Справа № 759/13588/22
Суддя: Твердохліб Ю. О.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/13588/22

пр. № 2-а/759/251/22

22 грудня 2022 року суддя Святошинського районного суду м. Києва Твердохліб Ю.О., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, Огурцова Олександра Костянтиновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом, в якому просив скасувати постанову серії ЕАР № 5950640 від 28.09.2022 про притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП, провадження у справі закрити.

Свої вимоги позивач мотивував тим, що постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5950640 від 28.09.2022 його притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Зі змісту даної постанови вбачається, що 28.09.2022 о 10 год. 45 хв., по бул.Т. Шевченка в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначено дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 Правил дорожнього руху (далі - ПДР), й винесено постанову серії ЕАР 18 № 5950640 від 28.09.2022 ЕАР № 6090604 від 28.09.2022, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

З винесеною постановою позивач не згідний, оскільки ПДР не порушував, вважає, що постанова не відображає фактичних обставин справи, винесена з грубим порушенням вимог чинного законодавства щодо її змісту та процедури складення, є незаконною, а тому підлягає скасуванню. Так, оскаржувана постанова складалася поліцейським без врахування його доводів та заперечень. Доказів правопорушення не надано, факт порушення оснований на припущеннях. Інспектором Огурцовим О.К. у постанові помилково зазначено місце руху транспортного засобу позивача, а саме, що він рухався по бул. Т. Шевченка,18, що не відповідає дійсності, оскільки він рухався бульваром Т.Шевченка у напрямку вул. Хрещатик, у районі будинку 17, біля Київської міської клінічної лікарні №18. Місце скоєння правопорушення, зазначене інспектором, розташоване на протилежному боці через сквер і рух там здійснюється у протилежний бік. Вказує, що він є індивідуальним підприємцем, виконує ремонтні,будівельно-монтажні, малярні роботи та скління.(Витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб- підприємців та громадських формувань на ім`я ОСОБА_1 додається до позову).

28.09.2022, з 10 годин до 14 годин, мені потрібно було провести вимірювання в приміщеннях КНП «Київська міська клінічна лікарня № 18» за адресою: бульвар Шевченка, 17. Приблизно о 10 годині 40 хв., я, керуючи автомобілем марки «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по бульвару Шевченка в м.Києві у напрямку до КНП «Київська міська клінічна лікарня № 18». Проїжджа частина бульвару Шевченка в даному місці складається з трьох смуг в попутному напрямку. Права смуга у попутному напрямку була призначена для руху маршрутних транспортних засобів. Він рухався середньою смугою. Для того, щоб заїхати у двір лікарні потрібно було здійснити правий поворот.Виконуючи вищевказані пункти правил дорожнього руху, під час під`їзду до лікарні, ввімкнув світловий покажчик правого повороту. Після чого із середньої смуги дороги повернув на праву смугу призначену для руху маршрутних транспортних засобів і, знижуючи швидкість, став рухатися у бік заїзду на територію лікарні із включеним світловим покажчиком правого повороту.Коли під`їхав до заїзду на територію лікарні і вже почав робити правий поворот, то побачив знак, що забороняє рух автомобілів у двір лікарні, передбачений п. 3.21 «В`їзд заборонено» ПДР України.

Оскільки цей заборонний знак був розташований на в`їзді у двір лікарні праворуч від КПП біля шлагбауму, то він зміг його побачити тільки тоді, коли під`їхав до заїзду.

Таким чином, рух його автомобіля по смузі, призначеній для руху маршрутних транспортних засобів, яка відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки, від моменту, коли я на неї в`їхав і до моменту, коли я під`їхав до заїзду до лікарні і побачив знак, що забороняє проїзд, повністю відповідають вимогам пункту 17.2 ПДР.

До постанови про накладення адміністративного стягнення серії ЕАР №5950640 від 28.09.2022 року, не надано жодного доказу вчинення інкримінованого йому адміністративного правопорушення, хоча провину у скоєнні адміністративного правопорушення не визнавав і заперечував проти притягнення до адміністративної відповідальності.

Ухвалою судді Святошинського районного суду м. Києва від 17.10.2022 відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (а.с.28).

15.11.2022 від представника відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому вважають твердження позивача, викладенні у позові, необгрунтованими, хибними та такими, що не підлягають задоволенню судом, виходячи з наступного.

Під час несення служби 28.09.2022 о 10 год. 42хв., відповідачем було виявлено транспортний засіб «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який здійснював рух в смузі для руху маршрутних транспортних засобів по бульвару Тараса Шевченка 18 в м. Києві. Після чого відповідачем було подано сигнал про зупинку транспортному засобу на підставі ст. 35 Закону України "Про Національну поліцію". Відповідач підійшов до водія, належним чином представився, пояснив суть правопорушення, причину та підставу перевірки документів та попросив пред`явити документи, зазначені в п. 2.1. ПДР на підставі ст. 32 Закону України «Про Національну поліцію» та п. 2.4. (а) ПДР. Позивачу було роз`яснено, що він порушив п. 17.1 ПДР та в його діях присутній склад адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП.розглядаючи дану адміністративну справу, Відповідач діяв на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією, КУпАП та іншими нормативно-правовими актами. Натомість позивачем не надано жодних доказів.

06.12.2022 від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якому зазначає, що у відзиві представником відповідачів не були спростовані його доводи про те: що дорога, якою він рухався, була відокремлена переривчастою лінією дорожньої розмітки; що він виїхав на смугу, призначену для руху маршрутних транспортних засобів для того, щоб здійснити правий поворот і заїхати на територію лікарні № 18, що дозволено п.17.2 ПДД; що на територію лікарні № 18 не заїхав через те, що при під`їзді до заїзду до лікарні побачив знак, що забороняє рух у той бік (п. 3.21 «В`їзд заборонено» ПДР України)', що продовжив рух смугою відповідно до вимог п.10.1, п.10.3, п.17.2 ПДР; що не зміг повернути ліворуч і повернутися на середню смугу, тому що був зупинений працівниками поліції в 10 м від заїзду до лікарні.

Також у відзиві не були спростовані його твердження про те, що в постанові про притягнення його до адміністративної відповідальності було зазначено місце скоєння правопорушення - бульвар Шевченка будинок 18, який не відповідає дійсності, оскільки він рухався бульваром Шевченка у напрямку вул. Хрещатик біля будинку 17, де розташована лікарня № 18.

Місце скоєння правопорушення, зазначене у постанові розташоване на протилежному боці через сквер, і рух там здійснюється у протилежний бік.

Представником відповідачів був наданий до суду компакт-диск з відеозаписом, на який представник відповідачів посилається як на доказ моєї провини у скоєнні адміністративного правопорушення, у зв`язку з тим, що на ньому зафіксовано те, що його автомобіль після зупинки розташований на смузі, призначеній для руху маршрутних транспортних засобів і, відповідно, раніше рухався по вищезгаданій смузі.

В постанові про адміністративне правопорушення не вказано про наявність відеозапису, який підтверджує правопорушення та який досліджував відповідач при розгляді справи, а також не вказано технічний засіб, який використовувався для видеозапису.Тобто, наданий відповідачем відеозапис не може вважатись належним та допустимим доказом.

Крім того, цей відеозапис не є доказом його провини у скоєнні адміністративного правопорушення, оскільки при винесенні співробітником поліції постанови він не заперечував той факт, що я здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначеною дорожнім знаком 5.8 і не заперечую цей факт і зараз, оскільки я рухався даною смугою відповідно до положень п. 17.2 ПДР України. Навпаки, зміст цього відеозапису підтверджує позовні вимоги. Так на відеозапису видно, як при спілкуванні з працівниками поліції він заперечував свою провину у скоєнні адміністративного правопорушення та доводив їм правомірність руху мого автомобіля на смузі, призначеній для руху маршрутних транспортних засобів.

Дослідивши письмові докази у справі, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 28.09.2022 о 10 год. 45 хв., по бул.Т. Шевченка в м. Києві, водій ОСОБА_1 , керуючи транспортним засобом «Nissan Almera», реєстраційний номер НОМЕР_1 , здійснив рух на смузі для маршрутних транспортних засобів, позначено дорожнім знаком 5.8, чим порушив п. 17.1 ПДР, й винесено постанову серії ЕАР 18 № 5950640 від 28.09.2022 ЕАР № 6090604 від 28.09.2022, якою його визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 122 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 680,00 грн.

Згідно з пунктом 10 розділу III Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом МВС України від 07.11.2015 №1395, при розгляді справи про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху поліцейський оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до положень ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення про порушення Правил дорожнього руху (частини четверта статті 126 КУпАП).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Статтями 283 і 284 КУпАП визначено форму й передбачено основні вимоги щодо змісту як постанови про накладення адміністративного стягнення, так і рішення, що постановляється в конкретній адміністративній справі.

Згідно з ч.4 ст.126 КУпАП керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування транспортними засобами тягне за собою накладення штрафу в розмірі однієї тисячі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.5 ст.14 Закону України «Про дорожній рух» учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримувати вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Порядок дорожнього руху на території України відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють Правила дорожнього руху, які затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10.01.2001 року №1306. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 1.3 Правил дорожнього руху України передбачено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил.

За приписами ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Згідно з ст. 252 КУпАП посадова особа оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами:1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Статтею 62 Конституції України передбачено, що обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Суд вважає, що відповідачем не надано жодних доказів на підтвердження правомірності складання відносно позивача оскаржуваної постанови про адміністративне правопорушення за ч. 3 ст.122 КУпАП, зокрема не надано доказів того, що позивачем був порушений п. 17.1 ПДР.

Згідно зі ст. 245 КАС України при вирішенні справи по суті суд може задовольнити позов повністю або частково чи відмовити в його задоволенні повністю або частково.

Відповідно до ч.3 ст.286 КАС України за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності місцевий загальний суд як адміністративний має право: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Відповідно до ст.7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд вважає, що з Головного управління Національної поліції в Київській областінеобхідно стягнути на користь позивача ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в сумі 496 грн. 20 коп. за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.

На підставі викладеного та керуючись ст.62 Конституції України, ст.ст.7, 126, 222, 251, 252, 283, 284 Кодексу України про адміністративні правопорушення, ст.ст.9, 72, 77, 121, 139, 241-246, 205, 250-251, 286 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в м. Києві, Огурцова Олександра Костянтиновича про скасування постанови про адміністративне правопорушення - задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії ЕАР № 5950640 від 28.09.2022, винесену поліцейським Управління патрульної поліції в м. Києві старшим лейтенантом поліції Огурцовим Олександром Костянтиновичем відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП.

Справу про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ч. 3 ст. 122 КУпАП закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з суб`єкта владних повноважень Управління патрульної поліції в м. Києві на користь ОСОБА_1 судові витрати в розмірі 496 грн. 20 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Ю.О. Твердохліб