Справа № 522/17471/22
Суддя: Науменко А. В.
Дата ухвалення: 2022-12-26 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Провадження № 2-а/522/447/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2022 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Науменко А.В.,

за участі секретаря судового засідання Звонецької І.М.,

розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України,

ВСТАНОВИВ:

До суду 26.12.2022 року надійшов адміністративний позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 25.04.2022 працівниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено за адресою: АДРЕСА_1 , особу, який назвався громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у Відповідача було встановлено, що громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні.

Громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що прибув до України у 2017 році легально через КПП «Бориспіль», за паспортним документом громадянина Таджикистану який він втратив.

Під час перебування на території України Відповідач тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

Встановлено, що станом на 25.04.2022 громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на території України перебуває незаконно, проживає без документів на право проживання в Україні.

25.04.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), стосовно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 007991 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 25.04.2022 ПН МОД 008057 Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 25.04.2022 № 195 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 24.05.2022.

Згідно розписки від 25.04.2022 Відповідач забов`язався покинути територію України у визначений термін у рішенні від 25.04.2022 № 195 про примусове повернення в країну походження.

Рішення від 25.04.2022 № 195 про примусове повернення Відповідач в судовому порядку не оскаржував, проте у встановлений термін до 24.05.2022 територію України не залишив.

У визначений термін громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з території України не виїхав та є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання такого рішення.

23.12.2022 Відповідач повторно виявлений працівниками ГУ ДМС в Одеській області за адресою: вул. Преображенська, 64, м. Одеса.

23.12.2022 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2022 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

Проаналізувавши всі обставини перебування Відповідача на території України було встановлено наступне:

1. Відомості про перебування на території України на законних підставах у Відповідача відсутні, що вказує на грубе порушення з боку відповідача норм Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства».

2. Відповідач прибув на територію України у 2017 році. З моменту потрапляння на територію України Відповідач не вчинив жодних спроб для легалізації власного становища.

3. Відповідач був виявлений працівниками ГУ ДМС в Одеській області за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме проживав без документів на право проживання в Україні та ухилився від виїзду після закінчення відповідного перебування в Україні.

4. Після прийняття рішення від 25.04.2022 № 195 про примусове повернення Відповідач не вчинив жодних дій направлених на виконання зазначеного рішення чи оскарження його в судовому порядку та не залишив територію України.

5. З 25.04.2022 до моменту повторного виявлення 23.12.2022 Відповідачем не вчинено жодних дій щодо виконання рішення про примусове повернення чи оскарження його у судовому порядку, оскарження постанов про накладення адміністративних стягнень за незаконне перебування в Україні.

ГУ ДМС в Одеській області вважає за необхідне зазначити про наявність фактів порушення Відповідачем законодавства України про правовий статус іноземців та осіб без громадянства, незаконного перебування його на території України, не виконання ним рішення про примусове повернення, а також небажання залишати територію України.

Враховуючи викладене, Відповідач підлягає примусовому видворенню за межі території України на підставі постанови адміністративного суду.

Ухвалою суду від 26.12.2022 року провадження у справі було відкрито.

Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи у письмовому провадженні, позов визнав в повному обсязі.

У судовому засіданні 26.12.2022 року в режимі відеоконференція були присутні: представник позивача Погожий Д.В. (в залі суду), та відповідач ОСОБА_1 (поза межами суду).

Відповідач ОСОБА_1 вказав, що позов зрозумілий, заяву про розгляд справи в письмовому провадженні заявляв, наполягає на задоволенні, права відомі та зрозумілі, українську мову розуміє. Пояснив що працював в Україні, до праці ніхто не змушував, до міграційної служби за документами не звертався.

Суд задовольнив клопотання позивача про розгляд справи за правилами письмового провадження та ухвалив закрити судове засідання та розглядати справу за правилами письмового провадження.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши учасників справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Із матеріалів справи судом встановлено, що 25.04.2022 працівниками ГУ ДМС в Одеській області було виявлено за адресою: АДРЕСА_1 , особу, який назвався громадянином Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В результаті проведеної перевірки наявних документів та відібраних пояснень у Відповідача було встановлено, що громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , порушив правила перебування іноземців в Україні проживав без документів на право проживання в Україні.

Громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , пояснив, що прибув до України у 2017 році легально через КПП «Бориспіль», за паспортним документом громадянина Таджикистану який він втратив.

Під час перебування на території України Відповідач тимчасово проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Постійного зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

25.04.2022 за порушення правил перебування іноземців в Україні, а саме: проживання без документів на право проживання в Україні, відповідальність за яке передбачено ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП), стосовно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення ПР МОД № 007991 та постановою про накладення адміністративного стягнення від 25.04.2022 ПН МОД 008057 Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу в розмірі 1700 грн.

ГУ ДМС в Одеській області прийнято рішення від 25.04.2022 № 195 про примусове повернення в країну походження іноземця або особи без громадянства відносно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та зобов`язано його покинути територію України у термін до 24.05.2022.

Згідно розписки від 25.04.2022 Відповідач забов`язався покинути територію України у визначений термін у рішенні від 25.04.2022 № 195 про примусове повернення в країну походження.

Рішення від 25.04.2022 № 195 про примусове повернення Відповідач в судовому порядку не оскаржував, проте у встановлений термін до 24.05.2022 територію України не залишив.

У визначений термін громадянин Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з території України не виїхав та є обґрунтовані підстави вважати, що відповідач ухиляється від виконання такого рішення.

23.12.2022 Відповідач повторно виявлений працівниками ГУ ДМС в Одеській області за адресою: вул. Преображенська, 64, м. Одеса.

23.12.2022 за порушення ч. 1 ст. 203 Кодексу України про адміністративні правопорушення, що виразилось в порушенні правил перебування іноземців в Україні, тобто ухилення від виїзду після закінчення відповідного терміну перебування в Україні стосовно громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складено протокол про адміністративне правопорушення та постановою про накладення адміністративного стягнення від 23.12.2022 був притягнутий до адміністративної відповідальності в розмірі 1700 грн.

За розглядом справи суд вбачає, що на даний час Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 на території України знаходиться з 2017 року в м. Одесі незаконно, паспорту не має, постійного офіційно зареєстрованого місця проживання та законного джерела існування не має.

Із матеріалів справи, судом встановлено, що відповідач не ідентифікований та відсутні документи, що посвідчують його особу.

Також, на момент розгляду справи у відповідача відсутні документи, які б давали йому право законно перебувати на території України. Відповідач не звертався до компетентних органів України із заявою про визнання його біженцем, або особою, яка потребує додаткового захисту.

Крім того, відсутні дані, що у країні походження відповідач піддавався переслідуванням за расовими або етнічними ознаками, за політичні або релігійні переконання.

Вирішуючи спір суд виходить із наступного.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено обов`язок органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правовий статус іноземців та осіб без громадянства, які перебувають в Україні, та встановлює порядок їх в`їзду в Україну та виїзду з України, визначає Закон України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» від 22 вересня 2011 року № 3773-VI.

Частиною першою статті 26 Закону № 3773- VI визначено, що іноземець або особа без громадянства можуть бути примусово повернуті в країну походження або третю країну, якщо їх дії порушують законодавство про правовий статус іноземців та осіб без громадянства або суперечать інтересам забезпечення національної безпеки України чи охорони громадського порядку, або якщо це необхідно для охорони здоров`я, захисту прав і законних інтересів громадян України за рішенням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органу Служби безпеки України або органу охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України), з подальшим повідомленням протягом 24 годин прокурору про підстави прийняття такого рішення. У рішенні про примусове повернення зазначається строк, протягом якого іноземець або особа без громадянства повинні виїхати з України. Зазначений строк не повинен перевищувати 30 днів з дня прийняття рішення.

Відповідно до частини другої статті 26 Закону № 3773-VI рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства, зазначених у частині першій цієї статті, може супроводжуватися забороною щодо подальшого в`їзду в Україну строком на три роки. Строк заборони щодо подальшого в`їзду в Україну обчислюється з дня винесення такого рішення. Порядок виконання рішення про заборону щодо подальшого в`їзду в Україну визначає Кабінет Міністрів України.

Згідно частини третьої статті 26 Закону № 3773-VI один із примірників рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства видається іноземцю або особі без громадянства, стосовно яких воно прийнято. У рішенні зазначаються підстави його прийняття, порядок оскарження та наслідки невиконання. Форма рішення про примусове повернення іноземців та осіб без громадянства затверджується спільним наказом Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України.

Відповідно до частини п`ятою статті 26 Закону № 3773-VI іноземець або особа без громадянства зобов`язані самостійно залишити територію України у строк, зазначений у рішенні про примусове повернення.

Частиною першою статті 30 Закону № 3773-VI визначено, що центральний орган виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, органи охорони державного кордону (стосовно іноземців та осіб без громадянства, які затримані ними у межах контрольованих прикордонних районів під час спроби або після незаконного перетинання державного кордону України) або органи Служби безпеки України можуть лише на підставі винесеної за їх позовом постанови адміністративного суду примусово видворити з України іноземця та особу без громадянства, якщо вони не виконали в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення або якщо є обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства ухилятимуться від виконання такого рішення, крім випадків затримання іноземця або особи без громадянства за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та їх передачі прикордонним органам суміжної держави.

Інструкція про примусове повернення і примусове видворення з України іноземців та осіб без громадянства, затверджена наказом Міністерства внутрішніх справ України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Служби безпеки України 23 квітня 2012 року № 353/271/150 (у редакції наказу Міністерства внутрішніх справ України, Служби безпеки України від 22 січня 2018 року № 38/77), зареєстровано в Міністерстві юстиції України 21 травня 2012 року за № 806/21119 (далі - Інструкція) , згідно пункту 4 якої іноземці можуть бути примусово повернуті до країни походження чи третьої країни на підставі рішення органу ДМС або органу охорони державного кордону, або органу СБУ про примусове повернення чи примусово видворенні на підставі винесеної за позовом цих органів/підрозділів постанови адміністративного суду про примусове видворення.

Інструкція детально описує вжиття компетентними органами заходів щодо ідентифікації та документування іноземців та передбачає, що:

- у разі відсутності в іноземця документів, що посвідчують особу, територіальний орган, територіальний підрозділ ДМС, орган СБУ або орган охорони державного кордону України вживають заходів щодо їх ідентифікації та документування (запити до дипломатичних представництв або консульських установ із долученням двох кольорових фотокарток на кожну особу);

- у разі відсутності акредитованого в Україні дипломатичного представництва або консульської установи країни походження іноземця запити до компетентних органів відповідної країни щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС;

- у разі відсутності відповіді від компетентних органів країни походження іноземця запити щодо його ідентифікації надсилаються через Департамент консульської служби МЗС України повторно.

У пункті 7 Інструкції визначено, що підставами для подання позову про примусове видворення іноземців є:

невиконання іноземцем в установлений строк без поважних причин рішення про примусове повернення; наявність обґрунтованих підстав вважати, що іноземець ухилятиметься від виконання рішення про примусове повернення, крім випадків затримання іноземця за незаконне перетинання державного кордону України поза пунктами пропуску через державний кордон України та його передачі прикордонним органам суміжної держави; якщо іноземці, прийняті відповідно до міжнародного договору про реадмісію, не мають законних підстав для перебування на території України та якщо між Україною і країною громадянської належності чи країною попереднього постійного проживання таких осіб відсутній договір про реадмісію; якщо іноземець, стосовно якого прийнято рішення про скасування дозволу на імміграцію, не виїхав з України протягом місяця з дня отримання копії такого рішення, за винятком випадків, коли особа оскаржила рішення про скасування дозволу на імміграцію до суду, - до набрання рішенням суду законної сили.

Розділом ІІІ Інструкції встановлено, що у разі виявлення підстав, передбачених частиною 1 статті 30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», органи ДМС, органи охорони державного кордону та органи СБУ залежно від обставин виявлення/затримання іноземця невідкладно готують позовну заяву до адміністративного суду.

За наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець, стосовно якого подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про його примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію, або за наявності ризику його втечі, а так само у разі відсутності в іноземця, що вчинив порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, органи ДМС, орган охорони державного кордону або орган СБУ подають до адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням ПТПІ позовну заяву відповідно до частини першої статті 289 КАС України (п. 1, 2 розділу ІІІ Інструкції).

Згідно частини першої статті 289 КАС України, за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує реалізацію державної політики у сфері міграції, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України.

Аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку про те, що примусовому видворенню іноземця чи особи без громадянства підлягають особи у випадку їх ухилення без поважних причин від виїзду в установлений рішенням про примусове повернення строк, або коли існують обґрунтовані підстави вважати, що іноземець або особа без громадянства буде ухилятися від виконання такого рішення ще до спливу цього строку.

Суд зазначає, що відповідні органи за наявності підстав, передбачених частини першої статті 30 Закону № 3773- VI (тобто або не виконання у встановлений строк рішення про примусове повернення, або при наявності підстав вважати, що така особа буде ухилятися від виконання такого рішення) після виявлення/затримання такої особи невідкладно здійснюють підготовку для звернення з позовом до суду. При цьому, законодавством передбачена можливість подання до адміністративного суду позовної заяви відповідно до частини першої статті 289 КАС України.

У той же час, правовий аналіз норм матеріального та процесуального права щодо вирішення питання затримання іноземця або особи без громадянства стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, дає Суду право дійти висновку, що за наявності певних перелічених у цих нормах умов, існує правова можливість здійснити таке затримання як з метою ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України, так і лише для забезпечення видворення за межі території України, як досягнення самостійної мети без необхідності ідентифікації.

Відповідна правова позиція висловлена Верховним судом у постанові від 27 лютого 2020 року по справі № 585/2811/19.

Суд вбачає, що відповідач перебуває на території України із 2017 року без законних на теперішніх час підстав, своєчасно рішення міграційної служби не виконав та ухиляється покинути територію України добровільно. Документів щодо ідентифікації особи (паспорту) при в`їзді в Україну не мав та не має.

Отже, суд погоджується з доводами позивача щодо необхідності затримання відповідача з метою його ідентифікації та забезпечення видворення за межі території України.

Таким чином, за встановлених обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області про затримання з метою ідентифікації є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.23-25,30 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства», ст.ст.2, 5, 7-9, 72-79, 90, 241, 242, 243, 246, 250, 255, 289 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області до Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про затримання з метою ідентифікації та забезпечення примусового видворення за межі території України задовольнити.

Затримати громадянина Республіки Таджикистан ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з метою забезпечення ідентифікації та примусового видворення за межі території України строком на шість місяців до 26.06.2023 року з поміщенням до пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають на території України.

Рішення може бути оскаржено до П`ятого апеляційного адміністративного суду шляхом подання до суду першої інстанції апеляційної скарги в десятиденний строк з дня його проголошення.

Повний текст рішення складено та підписано 26.12.2022 року.

Суддя А.В. Науменко

26.12.22