Справа № 127/2731/17
Суддя: Мороз Л.Л.
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 127/2731/17

адміністративне провадження № К/9901/24249/18

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Мороз Л.Л.,

суддів: Рибачука А.І., Бучик А.Ю.,

розглянувши у порядку попереднього розгляду в касаційній інстанції адміністративну справу №127/2731/17

за позовом ОСОБА_1 до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити дії, провадження по якій відкрито

за касаційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці на постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2017 року (суддя Жмудь О.О.) та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року (головуючий суддя Кузьмишин В.М., судді: Сушко О.О.,Боровицький О.А.),

ВСТАНОВИВ:

В лютому 2017 року ОСОБА_1 (далі також - позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці (далі також - відповідач, Управління) про визнання рішення про відмову у проведенні перерахунку пенсії протиправним та зобов`язання відповідача провести повторний розрахунок (перерахунок) пенсії за віком, починаючи з часу призначення, з урахуванням щомісячної заробітної плати, пропорційно розбитої на кількість відпрацьованих місяців, що раніше були враховані при обрахунку пенсії єдиною сумою, відповідно до ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю дій відповідача щодо зарахування при розрахунку його пенсії заробітної плати за один підсумковий місяць, в якому вона була виплачена за відпрацьований період вахтовим методом, оскільки згідно формули розрахунку заробітної плати, з якої в подальшому обраховується пенсія, чітко визначено, що сума коефіцієнтів заробітної плати береться за кожний місяць.

Постановою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2017 року, залишеною без змін ухвалою Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року, позов задоволено.

Судами встановлено, що з 16 травня 2015 року позивач отримує пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

При зверненні із заявою про призначення пенсії позивач надав довідки про розмір отриманої заробітної плати за період роботи з 2000 по 2015 роки.

Проте, при призначенні пенсії відповідач провів зарахування заробітної плати у відповідності до особових рахунків (витребуваних самим відповідачем у відповідних підприємств) за один підсумковий місяць, в якому виплачувалась заробітна плата за відпрацьований період вахтовим методом. Інші місяці роботи Управління зарахувало з нульовим показником заробітної плати.

25.11.2016 позивач звернувся до відповідача із заявою про перерахунок його пенсії з урахуванням довідок про заробітну плату з помісячним розміром такої за період роботи з 2000 по 2016 роки.

Листом від 21.12.2016 №343/Г-1 Управління повідомило позивача про відсутність підстав для здійснення перерахунку пенсії з урахуванням поданих ним довідок про розмір заробітної плати, оскільки певні суми заробітної плати, зазначені у цих довідках, не відображені в особових рахунках.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив з їх обґрунтованості та доведеності належними доказами.

Не погодившись з рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач подав касаційну скаргу у якій, посилаючись на порушення судами норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просить їх скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

У касаційній скарзі Управління наголошує на правомірності своїх дій, оскільки довідки та особові рахунки містять розбіжності щодо певних сум нарахованої позивачу заробітної плати.

У відзиві на касаційну скаргу, позивач проти доводів та вимог Управління заперечив, вважаючи їх безпідставними, а рішення судів першої та апеляційної інстанцій, які просить залишити без змін, - обґрунтованими та законними.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи та вимоги касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Суд касаційної інстанції наголошує на тому, що перевірка законності судових рішень судів першої та апеляційної інстанції, згідно зі статтею 341 КАС України, здійснюється виключно у частині застосування норм матеріального та процесуального права.

Суд касаційної інстанції не має права встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні або постанові суду чи відхилені ним, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими, збирати чи приймати до розгляду нові докази або додатково перевіряти докази.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Так, у цій справі спірним є питання щодо правомірності дій відповідача при розрахунку пенсії позивача, які полягають у зарахуванні заробітної плати за один підсумковий місяць, в якому виплачувалась заробітна плата за відпрацьований період вахтовим методом, із проставленням інших місяців з нульовим показником її розміру.

Спір щодо зарахування стажу роботи позивача між сторонами відсутній.

Відносини, що виникають між суб`єктами системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування регулюються Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV ( далі - Закон № 1058-IV) .

Частиною першою статті 40 Закону 1058-IV (тут і далі в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) установлено, що для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами у період до 1 січня 2016 року або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд до 1 липня 2000 року незалежно від перерв.

За вибором особи, яка звернулася за призначенням пенсії, з періоду, за який враховується заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії, виключаються періоди до 60 календарних місяців страхового стажу, з урахуванням будь-яких періодів незалежно від перерв, що включаються до страхового стажу згідно з абзацом третім частини першої статті 24 цього Закону, та будь-якого періоду страхового стажу підряд за умови, що зазначені періоди в сумі складають не більш як 10 відсотків тривалості страхового стажу, врахованого в одинарному розмірі. Додатково за бажанням особи можуть бути виключені періоди строкової військової служби, навчання, догляду за інвалідом I групи або дитиною-інвалідом віком до 16 років, за пенсіонером, який за висновком медичного закладу потребує постійного стороннього догляду, догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, за період з 1 липня 2000 року до 1 січня 2005 року, а також періоди, коли особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню відповідно до пунктів 8, 13 і 14 статті 11 цього Закону. У всіх випадках, крім випадку, передбаченого абзацом другим цієї частини, період, за який враховується заробітна плата, не може бути меншим, ніж 60 календарних місяців.

Відповідно до частини другої статті 40 Закону 1058-IV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою:

Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Зміст вказаної норми свідчить про те, що сума коефіцієнтів заробітної плати враховується за кожний місяць.

Відповідно до пункту 2.10 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією. Якщо такі підприємства, установи, організації ліквідовані або припинили своє існування з інших причин, то довідки про заробітну плату видаються правонаступником цих підприємств, установ чи організацій або архівними установами.

Суди попередніх інстанцій, дослідивши додані до матеріалів справи довідки про заробітну плату позивача та особові рахунки, видані підприємствами, на яких останній працював у період з 2000 по 2015 роки, констатували, що щомісячні розміри заробітної плати, зазначені у довідках, та суми заробітку, вказані у особових рахунках, є тотожними. Проставляння ж у особових рахунках за певні періоди нулів замість розміру щомісячної заробітної плати зумовлене тим, що виплата такої здійснювалася по закінченню сезону (вахти), а тому й сума була вказана за весь період роботи одним платежем.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, що дії відповідача при обчисленні пенсії ОСОБА_1 щодо зарахування заробітної плати за один підсумковий місяць, в якому вона виплачувалася, із проставлянням інших місяців роботи з нульовим показником доходу є протиправними.

Доводи касаційної скарги не містять належних та об`єктивно обумовлених міркувань, які б спростовували наведені висновки судів першої та апеляційної інстанції, та є аналогічними доводам відзиву на позовну заяву та апеляційної скарги. Проте, таким доводам, з огляду на вищенаведені висновки, судами попередніх інстанцій надано належну оцінку з дотриманням норм матеріального права.

За правилами частини першої статті 350 КАС України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо визнає, що суди першої та апеляційної інстанцій не допустили неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні судових рішень чи вчиненні процесуальних дій.

Верховний Суд не встановив неправильного застосування норм матеріального права або порушень норм процесуального права при ухваленні оскаржуваних судових рішень, а тому підстави для їх скасування - відсутні.

ПОСТАНОВИВ:

Касаційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Вінниці залишити без задоволення.

Постанову Вінницького міського суду Вінницької області від 12 липня 2017 року та ухвалу Вінницького апеляційного адміністративного суду від 09 листопада 2017 року у справі №127/2731/17 - залишити без змін.

Постанова суду касаційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не може бути оскаржена.

СуддіЛ.Л. Мороз А.І. Рибачук А.Ю. Бучик