Справа № 826/23910/15
Суддя: Гриців Михайло Іванович
Дата ухвалення: 2022-12-01 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

01 грудня 2022 року

м. Київ

Справа № 826/23910/15

Провадження № 11-135апп22

Велика Палата Верховного Суду у складі:

судді-доповідача Гриціва М. І.,

суддів Британчука В. В., Власова Ю. Л., Григор`євої І. В.,Гудими Д. А., Єленіної Ж. М., Желєзного І. В., Катеринчук Л. Й., Крет Г. Р., Лобойка Л. М., Пількова К. М., Прокопенка О. Б., Рогач Л. І., Ситнік О. М., Сімоненко В. М., Ткача І. В., Ткачука О. С.

перевірила наявність підстав для прийняття до розгляду справи за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧИСТІ МАТЕРІАЛИ» (далі - позивач, ТОВ «ЧИСТІ МАТЕРІАЛИ») до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві (далі - ДПІ) про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення , і

ВСТАНОВИЛА:

1. У жовтні 2015 року ТОВ «ЧИСТІ МАТЕРІАЛИ» звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення.

2. Окружний адміністративний суд міста Києва постановою від 14 грудня 2016 року, залишеною без змін ухвалою Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року, позов задовольнив, визнав протиправним та скасував податкове повідомлення-рішення.

Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду (далі - КАС ВС) постановою від 11 червня 2019 року касаційну скаргу ДПІ задовольнив частково. Постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 грудня 2016 року та ухвалу Київського апеляційного адміністративного суду від 23 березня 2017 року скасував, а справу направив на новий розгляд до Окружного адміністративного суду міста Києва.

3. Окружний адміністративний суд міста Києва ухвалою від 03 жовтня 2019 року позов залишив без розгляду на підставі пункту 4 частини першої статті 240 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) у зв`язку з повторною неявкою позивача (його представника) на судове засідання.

Ухвалою від 21 травня 2020 року Шостий апеляційний адміністративний суд відмовив у відкритті апеляційного провадження за скаргою ТОВ «ЧИСТІ МАТЕРІАЛИ» на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року на підставі пункту 4 частини першої статті 299 КАС України (апелянт у десятиденний строк з моменту отримання копії ухвали про залишення апеляційної скарги без руху не подав заяву про поновлення строку на апеляційне оскарження із зазначенням поважних підстав для такого поновлення).

Постановою від 03 грудня 2020 року КАС ВС касаційну скаргу ТОВ «ЧИСТІ МАТЕРІАЛИ» задовольнив, ухвалу Шостого апеляційного адміністративного суду від 21 травня 2020 року скасував, а справу передав для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Тоді ж ухвалою від 02 грудня 2020 року КАС ВС допустив заміну сторони у справі в порядку правонаступництва на підставі статті 52 КАС України: з Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві на її правонаступника - Головне управління ДПС у м. Києві (далі - ГУ ДПС у м. Києві) відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 28 березня 2018 року № 296 «Про реформування територіальних органів Державної фіскальної служби», від 19 червня 2019 року №537 «Про утворення територіальних органів Державної податкової служби».

4. Постановою від 14 січня 2021 року Шостий апеляційний адміністративний суд апеляційну скаргу ТОВ «ЧИСТІ МАТЕРІАЛИ» задовольнив, ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 03 жовтня 2019 року скасував, а справу направив до суду першої інстанції для продовження розгляду.

5. Ухвалою від 13 квітня 2021 року та з огляду на ухвалу від 02 грудня 2020 року Окружний адміністративний суд міста Києва допустив заміну сторони у справі в порядку правонаступництва на підставі статті 52 КАС України з Головного управління ДФС у м. Києві на його правонаступника - ГУ ДПС у м. Києві.

На судовому засіданні 08 вересня 2021 року брали участь представники сторін (від позивача - Бондарчук О. А., від відповідача - Подвич Ж. М.).

На підтвердження повноважень представника відповідача в матеріалах справи міститься витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (далі - державний реєстр) щодо юридичної особи - Державної податкової служби України () (далі - ДПС) та наявності серед переліку осіб Подвич Ж. М., яка має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, зокрема підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво ДПС, ГУ ДПС у м Києві, як відокремленого підрозділу ДПС) з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг.

Рішенням від 08 вересня 2021 року Окружний адміністративний суд міста Києва позов задовольнив.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ГУ ДПС у м. Києві 28 жовтня 2021 року подало апеляційну скаргу.

Апеляційну скаргу підписав Віталій Гайдай, який діяв в порядку самопредставництва. На підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, була додана копія Витягу з державного реєстру щодо ДПС, у якому серед переліку осіб зазначений Гайдай Віталій Миколайович, який має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, зокрема, підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво ДПС, ГУ ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС) з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг.

Ухвалою від 06 грудня 2021 року Шостий апеляційний адміністративний суд зазначену апеляційну скаргу залишив без руху через невідповідність її вимогам пункту 1 частини п`ятої статті 296 КАС України (до апеляційної скарги не долучено документ про сплату судового збору), а ухвалою від 22 грудня 2021 року цей суд повернув апеляційну скаргу через невиконання вимог ухвали про залишення апеляційної скарги без руху та браком підстав для продовження строку для усунення недоліків апеляційної скарги.

04 січня 2022 року ГУ ДПС у м. Києві подало апеляційну скаргу повторно. Апеляційну скаргу підписав Віталій Гайдай як той, що діє як самопредставник. На підтвердження повноважень особи, яка підписала апеляційну скаргу, додав копію Витягу з державного реєстру щодо ДПС, у якому серед переліку осіб зазначений Гайдай В. М., який має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, у тому числі підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво ДПС, ГУ ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС) з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг.

Ухвалою від 21 лютого 2022 року Шостий апеляційний адміністративний суд відкрив апеляційне провадження за поданою апеляційною скаргою.

На судовому засіданні від 06 липня 2022 були присутні представники сторін (від позивача - Бондарчук О. А., від відповідача - Ступак О. І.).

На підтвердження повноважень представника відповідача в матеріалах справи міститься Витяг з державного реєстру щодо ДПС, у якому серед переліку осіб зазначений Ступак О. І., який має повноваження вчиняти дії від імені юридичної особи, зокрема, підписувати договори тощо (діє виключно в судах України без окремого доручення керівника (самопредставництво ДПС, ГУ ДПС у м. Києві, як відокремленого підрозділу ДПС) з правом посвідчення копій документів щодо повноважень, без права відмови, відкликання, визнання позову, відмови, відкликання апеляційних, касаційних скарг.

На цьому судовому засіданні суд ухвалою оголосив перерву на конкретний час 16 серпня 2022 року та зобов`язав відповідача надати певний документ.

02 серпня 2022 року від позивача надійшло клопотання, у якому порушувалося питання про повернення апеляційної скарги, зокрема, через брак повноважень у представника відповідача В. М. Гайдая на подання апеляційної скарги.

6. Шостий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 16 серпня 2022 року закрив апеляційне провадження за скаргою ГУ ДПС у м. Києві на підставі пункту 2 частини першої статті 305 КАС України, оскільки до апеляційної скарги не були додані документи, які би засвідчували право Гайдая В. М. на здійснення представництва юридичної особи у порядку самопредставництва.

Суд виходив з того, що для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, статуті, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначено її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень без права юридичної особи) без додаткового уповноваження (довіреності).

У цій справі апеляційну скаргу від імені ГУ ДПС у м. Києві підписав В. М. Гайдай, який на підтвердження своїх повноважень представника відповідача надав Витяг з державного реєстру щодо ДПС, але не надав до апеляційної скарги документів, які би підтверджували його спроможність бути особою, яка уповноважена діяти від імені ГУ ДПС у м. Києві на підставі закону, статуту, положення або трудового договору (контракту). Не додавалося до апеляційної скарги й наказу про призначення підписанта апеляційної скарги на посаду відповідного відділу та/або управління, працівники яких мають право діяти в порядку самопредставництва. Понад те, В. М. Гайдай не зазначив своє посадове становище як посадової особи ГУ ДПС у м. Києві.

На користь слушності своїх висновків апеляційний суд послався на правову позицію КАС ВС, викладених в ухвалах від 18 серпня 2020 року у справі №826/8871/17, від 21 вересня 2020 року у справі №120/1640/19-а, від 10 квітня 2020 року у справі №520/7892/19, від 20 липня 2021 року у справі №420/5738/20, від 23 грудня 2021 року у справі №826/5470/15, від 31 січня 2022 року у справі №809/1466/15.

7. ГУ ДПС у м. Києві не погодилося з ухвалою суду апеляційної інстанції і подало касаційну скаргу, у якій, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права, просить судове рішення скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.

Прохання мотивує тим, що за наявності копії Витягу з державного реєстру на підтвердження повноважень В. М. Гайдая діяти в порядку статті 55 КАС України, апеляційний суд не мав належних правових підстав для застосування наслідків, передбачених положеннями частини першої статті 305 КАС України.

На переконання відповідача, коли суд другої інстанції відкрив апеляційне провадження, то перевірив апеляційну скаргу на відповідність вимогам 296 КАС України і не застосував наслідків, передбачених пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України (повернення апеляційної скарги), що унеможливлює в подальшому закриття апеляційного провадження.

8. КАС ВС ухвалою від 18 листопада 2022 року на підставі частини п`ятої статті 346 КАС України передав цю справу на розгляд Великої Палати Верховного Суду (далі - Велика Палата) для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

Відповідно до частини п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати, якщо дійде до висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики.

У справі, що розглядається, суд апеляційної інстанції закрив апеляційне провадження на підставі пункту 2 частини першої статті 305 КАС України, оскільки встановив, що до апеляційної скарги не були додані документи, що засвідчували би право скаржника на здійснення представництва юридичної особи у порядку самопредставництва.

9. КАС ВС виходив з того, що у цій справі наявні ознаки виключної правової проблеми застосування норм процесуального права в питаннях щодо обсягу документів, які мають надаватися на підтвердження повноважень самопредставництва юридичної особи / суб`єкта владних повноважень, та наслідків, які настають у разі ненадання окремих документів з наявності відомостей в державному реєстрі про таку особу. Проблематичність обумовленого правозастосування диктується тим, що нема єдиного підходу:

- серед касаційних судів різних юрисдикцій у питанні щодо необхідного допустимого обсягу документів, який має надавати особа до процесуальної заяви (скарги) на підтвердження її повноважень діяти від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва;

- до питання, чи ненадання одного з документів тягне повернення заяви (скарги), залишення позовної заяви без розгляду або закриття апеляційного та / або касаційного провадження, що передбачено: пунктом 1 частини п`ятої статті 332 КАС України (пунктом 1 частини четвертої статті 292 ГПК України, пунктом 1 частини четвертої статті 393 ЦПК України), пунктом 2 частини першої статті 339 КАС України (пунктом 2 частини першої статті 296 ГПК України, пунктом 2 частини першої статті 396 ЦПК України); пунктом 1 частини четвертої статті 298 КАС України (пунктом 1 частини п`ятої статті 260 ГПК України, пунктом 1 частини п`ятої статті 357 ЦПК України), пунктом 2 частини п`ятої статті 305 КАС України (пунктом 2 частини першої статті 264 ГПК України, пунктом 2 частини першої статті 362 ЦПК України); а так само пунктом 3 частини четвертої статті 169 КАС України і пунктом 2 частини першої статті 240 КАС України; пунктом 1 частини п`ятої статті 174 ГПК України і пунктом 2 частини першої статті 226 ГПК України; пунктом 1 частини четвертої статті 185 ЦПК України і пунктами 1,2 частини першої статті 257 ЦПК України);

- до питання, чи факт не зазначення особою, яка діє в порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень, посадового становища має наслідком застосування наслідків у вигляді повернення відповідного процесуального документа у розрізі необхідності дотримання справедливого балансу і пропорційності між застосованим наслідком і допущеним порушенням при невизначеності запровадженого правового регулювання.

Наголошує, що окреслені питання зумовлені невизначеністю законодавчого регулювання, яке зазнало глибоких та довгострокових розходжень у судовій практиці з їхнього розв`язання, що дозволяє колегії суддів однозначно кваліфікувати їх як виключну правову проблему, і мати обґрунтовані припущення, що аналогічні проблеми неминуче виникатимуть у майбутньому.

Однакове застосування закону забезпечує загальнообов`язковість закону, рівність перед законом та правову визначеність у державі, яка керується верховенством права.

На переконання КАС ВС, вирішення виключної правової проблеми, визначеної у цій справі, дозволить забезпечити дотримання гарантованих статтею 2, 6 КАС України основних засад (принципів) адміністративного судочинства, запровадить єдині підходи до правозастосування судами касаційних інстанцій та судами нижчих інстанцій при вирішенні питань прийнятності заяв (скарг), сприятиме гарантуванню права сторін на доступ до суду та уникнення безпідставних (необґрунтованих) повернень заяв (скарг), залишення їх без розгляду та / або закриття апеляційного / касаційного провадження.

10. На підтвердження цього висновку КАС ВС послався на приклади з судової практики касаційних судів різних юрисдикцій у складі Верховного суду.

Приміром, у справах № № 280/6557/20, 200/11717/20-а, 280/8728/20, 160/9003/21, 640/12628/21 КАС ВС висловив правову позицію про те, що Витяг з державного реєстру з відомостями про особу, яка підписала процесуальний документ (позовну заяву та / або апеляційну скаргу), як таку, яка може вчиняти дії від імені суб`єкта владних повноважень в порядку самопредставництва, є належним і достатнім доказом підтвердження таких повноважень. Такий висновок суду став підставою для скасування ухвал суду апеляційної інстанції про повернення апеляційних скарг.

У справі № 910/2010/10 (9125/364/19) Касаційний господарський суд у складі Верховного Суду скасував ухвалу суду першої інстанції про повернення позовної заяви і висловив позицію, що якщо до поданої заяви (скарги), клопотання не додано документів, які б підтверджували повноваження особи представляти юридичну особу в порядку самопредставництва в суді відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту) на момент подання заяви (скарги), і таких документів бракує в матеріалах справи, то суд не позбавлений права перевірити прізвище, ім`я, по батькові, дату обрання (призначення) осіб, які обираються (призначаються) до органу управління юридичної особи та уповноважені представляти юридичну особу у правовідносинах з третіми особами, або осіб, які мають право вчиняти дії від імені юридичної особи без довіреності, а також дані про наявність обмежень щодо представництва від імені юридичної особи, наведені в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань.

Цей же суду у справі № 908/24-7/20, залишаючи без змін ухвалу апеляційного суду про повернення апеляційної скарги, зазначив, що звертаючись до суду з апеляційною скаргою, скаржник мав повідомити посадове становище підписанта апеляційної скарги та до матеріалів скарги зобов`язаний був додати документ на підтвердження повноважень особи, яка підписала цю скаргу, зокрема, якщо названа особа, яка займає відповідну посаду та / або є представником товариства, має повноваження представляти товариство в суді, зокрема, без довіреності за відсутності обмеження повноважень, та/або є адвокатом який надає скаржнику послуги професійної правничої допомоги, з усіма правами, у тому числі з правом оскарження, зокрема, рішень та подачі і підписання, зокрема, апеляційної скарги.

У справі № 459/3686/18 Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду, надаючи оцінку доводам касаційної скарги про безпідставну відмову апеляційного суду у закритті апеляційного провадження, зазначив, що здійснення процесуального представництва юридичної особи можливе як у порядку самопредставництва, так і іншими особами як представниками юридичної особи. У порядку самопредставництва юридичну особу може представляти за посадою її керівник або інші особи, повноваження яких підтверджуються відповідно до частини третьої статті 58 ЦПК України.

У тій справі було встановлено, що на підтвердження повноважень представляти інтереси Державної архітектурно-будівельної інспекції України Лешик І. П. долучив до апеляційної скарги копію Положення про Департамент Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 12 червня 2017 року № 928 (далі - Положення про Департамент), копію Положення про Відділ правової роботи Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області, затвердженого наказом Державної архітектурно-будівельної інспекції України від 02 лютого 2017 року № 127 (далі - Положення про Відділ), довіреність від 16 січня 2020 року № 40-704-10/430-20, видану виконувачем обов`язків голови Державної архітектурно-будівельної інспекції України Костенко О. І., яка діяла на підставі Положення про Державну архітектурно-будівельну інспекцію України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 липня 2014 року № 294 (далі - довіреність).

Проаналізувавши ці документи, суд касаційної інстанції погодився з висновком апеляційного суду про відсутність підстав для закриття апеляційного провадження, оскільки особа підтвердила свої повноваження діяти від імені Державної архітектурно-будівельної інспекції України в судах в порядку самопредставництва згідно з частиною четвертою статті 58 ЦПК України.

У справах №№ 761/11272/18, 695/5051/14-ц, 520/1991/17 підставою для задоволення або відмови у задоволенні касаційних скарг стали саме відомості, які містяться в державному реєстрі, які суди визнали належним підтвердженням наявності / відсутності повноважень на підписання апеляційної скарги.

11. Велика Палата вкотре хоче нагадати, що в розумінні частини п`ятої статті 346 КАС України суд, який розглядає справу в касаційному порядку у складі колегії або палати, має право передати справу на розгляд Великої Палати, якщо дійде до висновку, що справа містить виключну правову проблему і така передача необхідна для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики. Але для цього має існувати сукупність проблем в певній сфері правовідносин, яка вимагає їхнього розв`язання і потребує втручання судової інституції вищого рівня, котра через свої призначення, завдання та повноваження покликана усувати неоднакове (судове) розуміння та пов`язане з цим застосування норм права, і правоможна формувати єдину правозастосовну практику.

Приміром, якщо стверджується, що касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовної практики, то у ній мають зазначатися, щонайменше, новітні, засадничі, нерозв`язані, рідкісні, колізійні ((взаємо-) суперечливі), раніше ґрунтовно не досліджувані питання права, відповідь касаційного суду на які мала б надати нового, уніфікованого розуміння та застосування права як для сторін спору, так і для невизначеного, але широкого кола суб`єктів правовідносин.

Якщо відштовхуватись від положень процесуального закону про те, що справа має виняткове значення, то для цього мають наводитися обставини, які виділяють порушені питання якимись особливими, рідкісними чи унікальними ознаками, завдяки чому вони виокремлюються із загального ряду.

12. Повертаючись до наведеного в ухвалі касаційного суду від 18 листопада 2022 року обґрунтування наявності виключної правової проблеми, вирішення якої необхідне для забезпечення розвитку права та формування єдиної правозастосовної практики, потрібно зазначити, що воно (обґрунтування) не містить підстав для прийняття до розгляду Великою Палатою справи 826/23910/15, оскільки на питання, означені як проблемні, Велика Палата дала свою відповідь і сформулювала правовий висновок, який містить на них відповіді.

Зокрема, в ухвалі від 08 червня 2022 року у справі № 303/4297/20 Велика Палата проаналізувала судові рішення, ухвалені касаційними судами різних юрисдикцій, окремо, щодо вирішення питання обсягу наданих документів на підтвердження повноважень самопредставництва юридичної особи / суб`єкта владних повноважень, і виснувала, що починаючи з 29 грудня 2019 року самопредставництво юридичної особи, органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування (в адміністративному судочинстві - також суб`єкта владних повноважень, який не є юридичною особою) у цивільному, господарському й адміністративному судочинствах можуть здійснювати будь-які фізичні особи, уповноважені на це саме відповідно до закону, статуту, положення, трудового договору (контракту). У разі, якщо такого договору (контракту) у письмовій формі немає чи у ньому зафіксований неповний перелік трудових (посадових) обов`язків працівника (наприклад, є посилання на посадову інструкцію), то поряд із підтвердженням наявності трудових відносин, такий працівник подає відповідний документ юридичної особи (зокрема, посадову інструкцію), у якому визначений його обов`язок представляти інтереси цієї особи в суді (діяти за правилами її самопредставництва), а за наявності - також обмеження відповідних повноважень.

Наявність або відсутність у [державному реєстрі] даних про такого працівника, який поряд із керівником має право вчиняти дії від імені юридичної особи, не впливає на обов`язок останньої підтвердити повноваження цього працівника діяти у судовому процесі на підставі закону, статуту, положення, трудового договору (контракту), зокрема обсяг цих повноважень.

13. Отже, Велика Палата не вбачає передумов для використання її повноважень для вирішення в цій справі наведених вище судом питань, ухваленням додаткових судових рішень з огляду на те, що КАС України надає достатні та чіткі механізми для суду, який розглядає справу в касаційному порядку, задля узгодження існуючої судової практики чи заповнення її прогалин.

Зважаючи те, що Велика Палата вже висловила правову позицію стосовно застосування норм права в подібних правовідносинах, справа підлягає поверненню до суду касаційної інстанції.

14. Відповідно до частини шостої статті 347 КАС України, якщо Велика Палата дійде висновку про відсутність підстав для передачі справи на її розгляд, справа повертається (передається) відповідній колегії (палаті, об`єднаній палаті) для розгляду, про що постановляється ухвала. Справа, повернута на розгляд колегії (палати, об`єднаної палати), не може бути передана повторно на розгляд Великої Палати.

З огляду на викладене, керуючись статтями 346 і 347 Кодексу адміністративного судочинства України, Велика Палата Верховного Суду

УХВАЛИЛА:

Справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ЧИСТІ МАТЕРІАЛИ» до Державної податкової інспекції у Святошинському районі Головного управління ДФС у м. Києві про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення повернути відповідній колегії Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду для розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання й оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач М. І. Гриців

Судді: В. В. Британчук Л. М. Лобойко

Ю. Л. Власов К. М. Пільков

І. В. Григор`єва О. Б. Прокопенко

Д. А. Гудима Л. І. Рогач

Ж. М. Єленіна О. М. Ситнік

І. В. Желєзний В. М. Сімоненко

Л. Й. Катеринчук І. В. Ткач

Г. Р. Крет О. С. Ткачук