Справа № 140/6809/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6809/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат Каверін Сергій Миколайович в інтересах ОСОБА_1 (далі - ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідач) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії.

В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначив, що наказами начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 07.11.2018 № 303-ос ОСОБА_1 звільнено з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та від 12.11.2018 № 307-ос виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення.

З особистих карток грошового забезпечення за період з 2015-2018 та інформації наявної у відповідях на адвокатські запити слідує, що відповідач здійснював нарахування та виплату індексації грошового забезпечення позивачу за період з липня 2015 по лютий 2018 з затримкою, зокрема:

26.03.2020 ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 17.02.2020 у справі № 1.380.2019.006598 виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018 у розмірі 21339, 21 грн.;

17.07.2020 ОСОБА_1 у відповідь на адвокатський запит проведено доплату заборгованості з індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018 у розмірі 15524,54 грн.;

14.05.2022 ОСОБА_1 на виконання рішення Львівського окружного адміністративного суду від 16.11.2021 у справі № 380/11027/21, яке залишене без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 13.04.2022, виплачено заборгованість з індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по лютий 2018 у включно у розмірі 48536,37 грн.

Абзацом 7 пункту 4 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 № 1078 визначено, що у разі несвоєчасної виплати сум індексації грошових доходів громадян проводиться їх компенсація відповідно до законодавства. Разом з тим, відповідач при несвоєчасній виплаті позивачу індексації грошового забезпечення не нарахував та невиплати йому компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з липня 2015 по день її фактичної виплати 14.05.2022.

Крім того, представник позивача зазначає, що під час проходження військової служби було проведено нарахування та виплату ОСОБА_1 у червні 2016 підйомної допомоги у розмірі 3735,40 грн, у липні 2016 грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5255,40 грн, у липні 2017 грошової допомоги на оздоровлення у розмірі 5286,75 грн. З урахуванням того, що під час проходження військової служби та звільнення з неї ОСОБА_1 не була нарахована та невиплачена індексація грошового забезпечення, нарахування та виплата грошової допомоги на оздоровлення за 2016-2017 та підйомної допомоги за 2016, які нараховується з місячного грошового забезпечення, проведені без урахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.

Також у період з січня 2016 по лютий 2018 включно позивачу нараховувалася та виплачувалася щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Міністерства надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова № 889). З огляду на те, що у вказаний період місячне грошове забезпечення позивача протиправно не було проіндексоване, відповідно нарахування та виплату щомісячної додаткової грошової винагороди проведено відповідачем виходячи із непроіндексованого (знеціненого) місячного грошового забезпечення.

З урахуванням наведеного представник позивача просить: визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017, підйомної допомоги, виплаченої у 2016, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з січня 2016 по лютий 2018 з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017, підйомної допомоги, виплаченої у 2016, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з січня 2016 по лютий 2018 з врахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; визнати протиправною бездіяльність ІНФОРМАЦІЯ_3 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.07.2015 по день фактичної виплати 14.05.2022; зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки із 01.07.2015 по день фактичної виплати 14.05.2022.

Ухвалою судді Волинського окружного адміністративного суду від 24.10.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву відповідач позовні вимоги не визнав та просив відмовити у їх задоволенні. В обґрунтування цієї позиції зазначив, що зауважень та заперечень з боку позивача на момент звільнення не було, а отже він погодився з даними розрахунками. Вказує, що відповідно до пункту 8 Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат. Винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для їх виплати, винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення та немає фіксованого розміру. Щодо компенсації втрати частини доходів, то зазначає, що сума перерахованої індексації грошового забезпечення не підпадає під визначення доходів, передбачених Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати», за порушення строків виплати яких сплачується компенсація. Просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 27.12.2022 у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено.

Також учасники справи не зверталися із клопотаннями про розгляд справи в судовому засіданні, оформленими відповідно до вимог статті 167 КАС України. Суд звертає увагу, що за змістом статті 162 КАС України у відзиві на позовну заяву відповідач викладає виключно заперечення проти позову, відзив не може містити будь-яких заяв чи клопотань, оскільки заяви та клопотання учасники справи подають окремо у письмовій формі із зазначенням підстав та з дотриманням інших вимог статті 167 КАС України. Тому заявлене у відзиві на позовну заяву клопотання про розгляд справи за участю сторін не підлягало вирішенню судом по суті.

Суд, перевіривши доводи сторін, викладені у заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, встановив такі обставини.

Позивач ОСОБА_1 проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні, про що свідчить послужний список позивача №87 (а.с. 12-18).

Наказами начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 07.11.2018 № 303-ос старшого прапорщика ОСОБА_1 звільнено з військової служби на підставі пп. «г» п. 2 ч. 5 ст. 26 Закону України Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» та від 12.11.2018 № 307-ос його виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення (а.с. 10-11).

З наявних у матеріалах справи архівних відомостей ОСОБА_1 (а.с. 20-22 зворот) слідує, що в період з 2016-2018 позивачу було виплачено, зокрема:

1) у 2016-2017 грошову допомогу на оздоровлення у сумі 5255,40 грн. та 5286,75 грн. відповідно;

2) у 2016 підйомну допомогу у сумі 3735,40 грн.

3) за період з січня 2016 по лютий 2018 щомісячно додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889.

Не є спірним, що за рішеннями суду та за адвокатськими запитами відповідачем було виплачено ОСОБА_1 :

26.03.2020 індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018 у розмірі 21339,21 грн., що підтверджується листом від 03.04.2020 №11/4040, довідкою №243 про нараховану та виплачену індексацію грошових доходів населення за період 2015-2018, банківською випискою по надходженням по картці/рахунку AT КБ ПРИВАТБАНК за період з 01.01.2018 по 01.05.2020 (а.с. 23-30);

17.07.2020 індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018 у розмірі 15524,54 грн., що підтверджується листом від 06.07.2020 №11/6875, довідкою №386 від 03.07.2020 про розмір нарахованої та невиплаченої індексації грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018, банківською випискою по надходженням по картці/рахунку AT КБ ПРИВАТБАНК за період з 10.07.2020 по 27.07.2020 (а.с. 31-34);

14.05.2022 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 по лютий 2018 у розмірі 48536,37 грн., що підтверджується розрахунком нарахування індексації грошового забезпечення за період з грудня 2015 по лютий 2018, розрахунковим листом за травень 2022, банківською випискою по надходженням по картці/рахунку AT КБ ПРИВАТБАНК за період з 01.05.2022 по 22.05.2022 (а.с. 35-46).

Представник позивача, вважаючи, що відповідачем допущено бездіяльність щодо нездійснення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017, підйомної допомоги, виплаченої у 2016, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з січня 2016 по лютий 2018 з врахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення та щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_1 компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки виплати з 01.07.2015 по день фактичної виплати 14.05.2022, звернувся до суду з даним позовом.

При вирішенні даного спору суд застосовує такі нормативно-правові акти.

Відповідно до частини першої статті 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» №2232-ХІІ від 25.03.1992 (далі - Закон №2232-XII) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, іноземців та осіб без громадянства, пов`язаній з обороною України, її незалежності та територіальної цілісності.

Спеціальним законом, який визначає основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їх сімей, встановлює єдину систему їх соціального та правового захисту, гарантує військовослужбовцям та членам їх сімей в економічній, соціальній, політичній сферах сприятливі умови для реалізації їх конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни та регулює відносини у цій галузі є Закон України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» №2011-XII від 20.12.1991 (далі - Закон № 2011-XII).

Частиною першою статті 9 Закону №2011-XII обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частинами другою та третьою статті 9 Закону №2011-XII встановлено, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.

Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.

Абзацами першим та другим частини четвертої вказаної статті встановлено, що грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності. Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.

Згідно з абзацом першим частини третьої статті 9-1 Закону №2011-ХІІ при переїзді військовослужбовців, які проходять військову службу за контрактом, а також тих, хто перебуває на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу, на нове місце військової служби в інший населений пункт, у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, термін навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією військової частини їм виплачується: підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення на військовослужбовця і 50 відсотків місячного грошового забезпечення на кожного члена сім`ї військовослужбовця, який переїжджає з ним на нове місце військової служби.

Відповідно до пунктів 1, 2, 4 Інструкції про умови та порядок виплати підйомної допомоги військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України 19.08.2016 № 848 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14.09.2016 за № 1249/29379) військовослужбовцям, які проходять військову службу за контрактом або перебувають на кадровій військовій службі та військовій службі за призовом осіб офіцерського складу (далі - військовослужбовці), що переїхали на нове місце військової служби в інший населений пункт у зв`язку з призначенням на військову посаду, зарахуванням до військового навчального закладу, строк навчання в якому становить не менше шести місяців, або у зв`язку з передислокацією органу (підрозділу) Державної прикордонної служби України (далі - орган (підрозділ) Держприкордонслужби), виплачується підйомна допомога в розмірі місячного грошового забезпечення. Залежно від посади, на яку призначено військовослужбовця або яку він займав до дня прибуття органу (підрозділу) Держприкордонслужби до нового пункту постійної дислокації, розмір підйомної допомоги визначається, виходячи з посадового окладу, окладу за військовим званням, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія). До підйомної допомоги не включаються винагорода за бойове чергування, щомісячна додаткова грошова винагорода і морське грошове забезпечення.

Як передбачено пунктом 1 статті 10-1 Закону №2011-ХІІ, військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.

Відповідно до підпунктів 3.7.1, 3.7.4 пункту 3.7 Інструкція про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України 20.05.2008 №425 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18.06.2008 за №537/15228) (далі - Інструкція №425, яка була чинна в спірний період), військовослужбовцям один раз на рік надається допомога для оздоровлення в розмірі місячного грошового забезпечення. Розмір допомоги для оздоровлення визначається, виходячи з посадових окладів, окладів за військовими званнями та щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (крім винагород), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою згідно із законодавством на день підписання наказу про надання цієї допомоги.

Постановою №889 (втратила чинність 01.03.2018) було установлено щомісячну додаткову грошову винагороду військовослужбовцям, зокрема, Державної прикордонної служби - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.

Відповідно до пункту 2 Постанови №889 граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби, Службою зовнішньої розвідки за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.

Згідно з пунктом 2 Інструкції про розміри і порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 02.02.2016 №73 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347) (далі - Інструкція №73, яка була чинна в спірний період), виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям, зокрема, військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення.

До місячного грошового забезпечення, з якого визначається винагорода, включаються посадовий оклад (з урахуванням підвищення), оклад за військовим званням та щомісячні додаткові види грошового забезпечення (крім винагород та морського грошового забезпечення), на які військовослужбовець має право за займаною ним штатною посадою (посадою, до тимчасового виконання обов`язків за якою він допущений) (пункт 3 Інструкції №73).

Суд звертає увагу на те, що право на грошову допомогу на оздоровлення за 2016-2017, підйомну допомогу, виплачену у 2016, та щомісячну додаткову грошову винагороду, передбачену Постановою №889, за період з січня 2016 по лютий 2018, позивач набув, в цій частині його право було реалізоване.

Спірним питанням є включення до складу цих виплат індексації грошового забезпечення.

Правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України визначає Закон України «Про індексацію грошових доходів населення» №1282-XII від 03.07.1991 (далі - Закон №1282-XII).

Статтею 1 Закону №1282-XII встановлено, що індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 1 вказаного Закону №1282-ХІІ індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.

Відповідно до статті 2 Закону №1282-ХІІ індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.

Частинами першою-другою статті 5 Закону №1282-XII встановлено, що підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів. Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.

Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій, спрямованою на підтримання купівельної спроможності населення України шляхом підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг. При цьому проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб - роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи.

Враховуючи, що індексації підлягають всі грошові доходи населення, які не мають разового характеру, су дійшов висновку, що механізм індексації має універсальний характер. У свою чергу, правове регулювання виплати індексації визначає умови (коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.

При вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону України «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії», Закону № 1282-ХІІ, та Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078.

Субсидіарне застосування зазначених норм права дає підстави для висновку, що індексація грошового забезпечення має систематичний (щомісячний) характер, а її правова природа полягає у підтриманні купівельної спроможності рівня заробітної плати (грошового забезпечення) внаслідок її знецінення через подорожчання споживчих товарів і послуг, а тому вона має бути врахована у складі грошового забезпечення військовослужбовців для розрахунку, в тому числі і грошової допомоги на оздоровлення, підйомної допомоги та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом у постановах від 21.12.2021 у справі №820/3423/18, від 29.04.2020 у справі №240/10130/19, від 19.03.2020 у справі №820/5286/17.

Разом з тим, при вирішенні даного спору судом враховано, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 12.11.2018 № 307-ос позивача з 12.11.2018 виключено із списків особового складу та усіх видів забезпечення.

При цьому, станом на час виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення у 2016-2017 у сумі 5255,40 грн. та 5286,75 грн. відповідно, підйомної допомоги у 2016 у сумі 3735,40 грн., а також додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, у період з січня 2016 по лютий 2018, індексація грошового забезпечення позивачу взагалі не нараховувалась та не виплачувалась, що підтверджується архівними відомостями ОСОБА_1 за 2016-2018 (а.с. 20-22 зворот). Відтак, підстав для врахування індексації грошового забезпечення у складі грошового забезпечення, з якого обчислювались вказані види грошового забезпечення, станом на день їх виплати у відповідача не було.

Не є спірним у даній справі, що лише за рішеннями суду та за адвокатськими запитами відповідачем було виплачено ОСОБА_1 : 26.03.2020 індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018 у розмірі 21339,21 грн.; 17.07.2020 індексацію грошового забезпечення за період з липня 2015 по лютий 2018 у розмірі 15524,54 грн.; 14.05.2022 індексацію грошового забезпечення за період з грудня 2015 по лютий 2018 у розмірі 48536,37 грн.

У матеріалах справи відсутні докази звернення ОСОБА_1 чи його представника до відповідача про здійснення перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017, підйомної допомоги, виплаченої у 2016, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з січня 2016 по лютий 2018, з врахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення, яка, у свою чергу, була нарахована та виплачена позивачу лише у 2020, 2022, тобто через значний проміжок часу після його звільнення з військової служби.

В той же час, нормами чинного законодавства не покладено на суб`єкта владних повноважень, у даному випадку на відповідача, обов`язку здійснити перерахунок складових грошового забезпечення після звільнення особи з військової служби без відповідного звернення такої особи.

Частиною першою статті 5 КАС України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси.

Таким чином, позивач звертається до адміністративного суду з позовом у разі, якщо він вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю відповідача (суб`єкта владних повноважень) порушено його права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносинах. При цьому, дійсне (фактичне) порушення відповідачем своїх прав, свобод чи інтересів має довести належними та допустимими доказами саме позивач.

Суд зауважує, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Порушення прав, свобод чи інтересів особи - це фактичний наслідок протиправного рішення, дії чи бездіяльності конкретної особи (або осіб) щодо неї. Моментом порушення є момент прийняття рішення, вчинення дій чи бездіяльності, які породжують або можуть породити в майбутньому негативні правові наслідки для особи у вигляді виникнення, зміни чи припинення певних правовідносин за її участю. Іншими словами, таке рішення (дії чи бездіяльність) є юридичним фактом, котрий має існувати на момент звернення до суду, передувати йому та підтверджуватися належними доказами.

Тобто, зобов`язанню суб`єкта владних повноважень вчинити певні дії, має передувати встановлення судом порушення діями та/або бездіяльністю цього суб`єкта прав позивача й, відповідно, визнання їх протиправними, натомість відсутність порушеного права оспорюваними бездіяльністю, діями чи рішеннями є підставою для відмови в задоволенні позову.

Таким чином, враховуючи те, що у спірний період під час проходження військової служби позивачу не нараховувалась та не виплачувалась індексація грошового забезпечення, в той же час, така була виплачена позивачу після звільнення з військової служби, доказів звернення позивача (його представника) про перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017, підйомної допомоги, виплаченої у 2016, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з січня 2016 по лютий 2018, з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення матеріали справи не містять, тому права позивача в цій частині не були порушені, відтак взаємопов`язані позовні вимоги про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання відповідача провести перерахунок та виплату ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2016-2017, підйомної допомоги, виплаченої у 2016, та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої Постановою №889, за період з січня 2016 по лютий 2018 з врахування у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення до задоволення не підлягають.

Щодо взаємопов`язаних позовних вимог про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки із 01.07.2015 по день фактичної виплати - 14.05.2022, суд враховує наступне.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» від 19.10.2000 № 2050-ІІІ (далі - Закон № 2050-ІІІ) підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

Статтею 2 вказаного Закону визначено, що компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру, зокрема, заробітна плата (грошове забезпечення).

За приписами статей 3, 4 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться). Виплата громадянам суми компенсації провадиться у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць.

Норми аналогічного змісту містяться також у Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі Порядок №159).

Відповідно до статті 7 Закону №2050-ІІІ та пункту 8 Порядку №159 відмова власника або уповноваженого ним органу (особи) від виплати компенсації може бути оскаржена громадянином у судовому порядку.

Отже, необхідною умовою для звернення до суду з позовом про компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їхньої виплати є звернення особи до підприємства, установи або організації із заявою про виплату відповідної компенсації на підставі Закону № 2050, за наслідками розгляду якої власник чи уповноважений ним орган (особа) може (1) або задовольнити таку заяву та виплатити відповідну компенсацію, (2) або відмовити у її виплаті. А тому тільки в разі відмови власника або уповноваженого ним органу (особи) виплатити таку компенсацію особа набуває право на звернення до суду з позовом про зобов`язання у судовому порядку виплатити відповідну компенсацію.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 11.12.2020 у справі № 200/10820/19-а, від 09.06.2021 у справі № 240/186/20, від 27.07.2022 у справі №460/783/20.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач чи його представник до відповідача з відповідною заявою про виплату компенсації втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки із 01.07.2015 по день фактичної виплати - 14.05.2022 не звертався, відповідач у такій виплаті не відмовляв, відтак право позивача ще не було порушено відповідачем і звернення до суду з вимогами про зобов`язання нарахувати та виплатити компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суми індексації грошового забезпечення за весь час затримки із 01.07.2015 по день фактичної виплати 14.05.2022 є передчасним, а відтак взаємопов`язані позовні вимоги в цій частині також до задоволення не підлягають.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення може бути оскаржене учасниками справи в апеляційному порядку повністю або частково шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко