Справа № 200/5268/22
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

про повернення позовної заяви

26 грудня 2022 року Справа №200/5268/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 41 655,48грн., -

В С Т А Н О В И В:

22 вересня 2022 року до суду надійшла позовна заява Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 , в якій просить суд:

- Стягнути із ОСОБА_1 на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 41 655,48 грн. (сорок одна тисяча шістсот п`ятдесят п`ять грн. 48 коп.)

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що звільнившись зі служби за власним бажанням відповідно до наказу ГУ НП у Донецькій області від 19.02.2018 №64о/с (фактично відпрацювавши лише 1 рік 8 місяців), відповідачем було порушено умови договору, що є підставою для відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 41 655,48 грн.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 171 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суддя після одержання позовної заяви, крім іншого, з`ясовує, чи відповідає позовна заява вимогам, встановленим статтями 160, 161, 172 цього Кодексу.

Згідно з ч. 1 ст. 122 КАС позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

Предметом спору у справі є відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 41 655,48 грн. у зв`язку із порушенням умова договору.

Згідно з ч. 5 ст. 122 КАС України, для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Суд зазначає, що спори стосовно проходження публічної служби охоплюють спори, які виникають з моменту прийняття особи на посаду і до її звільнення, зокрема й питання відповідальності за невиконання договору підготовки фахівця, що зумовлює відшкодування фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, навіть якщо подання відповідного позову про відшкодування витрат відбувається після її звільнення з публічної служби, а тому до таких спорів підлягають застосуванню приписи частини п`ятої статті 122 КАС України. Тобто, у цьому випадку підлягає застосуванню місячний строк звернення до суду.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12.12.2018 у справі №804/285/16, у постановах Верховного Суду від 29.04.2020 року у справі №560/1942/19, від 10.10.2019 у справі №140/721/19, від 30.09.2019 у справі № 340/685/19, від 24.12.2019 у справі № 824/284/19-а.

До суду з цим позовом Національна академія внутрішніх справ звернулася через підсистему ЄСІТС «Електронний суд» 22 грудня 2022 року, тобто з пропуском місячного строку, визначеного ч. 5 ст. 122 КАС.

Відповідно до ч. 6 ст. 161 КАС України у разі пропуску строку звернення до адміністративного суду позивач зобов`язаний додати до позову заяву про поновлення цього строку та докази поважності причин його пропуску.

Звернення до суду з позовом є способом реалізації права на захист порушених прав і свобод особи, які така особа вважає порушеними у зв`язку з виникненням певних обставин, що впливають на її права. Отже, початок перебігу строку звернення до суду пов`язується саме з виникненням оспорюваних правовідносин, тобто предметом позовних вимог та часом коли особа дізналася або повинна була дізнатися про такі обставини.

Законодавче обмеження строку звернення до адміністративного суду обумовлено специфікою спорів, які розглядаються в порядку адміністративного судочинства, а запровадження таких строків обумовлене досягненням юридичної визначеності у публічно-правових відносинах.

Встановлення законом процесуальних строків передбачено з метою дисциплінування учасників адміністративного судочинства та своєчасного виконання ними передбачених КАС України певних процесуальних дій.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Право на доступ до суду реалізується на підставах і в порядку, встановлених законом. Процесуальний кодекс встановлює обмеження щодо відповідних судових процедур. Зазначені обмеження спрямовані на дотримання оптимального балансу між правом особи на судовий захист і принципами юридичної визначеності, ефективності й оперативності судового процесу.

Одним із механізмів забезпечення реалізації гарантованого Конвенцією права особи на доступ до правосуддя, з урахуванням принципу правової визначеності, є поновлення судом пропущеного з поважних причин строку на звернення до суду в розумних межах, з дотриманням засад оптимальності і пропорційності.

З огляду на вищевикладене, поновлення встановленого процесуальним законом строку для звернення до адміністративного суду здійснюється у розумних межах та лише у виняткових, особливих випадках, виключно за наявності обставин об`єктивного і непереборного характеру (підтверджених доказами), які істотно ускладнили або унеможливили своєчасну реалізацію права звернення до адміністративного суду за захистом порушених прав, свобод або законних інтересів.

Під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, що звернулася із адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливили своєчасне звернення до суду. Такі обставини мають бути підтверджені відповідними та належними доказами.

Тобто, поважними причинами можуть визнаватися лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, що звернулась з адміністративним позовом, пов`язані з дійсно істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належним чином.

Отже, поновленню підлягають лише пропущені з поважних причин процесуальні строки, встановлені законом.

Разом з тим, обмеження строку звернення до суду шляхом встановлення відповідних процесуальних строків, не впливає на зміст та обсяг конституційного права на судовий захист і доступ до правосуддя (Рішення Конституційного Суду України від 13 грудня 2011 року № 17-рп/2011). Такі обмеження направленні на досягнення юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулюють учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків та поважати права та інтереси інших учасників правовідносин.

Право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду з відповідним позовом.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950, не є абсолютним: воно може підлягати дозволеним за змістом обмеженням. Такі обмеження не можуть зашкоджувати самій суті права доступу до суду, мають переслідувати легітимну мету, а також має бути обґрунтована пропорційність між застосованими засобами та поставленою метою (пункт 33 рішення від 21.12.2010 у справі Перетяка та Шереметьєв проти України).

Так, в позовній заяві викладено клопотання про поновлення строку звернення до суду, яке обґрунтовано наступним.

05.07.2022 позивач звернувся до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області з позовом до ОСОБА_1 в межах строків позовної давності та усталеної судової практики щодо предметної юрисдикції цивільної категорії справ.

29.11.2022 Павлоградським міськрайонним судом Дніпропетровської області по справі 185/4797/22 винесено ухвалу про закриття провадження у зв`язку з тим, що розгляд справи (про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості) віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

З вказаною ухвалою представника позивача було ознайомлено 01.12.2022 (надійшла на електронну пошту Позивача).

Після отримання ухвали від Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2022 позивач з додержанням 3-х місячного строку для звернення до адміністративного суду, відповідно до ст. 122 КАС України, та оплативши судовий збір звернувся Донецького окружного адміністративного суду.

Суд звертає у вагу позивача на те, що строк звернення до суду, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів. Наведені причини поважності пропуску строку звернення до адміністративного суду, вказані в заяві позивача, не можуть бути визнані судом поважними, оскільки позивачем не доведено обставини, які об`єктивно унеможливлювали своєчасне звернення до суду, у визначений законом строк.

Так, позивач у своєму позові зазначає, що з 01.09.2014 по 17.06.2016 відповідно до умов Договору відповідач у період навчання перебував на державному забезпеченні харчуванням, речовим майном, грошовим утриманням, медичним забезпеченням та житлом із наданням комунальних послуг.

Відповідно до наказу НАВС від 17.06.2016 № 797 Відповідачу було присуджено ступінь вищої освіти бакалавр за напрямом підготовки «Правоохоронна діяльність» та видано диплом бакалавра.

Після закінчення навчання, відповідно до умов Договору Відповідача направлено для подальшого проходження служби до комплектуючого підрозділу. Таким чином, Національною академією внутрішніх справ умови Договору виконано у повному обсязі.

22.04.2019 на адресу НАВС супровідним листом ГУ НП в Донецькій області від 17.04.2019 №289/12/01-2019 надійшла інформація, що наказом ГУНП в Донецькій області від 19.02.2018 № 64 о/с Відповідача звільнено зі служби в Національній поліції на підставі поданого ним рапорту, за власним бажанням. Тобто, у порушення умов Договору Відповідач з власної ініціативи звільнився зі служби в Національній поліції до спливу встановленого Договором трирічного терміну перебування на службі після закінчення навчання.

Саме 22 квітня 2019 року Національна академія внутрішніх справ дізналася про звільнення відповідача зі служби за власним бажанням відповідно до наказу ГУ НП у Донецькій області від 19.02.2018 №64о/с (фактично відпрацювавши лише 1 рік 8 місяців), що є підставою для відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у навчальному закладі, у сумі 41 655,48 грн., тобто про порушення своїх прав, а не 01.12.2022 як зазначає представник позивача.

Навіть якщо брати до уваги звернення позивача до Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області (05.07.2022), таке звернення відбулося поза межами строку позовної давності визначеної ст.257 Цивільного кодексу України.

Суд зазначає, що відповідно до частини першої статті 120 Кодексу адміністративного судочинства, перебіг процесуального строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок.

При цьому, частиною шостою вказаної статті передбачено, якщо закінчення строку припадає на вихідний, святковий чи інший неробочий день, останнім днем строку є перший після нього робочий день.

Так, судом встановлено, що строк на стягнення заборгованості пов`язаної з утриманням у навчальному закладі закінчився 23.05.2019.

При цьому, з позовних матеріалів вбачається, що позивач звертався раніше до суду з даною позовною заявою, при цьому ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.11.2021 закрито провадження по справі у зв`язку з тим, що розгляд справи (про стягнення боргу із урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох відсотків річних від суми заборгованості) віднесено до юрисдикції адміністративних судів.

Суд зазначає, що закриття провадження по справі не зупиняє перебіг процесуального строку та не розпочинає його з початку, у такому випадку період розгляду позовної заяви та винесення ухвали про закриття провадження може бути визнано судом, як такий, що пропущено з поважних причин.

При цьому, судом встановлено, що за період з 22.04.2019 року (дати виникнення спірних правовідносин) по 29.11.2022 року (дати винесення ухвали про закриття провадження) пройшло більше трьох років.

Позивачем не надано доказів того, що за наявності наміру поновити порушені права, позивач був об`єктивно позбавлений можливості вчасно звернутися до суду з адміністративним позовом.

Таким чином, позивачем пропущено строк звернення до суду більше ніж на 3 роки, не надано доказів на підтвердження поважності причин такого пропуску, внаслідок чого суд не вбачає підстав для визнання поважними причини пропуску строку звернення до суду та задоволення клопотання позивача про поновлення строку звернення до суду.

Відповідно до п. 9 ч. 4 ст. 169 КАС України позовна заява повертається позивачеві у випадках, передбачених частиною другою статті 123 цього Кодексу.

За приписами ч. 1 ст. 123 КАС України у разі подання особою позову після закінчення строків, установлених законом, без заяви про поновлення пропущеного строку звернення до адміністративного суду, або якщо підстави, вказані нею у заяві, визнані судом неповажними, позов залишається без руху. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали особа має право звернутися до суду з заявою про поновлення строку звернення до адміністративного суду або вказати інші підстави для поновлення строку.

Згідно з ч. 2 ст. 123 КАС України якщо заяву не буде подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку звернення до адміністративного суду будуть визнані неповажними, суд повертає позовну заяву.

З наведених положень КАС України вбачається, що у випадку пропуску строку звернення до суду підставами для його поновлення та розгляду справи є лише наявність поважних причин, тобто, обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення відповідних дій та підтверджені належними доказами.

В контексті наведеного слід зазначити, що дотримання строків звернення до адміністративного суду є однією з умов дисциплінування учасників цих відносин у випадку, якщо вони стали спірними, а також однією із гарантій дотримання у суспільних відносинах принципу правової визначеності, як складової принципу верховенства права. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, положення «повинна» слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав якщо: особа знала про обставини прийняття рішення чи вчинення дій і не було перешкод для того, щоб дізнатися про те, яке прийнято рішення або вчинені дії. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду. Доказами того, що особа знала про можливе порушення своїх прав є, зокрема, умови, за яких особа мала реальну можливість дізнатися про порушення своїх прав.

У справах «Стаббігс та інші проти Великобританії» та «Девеер проти Бельгії» Європейський суд дійшов висновку, що право на звернення до суду не є абсолютним і може бути обмеженим, в тому числі і встановленням строків на звернення до суду за захистом порушених прав.

Крім того, Європейський суд з прав людини у рішенні від 28.03.2006 у справі «Мельник проти України» зазначив, що правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності.

Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Враховуючи вищевказане, суд не вбачає обґрунтованих підстав для визнання причин пропуску строку звернення до суду поважними, для поновлення строку звернення до суду, а отже, враховуючи пропуск позивачем строку звернення до суду без поважних причин, та беручи до уваги те, що позивачем не наведено інших причин поважності причин пропуску строку звернення до суду, суд приходить до висновку про відмову позивачу у задоволенні клопотанні про поновлення строку звернення до суду та повертає позовну заяву.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 240, 256, 294, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суддя

У Х В АЛ И В:

Відмовити Національній академії внутрішніх справ у клопотання про поновлення строку звернення до суду.

Позовну заяву Національної академії внутрішніх справ до ОСОБА_1 про стягнення витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 41 655,48грн. повернути позивачу.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня з дня складення повного судового рішення.

Повний текст ухвали складено та підписано 26 грудня 2022 року.

Текст ухвали розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов