Справа № 160/15416/22
Суддя: Озерянська Світлана Іванівна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Озерянської С.І. розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін у письмовому провадженні у місті Дніпрі адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -
05.10.2022 року ОСОБА_1 звернувся до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить визнати дії відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області в частині відмови в призначені пенсії за віком незаконними; зобов`язати відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з часу його звернення до відповідача.
Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що йому відмовлено в призначенні пенсії за віком, у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Підставою для прийняття такого рішення відповідача стало те, що відповідачем при розрахунку загального трудового стажу не взято до уваги трудову книжку НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці трудової книжки дописана дата народження заявника, що не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення пенсії. Правдивість та достовірність даних зазначених в трудовій книжці не може бути покладено на позивача. Посилання управління Пенсійного фонду на неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання надання пенсії за віком.
Цією ж ухвалою відповідачам було надано строк для подання письмового відзиву на позовну заяву - протягом 15 днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.
03.11.2022 року представником Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській обалсті до суду надано відзив на адміністративний позов відповідно до якого відповідач позовні вимоги не визнав у повному обсязі, в задоволенні позову просив відмовити, зважаючи на наступне. За наданими документами до страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано періоди роботи згідно записів трудової книжки НОМЕР_1 , оскільки на титульній сторінці відсутня дата народження, що є порушенням пункту 2.11 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників. У рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області роз`яснено, що для зарахування спірних періодів до страхового стажу необхідно надати, зокрема, архівні довідки із зазначенням відпрацьованих трудоднів та інформацію про реорганізацію. 06.07.2022 року ОСОБА_1 повторно звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області через відділ обслуговування громадян управління обслуговування громадян з пакетом документів на призначення пенсії за віком. За принципом екстериторіальності дану заяву було розглянуто відділом перерахунків пенсій № 1 управління пенсійного забезпечення Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії, оскільки на титульній сторінці трудової книжки містяться дописи щодо дати народження заявника.
07.11.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області. З заявленими позовними вимогами відповідач не погоджується та вважає що вони не підлягають задоволенню з огляду на наступне. В даному випадку Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області лише було прийнято заяву про призначення пенсій та ініші документи. Оскаржуване рішення про відмову від 25.05.2022 року прийнято іншим органом Фонду. Жодних дій, які порушили законне право ОСОБА_1 на пенсійне забезпечення Головним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області вчинено не було.
Згідно положень статті 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглянув справу у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) за наявними у ній матеріалами.
Дослідивши матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються вимоги позову, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступні обставини справи та надав їм правову оцінку.
Судом встановлено, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 17.05.2022 року у віці 59 років 11 місяців 15 днів звернувся до територіальних органів Пенсійного фонду України щодо призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
06.07.2022 року позивач повторно звернувся до органів Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком.
Головним управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області прийнято рішення про відмову у призначенні пенсії за віком. При розрахунку загального трудового стажу не взято до уваги трудову книжку, оскільки на титульній сторінці трудової книжки дописана дата народження заявника, що не відповідає вимогам Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій. В рішенні зазначено, що для зарахування стажу роботи в колгоспі необхідно надати архівні довідки із зазначенням відпрацьованих трудоднів та інформації про реорганізацію. Вирішено відмовити у призначенні пенсії за віком згідно із статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу. Необхідний страховий стаж становить 29 років. Страховий стаж особи 13 років 11 місяців 20 днів.
Не погодившись з діями відповідача щодо відмови йому у призначенні пенсії за віком, позивач звернувся до суду з цією позовною заявою.
Вирішуючи позовні вимоги по суті спору, суд враховує наступне.
Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Статтею 46 Конституції України передбачено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.
Згідно із преамбулою Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003р. № 1058-IV, цей Закон, розроблений відповідно до Конституції України та Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел, передбачених цим Законом, а також регулює порядок формування Накопичувального пенсійного фонду та фінансування за рахунок його коштів видатків на оплату договорів страхування довічних пенсій або одноразових виплат застрахованим особам, членам їхніх сімей та іншим особам, передбаченим цим Законом.
Відповідно до частини 1 статті 8 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.
Відповідно до частин 1, 2, 4 статті 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Згідно з приписами статті 62 Закон України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 року №1788-XII, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (далі Порядок №637).
Відповідно до п.1, п.2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Згідно з абз.1 п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
З аналізу наведених законодавчих приписів, зокрема, статті 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» та п.1 Порядку №637, слідує, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Виключно за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
В даному випадку, підставою для відмови у призначенні пенсії була відсутність необхідного трудового стажу, що в свою чергу, було обумовлено не зарахуванням періодів трудової діяльності за трудовою книжкою позивача, в якій власноруч було дописано дату народження.
На день видання трудової книжки позивача 10.12.1982 року порядок заповнення трудових книжок регулювався Інструкцією про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, установах організаціях, затвердженою 20.06.1974 року №162.
Пунктом 1.1. Інструкції №162 встановлено, що трудова книжка являється основним документом про трудову діяльність працівників і службовців.
Відповідно пункту 2.2 Інструкції №162, заповнення трудової книжки вперше здійснюється адміністрацією підприємства в присутності працівника не пізніше тижневого строку з дня прийняття на роботу.
В трудову книжку вносяться відомості про працівника: прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, освіта, професія, спеціальність.
Пунктом 2.10 Інструкції №162 передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульний аркуш) трудової книжки. Прізвище, ім`я, по батькові (повністю, без скорочень чи заміни імені по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.
Відповідно пункту 2.11 Інструкції №162, після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей.
Першу сторінку (титульний аркуш) підписує особа, яка відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалась трудова книжка.
Згідно з пунктом 2.12 Інструкції №162, зміни записів в трудових книжках щодо прізвища, імені, по батькові і даті народження здійснюються адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорт, свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та інш.) і з посиланням на номер та дату цих документів.
Зазначені зміни вносяться на перший сторінці (титульний аркуш) трудової книжки. Однією рискою закреслюються, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові відомості.
Посилання на відповідні документи записуються на внутрішній стороні обкладинки і засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, Інструкцією №162 було передбачено порядок заповнення та здійснення виправлень в трудових книжках працівників, зокрема в даті їх народження, адміністрацією за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорт, свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та інш.) і з посиланням на номер та дату цих документів, шляхом зазначення таких змін на перший сторінці (титульний аркуш) трудової книжки з посиланням на відповідні документи на внутрішній стороні обкладинки, з засвідченням підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженої ним особи і печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.
На час розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком та на час розгляду справи судом, порядок заповнення трудових книжок регулюється Інструкцією про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженою спільним наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58, зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 17.08.1993р. за №110.
За приписами пункту 1.1 Інструкції №58, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
Пунктом 1.2 Інструкції № 58 передбачено, що трудові книжки раніше встановленого зразка обміну не підлягають.
Відповідно пункту 2.2 Інструкції №58, заповнення трудової книжки вперше проводиться власником або уповноваженим ним органом не пізніше тижневого строку з дня прийняття працівника на роботу або прийняття студента вищого, учня професійно-технічного навчального закладу, що здобули професію (кваліфікацію) за освітньо-кваліфікаційним рівнем "кваліфікований робітник", "молодший спеціаліст", "бакалавр", "спеціаліст" та продовжують навчатися на наступному освітньо-кваліфікаційному рівні, на стажування.
До трудової книжки вносяться, зокрема, відомості про працівника: прізвище, ім`я та по батькові, дата народження.
Пунктами 2.11-2.13 Інструкції №58 встановлено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження. Після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка. Зміна записів у трудових книжках про прізвище, ім`я, по батькові і дату народження виконується власником або уповноваженим ним органом за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорта, свідоцтва про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, ім`я та по батькові тощо) і з посиланням на номер і дату цих документів. Зазначені зміни вносяться на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Однією рискою закреслюється, наприклад, колишнє прізвище або ім`я, по батькові, дата народження і записуються нові дані з посиланням на відповідні документи на внутрішньому боці обкладинки і завіряються підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
Отже, Інструкцією №58 встановлено аналогічні вимоги щодо порядку здійснення виправлень в трудових книжках працівників, зокрема в даті їх народження, роботодавцем за останнім місцем роботи на підставі документів (паспорт, свідоцтво про народження, про шлюб, про розірвання шлюбу, про зміну прізвища, імені, по батькові та інш.) і з посиланням на номер та дату цих документів, шляхом зазначення таких змін на перший сторінці (титульний аркуш) трудової книжки з посиланням на відповідні документи на внутрішній стороні обкладинки, з засвідченням підписом керівника підприємства або печаткою відділу кадрів.
В даному випадку, внесення інформації щодо дати народження позивача було здійснено не у спосіб встановлений Інструкцією №162 та/або Інструкцією №58. Воно здійснено позивачем самостійно, без посилання на документ та дані такого документу, без зазначення особи, яка здійснила внесення такого запису та без засвідчення такого запису підписом керівника або відповідальної особи та без засвідчення печаткою.
Не заперечуючи того, що відповідальність за ведення трудової книжки покладається на підприємство роботодавця, а виявлені недоліки в трудовій книжці не можуть бути підставою для не включення певних періодів роботи до страхового стажу позивача, суд зазначає, що підставою для зарахування певних періодів до страхового стажу є трудова книжка оформлена належним чином та яка належить саме особі заявнику.
Постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року №22-1 затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
Отже, надання до заяви про призначення пенсії за віком документів про стаж, передбачених Порядком №637, якими насамперед є трудова книжка, являється обов`язковим при поданні заяви.
Позивачем до заяви про призначення пенсії поданої 17.05.2022 року та 06.07.2022 року не було надано жодного доказу на підтвердження трудового стажу, окрім трудової книжки, оформленої неналежним чином, без зазначення дати народження позивача.
Враховуючи встановлені обставини справи та вимоги чинного законодавства щодо порядку здійснення внесення та виправлень записів в даті народження трудової книжки, який у випадку позивача не було дотримано, відсутності інших доказів, які підтверджують трудовий стаж, суд приходить до висновку, щодо відсутності протиправності в діях та рішеннях Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області та, відповідно, відмови у задоволенні позову в цій частині.
Щодо позовної вимоги про зобов`язання відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком, з часу звернення до відповідача, то така вимога не підлягає задоволенню оскільки є похідною від вимоги про визнання протиправними дій, в задоволенні якої судом відмовлено.
При цьому, суд звертає увагу, що позивач не позбавлений права звернутися до пенсійного органу з заявою щодо зарахування всіх періодів його роботи до страхового стажу та призначення пенсії, надавши трудову книжку зі здійсненим у встановленому чинним законодавством порядком внесенням інформації щодо його дати народження, або шляхом надання підтверджуючих трудовий стаж документів.
За вказаних обставин позовні вимоги ОСОБА_1 не підлягають задоволенню.
Відповідно до частини 1 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування.
Згідно частини 2 статті 73 Кодексу адміністративного судочинства України, предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Частиною 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
В даному випадку, відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, доведено правомірність своїх дій та рішень при розгляді заяви та прийнятті оскаржуваного рішення про відмову в призначенні позивачу пенсії за віком.
Згідно з частиною 5 статті 250 Кодексу адміністративного судочинства України, датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись статтями 243-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -
В задоволенні позовної заяви ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Дніпропетровській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та строки, передбачені статтями 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя С.І. Озерянська