізмів (процедур), які створюють реальні можливості для здійснення кожним громадянином прав і свобод (абзац четвертий підпункту 3.2 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 24 грудня 2004 року № 22-рп/2004).

Європейський суд з прав людини в рішенні від 10 липня 1984 року у справі „Гінчо проти Португалії передбачив, що держави-учасниці Ради Європи зобов`язані організовувати свою правову систему таким чином, щоб забезпечити додержання положень пункту 1 статті 6 Конвенції та вимог щодо судового розгляду упродовж розумного строку.

При цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, Європейський суд з прав людини в рішенні від 7 липня 1989 року у справі „Юніон Аліментаріа Сандерс С.А. проти Іспанії зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.

Таким чином, у процесуальних кодексах лише скорочено строки здійснення окремих процесуальних дій, а змісту та обсягу конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя не звужено. Наведені зміни не унеможливлюють ефективного розгляду судових справ, тому не суперечать Конституції України.

Отже, вказані позивачем підстави для поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду є неповажними.

Згідно з ч. 2 ст. 121 КАС України, встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що доводи позивача викладені в заяві не свідчать про наявність поважних підстав для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Керуючись статтями 121, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати неповажними підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду.

Продовжити позивачу процесуальний строк для усунення недоліків позовної заяви на 5 днів з моменту отримання копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Ухвала оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу можуть бути включені до апеляційної скарги на рішення суду.

Головуючий суддя О.О. Михайлов