Справа № 520/799/2020
Суддя: Любчич Л.В.
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 р.Справа № 520/799/2020
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Любчич Л.В.,

Суддів: Спаскіна О.А. , Присяжнюк О.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

позивача

представника відповідача

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2021, головуючий суддя І інстанції: Кухар М.Д., майдан Свободи, 6, м. Харків, 61022, повний текст складено 22.11.21 по справі №520/799/2020

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2021 року старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Баранова Яна Олександрівна звернувся до суду із заявою, в якій просив:

- вирішити питання про зміну способу та порядку виконання рішення по справі №520/799/2020 від 23.09.2020, виданого Харківським окружним адміністративним судом, шляхом його зміни на стягнення з Головного управління пенсійного фонду України в Харківській області на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену пенсію за періоди: з 01.10.2017 по 31.10.2020 та з 15.03.2021 по 30.09.2021 у розмірі 734909 грн 30 коп.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 22.11.2021 заяву задоволено.

Змінено спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №520/799/2020 та встановлено спосіб виконання рішення шляхом стягнення з ГУ ПФУ в Харківській обл. (61022, Харківська обл., місто Харків, майдан Свободи, ДЕРЖПРОМ, 3 під`їзд, 2 поверх) на користь ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) нараховану, але не виплачену пенсію за періоди: з 01.10.2017 по 31.10.2020 та з 15.03.2021 по 30.09.2021 у розмірі 734909 грн. 30 коп.

Не погодившись з ухвалою суду першої інстанції Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області (далі - ГУ ПФУ в Харківській обл.) подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, просило скасувати оскаржуване судове рішення та ухвалити постанову, якою відмовити у задоволенні заяви в повному обсязі.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги апелянт зазначив, що заява становить вимогу не щодо встановлення способу та порядку виконання судового рішення, а заявник фактично просив суд змінити резолютивну частину зазначеного рішення суду по суті вирішених позовних вимог, оскільки, зобов`язання відповідача вичинити певні дії і стягнення з відповідача суб`єкта владних повноважень грошових коштів є різними за своєю суттю способами захисту прав та інтересів позивача, які обираються позивачем при поданні позову, а судом при ухваленні рішення. Посилався на практику Верховного Суду викладену в постанові від 30.07.2019 по справі №281/1618/14-а.

Згідно з положеннями ч. 1,3 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які відповідач посилається в апеляційній скарзі дійшла висновку, що апеляційна підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судовим розглядом встановлено обставини, які не оспорено сторонами.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 у справі №520/799/2020 адміністративний позов ОСОБА_1 до ГУ ПФУ в Харківській обл. про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення №68 про перерахунок пенсії з 01.10.2017, надане ОСОБА_1 листом Слобідського відділу обслуговування громадян у м. Харкові від 08.01.2020 №124/02.18-20 в частині обмеження максимальним розміром пенсії.

Зобов`язано ГУ ПФУ в Харківській обл. перерахувати та сплачувати пенсію ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , АДРЕСА_2 , виходячи із розрахунку 90 відсотків від середнього заробітку щомісячної (чинної) заробітної плати відповідної посади працівника прокуратури (заступника керівника Харківської місцевої прокуратури №1 з класним чином "радник юстиції"), на підставі інформації від 24.06.2019 №19-270 вих-19, наданої прокуратурою Харківської області, без обмежень її максимального розміру, з 01.10.2017 довічно та здійснити відповідні виплати сум без застосування Постанови КМУ №649 від 22.08.2018 «Питання погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду», якою затверджено «Порядок погашення заборгованості з пенсійних виплат за рішенням суду».

Стягнуто з ГУ ПФУ в Харківській обл. за рахунок бюджетних асигнувань суму судового збору, що підлягав сплаті при поданні позову в загальному розмірі 840,80 грн.

Ухвалою Другого апеляційного адміністративного суду від 07.09.2020 апеляційну скаргу відповідача на рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 повернуто скаржнику.

На виконання вказаного рішення 15 вересня 2021 року Харківським окружним адміністративним судом видано виконавчі листи.

22.11.2021 старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Баранова Я.О. звернулась з заявою про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Задовольняючи вказану заяви суд першої інстанції виходив з того, що ефективним способом захистом порушеного права позивача є необхідність змінити спосіб та порядок виконання рішення по даній справі, конкретизувати його виконання, а саме шляхом стягнення заборгованості. При цьому суд зазначив, що це не є виходом за межі позовних вимог.

Колегія суддів не погоджується з таким висновком суду першої інстанції та зазначає.

Стаття 124 Конституції України та стаття 14 КАС України встановлюють, що судові рішення, зокрема постанови та ухвали суду в адміністративних справах, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання на всій території України. Невиконання судових рішень тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 370 КАС України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Таким чином, рішення суду, яке набрало законної сили є обов`язковим для учасників справи. Це забезпечується, в першу чергу, через примусове виконання судових рішень відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Порядок та підстави для зміни способу, порядку та встановлення строку виконання судового рішення закріплені статтею 378 КАС України.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 378 КАС України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця (у випадках, встановлених законом), - встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання. Питання про відстрочення або розстрочення виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення може бути розглянуто також за ініціативою суду.

Заява про встановлення або зміну способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення розглядається у десятиденний строк з дня її надходження у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.

З аналізу наведених норм слідує, що приписи ст. 378 КАС України передбачають можливість встановлення або зміни способу або порядок виконання рішення суду виключно за заявою стягувача чи виконавця.

В заяві старший державний виконавець Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) просив змінити спосіб виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 по справі №520/799/2020 та встановити спосіб виконання рішення шляхом його зміни на стягнення з ГУ ПФУ в Харківській обл. на користь ОСОБА_1 , нараховану, але не виплачену пенсію за періоди: з 01.10.2017 по 31.10.2020 та з 15.03.2021 по 30.09.2021 у розмірі 734909 грн 30 коп.

Так, заява мотивована тим, що виконання рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 року у справі №520/799/2020 можливе лише після зміни способу і порядку виконання судового рішення.

Разом з тим слід зазначити, що зміна способу чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення повинна узгоджуватися з тими обґрунтуваннями судового рішення, на які спираються висновки суду, що містяться в резолютивній частині судового рішення.

Вказані висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду, викладеній в постанові від 04.09.2018 по справі №1304/5584/12.

Таким чином, колегія суддів вважає помилковим висновок суду першої інстанції, що у даному випадку, при заміні способу і порядку виконання рішення, вихід за межі позовних вимог - не відбувається та не вирішується питання, що не було предметом дослідження при розгляді справи, а лише конкретизується спосіб виконання рішення суду шляхом стягнення заборгованості.

Отже, зазначені обставини не вказують на неможливість виконання судового рішення у цій справі саме через спосіб захисту, застосований судом при його ухваленні, та не надають достатніх правових підстав для застосування процесуального інституту зміни порядку і способу виконання судового рішення, регламентованого статтею 378 КАС України, а навпаки вказують на те, що така зміна призведе до зміни способу судового захисту обраного судом у цій справі, що суперечить цільовому призначенню даного процесуального інституту.

Ухвалюючи дане судове рішення, колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення «Серявін та інші проти України») та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі «Серявін та інші проти України» (п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи сторін, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

Відповідно до ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 317 КАС України, підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи.

З огляду на викладене, колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновку про наявність підстав для задоволення апеляційної скарги ГУ ПФУ в Харківській області, скасування ухвали суду першої інстанції від 22.11.2021 з прийняттям постанови про відмову в задоволенні заяви старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Баранової Я.О. про зміну способу і порядку виконання судового рішення.

Керуючись ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області задовольнити.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 22 листопада 2021 по справі №520/799/2020 скасувати.

Ухвалити постанову, якою в задоволенні заяви старшого державного виконавця Відділу примусового виконання рішень у Харківській області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Баранової Я.О про зміну способу виконання судового рішення Харківського окружного адміністративного суду від 04.03.2020 по справі №520/799/2020 відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя Л.В. Любчич
Судді О.А. Спаскін О.В. Присяжнюк
Повний текст постанови складено 26.12.2022