Справа № 200/17753/21
Суддя: Міронова Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року справа №200/17753/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії: головуючого судді Міронової Г.М., суддів: Геращенка І.В., Казначеєва Е.Г., розглянув у письмовому провадженні апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 р. у справі № 200/17753/21 (головуючий І інстанції суддя Череповський В.Є.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (відповідач-1), Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (відповідач-2) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати рішення відповідача -1 від 14 вересня 2021 року № 15 про відмову в призначенні йому пенсії за віком на пільгових умовах;

-зобов`язати відповідача-2 зарахувати до його пільгового трудового стажу за Списком 1 (Шахтарі) періоди роботи з 24.05.1999 по 19.04.2006 на посаді гірничого робітника з повним робочим днем в шахті (зарахувати до пільгового трудового стажу без кратності), з 20.04.2006 по 02.09.2021 на посаді машиніста виїмкових машин з повним робочим днем в шахті з урахуванням кратності до нього кожного повного року роботи за 1 рік 3 місяці;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути його заяву від 07.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 р. у справі № 200/17753/21 позовні вимоги задоволено частково.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14 вересня 2021 року № 15 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 07.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах з урахуванням висновків суду.

В іншій частині позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

В обґрунтування апеляційної скарги позивач зазначає, що має достатньо пільгового стажу для призначення йому пенсії на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Також, вказує на те, що судом першої інстанції не була надана правова позиція стосовно необхідності (або відсутності необхідності) застосування при обчисленні пільгового стажу кратності, передбаченої роз`ясненнями Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року № 8.

Відповідач-2 також подав апеляційну скаргу, в якій просив відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що у позивача відсутній необхідний пільговий стаж згідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку із цим йому відмовлено в призначенні пенсії.

У відзиві на апеляційну скаргу позивача відповідач просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги позивача і прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України справу розглянуто у письмовому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судами першої та апеляційної інстанцій встановлено, що позивач є громадянином України.

Відповідно до записів в трудовій книжці маються наступні записи про роботу :

17.05.1999 року прийнятий на підприємство ВСП «Шахтоуправліня Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (шахта «Ювілейна») учнем гірника підземним з повним робочим днем у шахті;

02.07.1999 року переведений гірником 3-го розряду з повним робочим днем під землею на підземній дільниці;

20.04.2006 року переведений учнем машиніста гірничих виїмкових машин; 29.06.2006 року переведений машиністом гірничих виїмкових машин 5-го розряду з повним робочим днем в шахті;

01.05.2012 прийнятий машиністом гірничих виїмкових машин 5-го розряду з повним робочим днем в шахті за переведенням в ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» (філія «Павлоградське управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірничошахтного обладнання»);

21.09.2015 переведений машиністом гірничих виїмкових машин 6-го розряду з повним робочим днем в шахті;

06.11.2017 прийнятий машиністом гірничих виїмкових машин 5-го розряду з повним робочим днем у шахті до ВСП «Шахтоуправліня Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля».

Згідно довідки філії «Учбово-курсовий комбінат» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 30.10.2020 р. № 1562 позивач проходив навчання в учбовому пункті шахти «Степова», з відривом від виробництва з 24.05.1999 р. по 02.07.1999 р.

Відповідно до довідки ВСП «Шахтоуправліня Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 02.09.2021 р. № 290 позивач працював повний робочий день з 24.05.1999 р. по 01.07.1999 р. проходив курси; за період з 02.07.1999 р. по 30.04.2012 р. виконував гірничі роботи з повним робочим днем у шахті (шахта Ювілейна) за професією, посадою, що передбачена Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1. З 17.05.99 р. по 23.05.99 р. спусків в шахту не було, 27.01.00 р. держ. обов., 03.07.00 р. страйк, 21.07.00 р. держ. обов., з 16.07.03 р. по 18.07.03 р. легка праця, 24.08.03 р. держ. обов., 17.12.04 р. безпл. відпустка, 13.02.04 р., 16,20 липня 2004 р. донорська, 7,8 липня 06 р. поверхня, 26,27 вересня 2008 р. безпл. відпустка. Оплата праці проводилась по підземним тарифним ставкам.

З довідки філії «Павлоградське управління по монтажу, демонтажу і ремонту гірночошахтного обладнання» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 09.04.202 1р. № 38 видно, що позивач, з 01.05.2012 р. по 02.11.2017 р. виконував в гірничому виробництві проведення гірничих та інших видів робіт з метою видобутку вугілля підземним способом за професією, посадою машиніст гірничих виїмкових машин з повним робочим днем у шахті.

Довідкою ВСП «Шахтоуправліня Першотравенське» ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» від 02.09.2021 р. № 436 підтверджено, що позивач працював повний робочий день за період з 06.11.2017 р. по теперішній час, виконував гірничі роботи з повним робочим днем у шахті (Степова) за професією, посадою, що передбачена Списком № 1 розділом 1 підрозділом 1. Оплата праці проводилась по підземним тарифним ставкам.

За змістом рішення № 15 від 14.09.2021 року страховий стаж позивача становить 39 років 09 місяців 21 день. Необхідний пільговий стаж згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 25 років. Пільговий стаж позивача становить 21 рік 10 місяців 17 днів. На підставі викладеного позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.

Колегія суддів частково погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

Пенсійний фонд України у своїй діяльності керується Конституцією України та Законами України, указами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, іншими актами законодавства.

Відповідно до пунктів 1, 2, 3 Положення про Пенсійний фонд України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.07.2014 № 280 Пенсійний фонд України є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра соціальної політики, що реалізує державну політику з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню.

Основними завданнями Пенсійного фонду України є: реалізація державної політики з питань пенсійного забезпечення та ведення обліку осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; внесення пропозицій Міністрові соціальної політики щодо забезпечення формування державної політики із зазначених питань; виконання інших завдань, визначених законом.

Відповідно до ст. 58 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду.

За унормуванням ч. 1 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28цього Закону.

Згідно ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за Списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.

За наявності стажу на підземних роботах менше 10 років у чоловіків і менше 7 років 6 місяців у жінок та страхового стажу, встановленого абзацами першим і п`ятнадцятим - двадцять третім пункту 1 частини другої цієї статті, за кожний повний рік зазначених робіт пенсійний вік, встановлений абзацом першим статті 26 цього Закону, зменшується на один рік. При цьому пенсійний вік для жінок не може бути нижчим за вік, встановлений абзацом першим пункту 1 частини другої цієї статті.

Згідно ст. 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до п. 3 постанови Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637 "Про затвердження Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній" за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

За унормуванням п. 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.93 № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У такій довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, куди включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі коли підприємства, установи, організації або їх правонаступники розміщуються на тимчасово окупованій території України або в районах проведення антитерористичної операції, спеціальний трудовий стаж може підтверджуватися за даними, наявними в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Частиною 3 ст. 44 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" визначено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.

За унормуванням п. 4.1 Порядку № 22-1 після отримання заяви позивача про призначення/перерахунок пенсії, відповідач повинен був розглянути її та прийняти вмотивоване рішення із наданням оцінки кожному періоду роботи позивача.

Аналіз наведених вище правових норм дозволяє дійти висновку, що у разі звернення пенсіонера з заявою про призначення пенсії та надання необхідних документів, уповноважений орган Пенсійного фонду України має за результатами розгляду такої заяви прийняти мотивоване рішення про призначення/перерахунок або про відмову в призначенні/перерахунку пенсії. При цьому, рішення про відмову в призначенні/перерахунку пенсії має містити зазначення причин відмови та порядку його оскарження.

Аналогічний за змістом правовий висновок викладено Верховним Судом в постанові від 21 грудня 2020 року в справі № 229/4165/17.

В постанові Верховного Суду від 30.05.2018 року в справі № 174/658/16-а (провадження № К/9901/201/17) сформульований наступний чинник: оцінюватися судом мають саме підстави, тобто, мотиви, з яких виходив відповідач, розглядаючи заяву щодо пенсії.

Судом встановлено, що у спірному рішенні № 15 від 14.09.2021 року зазначено, що страховий стаж позивача становить 39 років 09 місяців 21 днів. Необхідний пільговий стаж згідно частини 3 статті 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» становить 25 років. Пільговий стаж позивача становить 21 роки 10 місяців 17 днів. На підставі викладеного позивачу було відмовлено в призначенні пенсії.

Таким чином, у спірному рішенні відповідача взагалі не визначено періодів, які не зараховані позивачеві до пільгового стажу роботи, та які зараховані до такого стажу, не здійснено оцінки представлених документів, посилання на них та на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не були зараховані.

Оскільки рішення суду не може ґрунтуватись на припущеннях, має бути чітким та зрозумілим, а відсутність у спірному рішенні мотивів не зарахування до пільгового стажу роботи окремих періодів, не дозволяє суду перевірити, чи правомірно зазначенні періоди роботи, тощо, не зараховані до пільгового стажу, і свідчить про те, що відповідач діяв необґрунтовано, та без додержання вимог до відповідного рішення органу, уповноваженого на призначення пенсії.

Суд першої інстанції при вирішенні справи не взяв до уваги зазначені обставини, дослідивши можливість зарахування зазначених позивачем періодів до пільгового стажу роботи останнього виходячи лише із відзиву пенсійного органу.

У юриспруденції дискреційні повноваження визначаються як право голови держави, уряду, інших посадовців в органах державної влади у разі ухвалення рішення з питання, віднесеного до їх компетенції, діяти за певних умов на власний розсуд у рамках закону. А в Рекомендаціях Комітету Міністрів Ради Європи вказано, що адміністративний орган може здійснювати "дискреційні повноваження", користуючись певною свободою розсуду у разі ухвалення будь-якого рішення. Такий орган в силу (за) наявності у нього дискреційних повноважень може вибирати з декількох варіантів припустимих рішень той, який він вважає найбільш відповідним у даному випадку. За цього надано рекомендацію судам не втручатися у дискреційні повноваження державних органів.

Дискреційні повноваження - це законодавчо встановлена компетенція владних суб`єктів, яка визначає ступінь самостійності її реалізації з урахуванням принципу верховенства права; ці повноваження полягають у застосуванні суб`єктами адміністративного розсуду при здійсненні дій і прийнятті рішень. У більш звуженому розумінні дискреційні повноваження - це можливість діяти за власним розсудом, в межах закону, можливість застосувати норми закону та вчиняти конкретні дії (або дію) серед інших, кожні з яких окремо є відносно правильними (законними). Аналогічна правова позиція міститься в постанові Верховного Суду України від 21 травня 2013 року № 21-87а13.

Статтею 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV визначено, що Пенсійний фонд є органом, який призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати. Тобто, Пенсійний фонд має виключну компетенцію в питаннях призначення пенсії.

Адміністративний суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим ч. 3 ст. 2 КАС України критеріям, не втручається у дискрецію (вільний розсуд) суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, останній не може підміняти інший орган державної влади та перебирати на себе повноваження щодо вирішення питань, які законодавством віднесені до компетенції цього органу державної влади.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постанові від 10 квітня 2018 року у справі № 348/2160/15-а.

При вирішені цього спору суд керується ч.2 ст.2 КАС України, в силу якої у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Так, критерій "прийняття рішень, вчинення (не вчинення) дій на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України" - за змістом випливає з принципу законності, що закріплений у ч.2 ст.19 Конституції України: "Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України"

"На підставі" означає, що суб`єкт владних повноважень:

- має бути утворений у порядку, визначеному Конституцією та законами України;

- зобов`язаний діяти на виконання закону, за умов та обставин, визначених ним.

Критерій "прийняття рішення, вчинення (не вчинення) дії обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення або вчинення дії" - відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо.

Встановлення невідповідності діяльності суб`єкта владних повноважень хоча б одному із зазначених критеріїв для оцінювання його рішень, дій та бездіяльності може бути підставою для задоволення адміністративного позову.

Суд наголошує, що прийняте управлінням рішення дозволяє неконкретне/різне тлумачення щодо періодів, які не були зараховані/ та які були зараховані до пільгового стажу позивача, та їх причин такого незарахування, натомість у суду відсутнє право на втручання в дискреційні повноваження управління щодо надання на власний розсуд оцінки наявності у позивача права на призначення пенсії за такого наведеного змісту рішення пенсійного органу, оскільки визначення періодів зарахування або відмови у зарахування певної кількості днів до пільгового стажу повинні бути відображені у рішенні органу, що призначає пенсію, з посиланням на відповідні законодавчі норми, відтак позовні вимоги про зобов`язання відповідача зарахувати до пільгового стажу позивача наведені позивачем періоди наразі не можуть бути задоволені судом.

Виходячи зі змісту положень КАС України щодо компетенції адміністративного суду, з огляду на встановлені у справі обставини та наведені норми чинного законодавства, якими регулюються спірні відносини, з урахуванням дискреційних повноважень пенсійного органу на прийняття рішення про призначення/перерахунку пенсії, з наведенням обґрунтувань причин його прийняття, суд апеляційної інстанції зазначає, що належним та достатнім способом правового захисту у даному випадку є визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області від 14 вересня 2021 року № 15 про відмову в призначенні пенсії за віком на пільгових умовах; зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області повторно розглянути заяву позивача від 07.09.2021 про призначення пенсії за віком на пільгових умовах із зазначенням конкретної кількості днів для зарахування до пільгового стажу позивача, або відмови у зарахуванні таких до пільгового стажу, з із зазначенням відповідних періодів роботи, та з посиланням на нормативно-правові акти, на підставі яких такі періоди роботи не зараховані та з яких конкретно причин.

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджує висновок суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, але необхідним є зміна підстав, за яких суд першої інстанції дійшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог.

У відповідності до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: 4) неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права (ч. 1 ст. 317 КАС України).

Керуючись ст. ст. 205, 308, 311, 313, 315, п. 4 ч. 1 ст. 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційні скарги ОСОБА_1 та Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області - задовольнити частково.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 16 лютого 2022 р. у справі № 200/17753/21 - змінити в мотивувальній частині обгрунтування висновків суду.

В решті постанову залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду справ, визначених статтею 286 Кодексу адміністративного судочинства України, набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню не підлягає.

У зв`язку з екстреними відключеннями електроенергії на тлі повномасштабного вторгнення рф в Україну повний текст складено 26 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Г.М. Міронова

Судді І.В. Геращенко

Е.Г. Казначеєв