Справа № 240/32132/22
Суддя: Єфіменко Ольга Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/32132/22

категорія 105000000

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Єфіменко О.В., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання скасування арешту,

встановив:

До Житомирського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом, в якому просить:

- визнати незаконною бездіяльність т.в.о. начальника Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) Олександра Велидчука, оформлену листом Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) №18/63948 від 22.11.2022 у не скасуванні арешту з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою державного виконавця Бердичівського МРУЮ від 17.04.2013 в межах виконавчого провадження №34402869;

- зобов`язати т.в.о. начальника Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) Олександра Велидчука скасувати арешт з квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 , накладеного постановою державного виконавця Бердичівського МРУЮ від 17.04.2013 в межах виконавчого провадження № 34402869.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону відчуження усього належного боржникові рухомого та нерухомого майна в рамках виконавчого провадження ВП № 34402869, яке завершене на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України "Про виконавче провадження" так, як боржнику на праві власності належала частка квартири, в якій зареєстрована малолітня дитина, а тому орган опіки та піклування не дав дозволу на реалізацію даної квартири, іншого майна на праві власності на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Пояснює, що у зв`язку із цим звернувся до відповідача із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, однак отримав відмову із пропозицією вирішити спірне питання в судовому порядку.

Таку бездіяльність відповідача, щодо не скасування арешту на його майно, протягом тривалого часу, позивач вважає невиправданим втручанням у його право на мирне володіння своїм майном.

Ухвалою суду від 13.12.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи з урахуванням положень ст.287 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України). Встановлено відповідачу строк для подачі відзиву на позовну заяву впродовж п`яти днів з дня вручання ухвали про відкриття провадження у справі. Вказана ухвала разом з адміністративним позовом з додатками надіслана судом на офіційну електронну адресу відповідача (info@bd/zt/dvs.gov.ua), а також поштовим зв`язком 16.12.2022, про що свідчать звіт про електронне надіслання відправлення від 16.12.2022 (о 16:45), повідомлення про прочитання відправлення від 26.12.2022 (прочитано 19.12.2022 о 08:03) та журнал реєстрації вихідної кореспонденції.

На момент розгляду даної справи, відповідач не скористався своїм процесуальним правом на подання до суду відзиву на позов.

Відповідно до положень ч.5 ст.262, ч.1 ст.263 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у письмовому провадженні) за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного висновку.

Судом встановлено, що на виконанні Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) перебувало виконавче провадження № 34402869 відносно примусового виконання виконавчого листа виданого Бердичівським міськрайонний судом Житомирської області у кримінальній справі №0603/1977/12 про конфіскацію всього належного ОСОБА_1 майна, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави.

01.11.2012 державним виконавцем Бердичівського МРУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону відчуження усього належного боржникові рухомого та нерухомого майна в рамках виконавчого провадження ВП №34402869.

17.04.2013 державним виконавцем Бердичівського МРУЮ завершене дане виконавче провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV, оскільки боржнику на праві власності належить 1/4 квартири по АДРЕСА_1 , так, як за даною адресою зареєстрована малолітня дитина, а тому орган опіки та піклування не дав дозволу на реалізацію даної квартири, іншого майна на праві власності на яке можливо звернути стягнення не виявлено.

02.11.2022 позивач звернувся до Бердичівського ВДВС у Бердичівському районі Житомирської області ЦЗМУМЮ (м.Хмельницький) із заявою щодо скасування арешту з майна.

За результатами розгляду якої, відповідач листом №18/63948 від 22.11.2022 відмовив у її задоволенні, запропонував звернутися до суду із позовною заявою щодо зняття арешту.

Позивач вважає таку бездіяльність протиправною, а тому звернувся до суду із даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд вказує наступне.

Вказані спірні правовідносини регулюються Законом України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 № 606-XIV (далі по тексту - Закон № 606-XIV, чинного на час повернення виконавчого документу); Законом України «Про виконавче провадження» від 02.06.2016 № 1404-VIII (чинного на момент звернення позивача до відповідача із заявою про зняття арешту, далі - Закон № 1404-VIII).

Статтею 1 Закону № 606-XIV та Закону № 1404 - VIII визначено, що:

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення) - за Законом № 606-XIV.

- виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню, за Законом № 1404 - VIII.

Державний виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Державний виконавець роз`яснює особам, які беруть участь у виконавчому провадженні або залучаються до проведення виконавчих дій, їхні права згідно з вимогами цього Закону (ч.1-2 ст.6 Закону № 606-XIV).

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 17 Закону № 606-XIV підлягають виконанню державною виконавчою службою такі виконавчі документи виконавчі листи, що видаються судами, і накази господарських судів, у тому числі на підставі рішень третейського суду та рішень Міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті і Морської арбітражної комісії при Торгово-промисловій палаті;

Положеннями п.2 ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV передбачено, що виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Виконавчий збір не стягується за виконавчими документами про конфіскацію майна (за змістом положень ч.2 ст.28 вищевказаного Закону).

Підстави, за наявності яких виконавче провадження підлягає закінченню передбачені ст.49 Закону № 606-XIV.

Частиною 2 статті 48 Закону №606 передбачено, що виконавчий документ, прийнятий державним виконавцем до виконання, за яким стягувачем є держава, у випадках, передбачених частиною першою статті 47 цього Закону, повертається до органу, який пред`явив виконавчий документ до виконання.

Згідно з ч. 2 ст. 50 Закону №606 у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Під час розгляду справи встановлено, що відповідно до відомостей зазначених у Єдиному державному реєстрі судових рішень, зокрема: за змістом вироку Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 19.06.2012 винесеного у справі № 0603/1997/12 позивача визнано винуватим в скоєнні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 Кримінального кодексу України та із застосуванням частини першої статті 69 Кримінального кодексу України призначено йому покарання у виді трьох років обмеження волі з конфіскацією всього майна, що є його власністю, вирок набрав законної сили.

Таким чином, ВП №34402869, з приводу якого виникли спірні правовідносини у даній справі стосувалося виконання вищевказаного вироку. У межах вказаного виконавчого провадження було відкрите виконавче провадження, на підставі виконавчого листа виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області на виконання вищевказаного вироку, в частині конфіскації всього майна, що є власністю позивача.

За змістом листа відповідача №18/63948 від 22.11.2022, 01.11.2012 державним виконавцем Бердичівського МРУЮ винесено постанову про арешт майна боржника та оголошено заборону відчуження усього належного боржникові (позивачу) рухомого та нерухомого майна в рамках виконавчого провадження ВП № 34402869 (ЄДРВП), однак 17.04.2013 державним виконавцем Бердичівського МРУЮ завершено дане виконавче провадження на підставі п.2 ч.1 ст.47 Закону № 606-XIV у зв`язку із відсутністю майна позивача, на яке може бути звернуто стягнення, оскільки боржнику на праві власності належить 1/4 квартири по АДРЕСА_1 , але за даною адресою зареєстрована малолітня дитина, а тому орган опіки та піклування не дав дозволу на реалізацію частини даної квартири, іншого майна на праві власності на яке можливо звернути стягнення не виявлено. Втім, при поверненні виконавчого документу, державним виконавцем не вирішено питання про зняття арешту на нерухоме майно позивача.

Однак, суд вважає, що у державного виконавця були передбачені ч.ч. 1, 2 ст. 50 Закону №606 підстави для скасування вжитих заходів примусового виконання рішення, зокрема для зняття арешту, накладеного на майно боржника, і скасування заборони на його відчуження, про що державний виконавець повинен був зазначити у постанові про повернення виконавчого документа. Натомість, державний виконавець не вчинив передбачених Законом дій, що призвело до порушення прав позивача та зверненню до суду із даними позовними вимогами.

Допущене державним виконавцем порушення вимог Закону №606, під час вирішення питання про повернення виконавчого документу органу, який його видав, призвело до того, що не знятий, застосований до позивача арешт майна і заборона на його відчуження продовжували діяли більше дев`яти років, що призвело до невиправданого втручання у право позивача на мирне володіння своїм майном. З огляду на що порушене право позивача, підлягає захисту шляхом зобов`язання відповідача зняти арешт з його майна.

Щодо визнання протиправною бездіяльності відповідача стосовно не скасування арешту нерухомого майна позивача суд дійшов висновку про відсутність підстав для її задоволення, зважаючи на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.59 Закону № 1404-VIIІ, чинного на момент звернення позивача до відповідача із заявою про зняття арешту, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту.

Частиною 4 вищевказаної статті Закону № 1404-VIIІ передбачені підстави для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини, під які заява позивача не підпадала. Крім того, як визначив законодавець, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду, що у свою чергу було реалізовано позивачем (звернувся до суду із даним позовом).

Крім того, відомості про повторне звернення до виконання виконавчого документу виданого Бердичівським міськрайонним судом Житомирської області у справі № 0603/1977/12 щодо конфіскації всього майна, що є власністю позивача, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в дохід держави в матеріалах справи відсутні.

Більш того, за змістом листа відповідача № 18/63948 від 22.11.2022 за закінченням терміну зберігання матеріали виконавчого провадження № 34402869 знищені.

У той час, передбачені ст. 41 Закону № 1404 підстави для відновлення даного виконавчого провадження відсутні, що не заперечується учасниками справи.

З огляду на викладені правові норми, у відповідача не було підстав для задоволення заяви позивача, тому надавши відповідь позивачу, за наслідками розгляду його заяви, при цьому, роз`яснивши йому його права, відповідач не допустив протиправну бездіяльність.

Однак, з метою повного і ефективного захисту майнових інтересів позивача та враховуючи обставини у даних спірних правовідносинах, зокрема: незняття державним виконавцем арешту і заборони на відчуження майна боржника, завершення виконавчого провадження і повернення виконавчого документа до суду внаслідок відсутності у боржника майна на яке могло бути звернуте стягнення, знищення виконавчого провадження за термінами зберігання і відсутність підстав для відновлення виконавчого провадження, суд дійшов висновку, що арешт підлягає зняттю за рішенням суду, відповідно до ч.5 ст.59 Закону № 1404.

Відповідно до статті 2 КАС України, завданням адміністративного суду є захист порушених прав фізичних осіб з боку суб`єктів владних повноважень.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Підсумовуючи наведене, з урахуванням висновків суду у даній справі, позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Питання про розподіл судом вирішується судом відповідно до ст.139 КАС України, пропорційно до задоволених позовних вимог.

Керуючись статтями 77, 90, 139, 242-246,256 КАС України, суд

вирішив:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_2 . РНОКПП: НОМЕР_1 ) до Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції (вул. Європейська, 128, м.Бердичів, Житомирська область,13300. ) про визнання незаконною бездіяльності, зобов`язання скасування арешту, задовольнити частково.

Зобов`язати Бердичівський відділ державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального Управління Міністерства юстиції зняти арешт, накладений на майно боржника - квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 , постановою державного виконавця Бердичівського МРУЮ від 17.04.2013 в межах виконавчого провадження №34402869.

У задоволенні решти позовних вимог, відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Бердичівського відділу державної виконавчої служби у Бердичівському районі Житомирської області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 документально підтверджені судові витрати у сумі 800 (вісімсот) грн.

Рішення суду набирає законної сили в порядку, визначеному статтею 272 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів за правилами, встановленими статтями 287, 296-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя О.В. Єфіменко

Повний текст рішення виготовлено: 26.12.2022.