Справа № 473/3093/22
Суддя: Лузан Л. В.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 473/3093/22
РІШЕННЯ

іменем України

"27" грудня 2022 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Лузан Л.В., за участю: секретаря судових засідань Кріпак Н.Г., позивача ОСОБА_1 , представника позивача адвоката Жила Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

встановив:

в листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 22.10.2022 інспектор СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області виніс відносно нього постанову серії БАВ №168597, якою встановлено, що 22.10.2022 позивач у м. Вознесенську по вул. Соборності керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого не підсвічувався номерний знак, а також під час руху не користувався ременем безпеки.

Згідно постанови ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.5, 6 ст. 121 КУпАП та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Вказану постанову позивач вважав незаконною, в зв`язку з чим просив її скасувати, а справу про адміністративне правопорушення закрити. Свої вимоги ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що:

- він був зупинений працівником поліції за відсутності передбаченої законом підстави;

- поліцейським під час розгляду справи не були роз`яснені його процесуальні права та обов`язки, не було забезпечено право на отримання правової допомоги, не роз`яснено суть правопорушень, а також не зібрано відповідні докази наявності події та складу адміністративних правопорушень (зокрема не допитано свідків);

- поліцейським під час розгляду справи та складання оскаржуваної постанови не було прийнято до уваги той факт, що ОСОБА_1 під час керування автомобілем був пристебнутий ременем безпеки, а також те, що Кодексом України про адміністративні правопорушення не передбачено відповідальності за відсутність підсвічування номерного знаку;

- оскаржувана постанова не відповідає вимогам закону, оскільки у ній не зазначено час скоєння адміністративних правопорушень, пунктів Правил дорожнього руху, які були порушені позивачем, не зазначено технічного засобу, яким здійснювалася відеозйомка порушень;

- текст копії оскаржуваної постанови, яка була вручена позивачу, є поганої якості.

Ухвалою суду від 12.12.2022 замінено первісного відповідача на ГУНП в Миколаївській області.

14.12.2022 на адресу суду від представника відповідача надійшов відзив на позов, в якому останній вказував на безпідставність позовних вимог ОСОБА_1 , відповідність оскаржуваної постанови вимогами закону, а також підтвердження належними доказами обставин вчинення позивачем адміністративних правопорушень.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 , його представник адвокат Жила Н.М. позовні вимоги підтримали.

Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у відзиві на позов просив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Суд з урахуванням вимог ч. 1 ст. 205, ч. 3 ст. 268 КАС України вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі представника відповідача, оскільки матеріали містять достатньо інформації для вирішення спору.

Дослідивши матеріали справи в межах вимог та на підставі наявних доказів, суд прийшов до наступного.

22.10.2022 інспектор СРПП Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області виніс відносно позивача постанову серії БАВ №168597, якою встановлено, що 22.10.2022 останній у м. Вознесенську по вул. Соборності керував транспортним засобом марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в якого не підсвічувався номерний знак, а також під час руху не користувався ременем безпеки.

Згідно постанови, ОСОБА_1 визнано винним у скоєнні адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.5, 6 ст. 121 КУпАП та на нього накладено стягнення в вигляді штрафу в розмірі 850 грн. 00 коп.

Аналізуючи доводи сторін , суд виходить з наступного.

Відповідно до ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати та неухильно дотримуватися вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху.

Правила дорожнього руху, які встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України, належать до виконання всіма учасниками дорожнього руху.

Особи, які порушують Правила дорожнього руху, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом (ч.1 ст. 7 КУпАП).

Обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність складу адміністративного правопорушення, яка доводиться шляхом надання відповідних доказів (ст. 251 КУпАП).

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 72 цього Кодексу.

При цьому, обов`язок доказування в адміністративному судочинстві, визначений вищевказаною статтею, розподіляється наступним чином: позивач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує позовні вимоги, тобто підставу позову, а відповідач повинен довести обставини, якими він обґрунтовує заперечення проти позову.

Факт порушення водієм Правил дорожнього руху фіксується відповідно до норм Кодексу України про адміністративні правопорушення та повинен бути достатньо обґрунтованим належними та допустимими доказами, які б усували будь-які сумніви щодо наявності такого порушення.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ч.ч.5,6 ст. 121 КУпАП, розглядають органи Національної поліції.

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень (ч.ч.1,2 ст. 222 КУпАП).

За наслідками розгляду адміністративної справи виноситься постанова відповідно до вимогст.283 КУпАП.

Так, згідно ч.5 ст. 121 КУпАП порушення правил користування ременями безпеки або мотошоломами тягне за собою накладення штрафу в розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Частиною 6 ст. 121 КУпАП (в редакції на час вчинення адміністративного правопорушення) передбачено адміністративну відповідальність за керування водієм транспортним засобом, не зареєстрованим або не перереєстрованим в Україні в установленому порядку, його експлуатація без номерного знака або з номерним знаком, що не належить цьому засобу чи не відповідає вимогам стандартів, або з номерним знаком, закріпленим у не встановленому для цього місці, закритим іншими предметами, у тому числі з нанесенням покриття або застосуванням матеріалів, що перешкоджають чи ускладнюють його ідентифікацію, чи забрудненим, що не дозволяє чітко визначити символи номерного знака з відстані двадцяти метрів, перевернутим чи неосвітленим, - тягне за собою накладення штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Судом встановлено, що спірна постанова містить відомості щодо посадової особи, яка винесла постанову, дату розгляду справи; прізвище, ім`я, по батькові особи, щодо якої розглядається справа (дата народження, місце проживання, документ, на підставі якого було встановлено його особу); дату, час і місце вчинення адміністративних правопорушень; марка, модель, реєстраційний номер транспортного засобу, опис обставин, установлених при розгляді справи; зазначення нормативних актів, які передбачають відповідальність за дані адміністративні правопорушення; розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Працівником відповідача здійснено відеозапис, копію якого було долучено до матеріалів справи.

Вказаний відеозапис працівниками поліції проводився на законних підставах у відповідності до ст.40 Закону України «Про Національну поліцію». Відеозапис події відповідає вимогам ст.251 КУпАП, відповідно до якої доказом є показання технічних засобів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису. Доводи сторони позивача про те, що матеріали справи не містять відомостей про технічний засіб, яким здійснено відеозапис працівників поліції, а тому такий відеозапис не може бути доказом у справі, суд вважає необґрунтованими, оскільки враховуючи положення ст.40 Закону України «Про Національну поліцію», вказане не є тією обставиною, яка унеможливлює застосування такої зйомки як доказу у справі про адміністративне правопорушення чи визнання цього доказу недопустимим.

Судом оглянуто та досліджено відеозаписи з автомобільного відеореєстратора поліцейських, що знаходяться на цифровому носії інформації DVD-R та міститься в матеріалах справи, з якого вбачається, що позивача зупинено в зв`язку з тим, що у транспортного засобу марки «ВАЗ-21011», реєстраційний номер НОМЕР_1 , яким він керував, не підсвічувався номерний знак. Зазначений факт позивачем не заперечувався, останній намагався домовитися з працівником поліції з цього питання, що спростовує посилання позивача стосовно відсутності підстав для зупинення його працівниками поліції.

Отже, з вказаного відеозапису вбачається, що позивач був повідомлений про підстави його зупинки, відповіднодо ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію», суть порушень, зафіксовані факт порушення позивачем Правил дорожнього руху (керував транспортним засобом, в якого не підсвічувався номерний знак, під час руху не користувався ременем безпеки).

Позивач був ознайомлений зі змістом постанови, підписав її без зауважень, в тому числі своїм підписом засвідчив факт роз`яснення прав та обов`язків, передбачених ст. 268 КУпАП, порядок та строк оскарження, відповідно до ст. 289 КУпАП. При цьому, жодних клопотань останнім заявлено не було, зокрема письмового клопотання щодо бажання скористатись правовою допомогою.

Європейський суд з прав людини у справі «Максименко проти України» обґрунтував необхідність забезпечення юридичної допомоги у випадку, коли інтереси правосуддя вимагають, щоб цій особі була надана така допомога. Інтереси правосуддя вимагають забезпечення обов`язкового представництва у випадку, коли йдеться про позбавлення особи свободи. Санкція ч.ч.5,6 ст.121 КУпАП не передбачає застосування адміністративного арешту. Отже, відсутність захисника при складанні оскаржуваної постанови не суперечить інтересам правосуддя, оскільки позивач реалізував право на оскарження постанови про адміністративне правопорушення, відтак подальший захист прав і свобод особи може бути забезпечено в суді при оскарженні дій та рішень суб`єкта владних повноважень.

Крім того, не заслуговують на увагу посилання сторони позивача щодо наявності процедурних порушень при притягненні позивача до адміністративної відповідальності (не вказані пункти Правил дорожнього руху), не спростовують правомірності спірної постанови відповідача (за ч.ч.5,6 ст. ст. 121 КУпАП), оскільки не доводять відсутності факту порушень. Також не є підставою для визнання постанови протиправною та її скасування надання позивачу неякісної копії постанови.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку про доведеність факту вчинення позивачем адміністративних правопорушень, передбачених ч.ч.5,6 ст. 121 КУпАП, що свідчить про законність оскаржуваної постанови .

При цьому, враховуючи положення ч.2 ст. 36 КУпАП, підстави для застосування яких наявні, до позивача було застосовано адміністративне стягнення в межах санкції ч.6 ст. 121 КУпАП (штраф у розмірі 850 грн. 00 коп.).

Керуючись ст.ст.2, 8, 9, 241-246, 286 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Л.В.Лузан