Справа № 140/16181/20
Суддя: Мачульський Віктор Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-28 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про відмову у повороті виконання судового рішення

28 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/16181/20
Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Мачульського В.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву Галицької митниці Держмитслужби про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України, Галицької митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся з позовом до Львівської митниці ДФС України, Галицької митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021, адміністративний позов задоволено повністю.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 задоволено заяву представника Львівської митниці ДФС України про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України, Галицької митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №140/16181/20 скасувати та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України, Галицької митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

14.12.2022 представник Галицької митниці Держмитслужби звернувся до суду із заявою про поворот виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 та постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021 по справі №140/16181/20 та стягнути з ОСОБА_1 на користь Галицької митниці Держмитслужби 56027,85 грн. середній заробіток за час вимушеного прогулу.

Заяву мотивовано тим, що оскільки Галицькою митницею Держмитслужби на виконання судового рішення, яке в подальшому було скасоване, було виплачено ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 56 027,85 грн. який не є заробітною платою в розумінні статті 94 КЗпП України та статті 1 Закону України «Про оплату праці» із врахування висновків Верховного Суду що застосування цих норм, викладених в постанові від 21.04.2021 по справі № 461/1303/19 (провадження № 61-17899св20) то вимоги 381 Кодексу адміністративного судочинства України на вказану грошову суму не поширюються, тому слід зобов`язати позивача повернути безпідставно сплачені відповідачем грошові кошти в сумі 56 027,85 грн.

У відповідності до частини дев`ятої статті 380 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) суд розглядає заяву про поворот виконання, подану відповідно до частин сьомої та восьмої цієї статті, у двадцятиденний строк з дня надходження заяви у судовому засіданні з повідомленням стягувача та боржника і постановляє ухвалу, яку може бути оскаржено у порядку, встановленому цим Кодексом. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає судовому розгляду.

Сторони до суду не прибули, хоча про час та місце розгляду заяви були повідомлені належним чином.

23.12.2022 на адресу суду надійшли письмові пояснення від ОСОБА_1 у яких останній з приводу заяви Галицької митниці Держмитслужби про поворот виконання судового рішення у справі №140/16181/20 заперечує та просить в її задоволенні відмовити, а також розгляд заяви проводити за його відсутності.

Суд, зважаючи на положення частини дев`ятої статті 380 КАС України, вирішив здійснювати розгляд заяви у письмовому провадженні.

Розглянувши заяву та дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про відмову в задоволенні заяви про поворот виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021, залишеним без змін постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 18.10.2021, адміністративний позов задоволено повністю, а саме вирішено: стягнути з Львівської митниці ДФС України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу в розмірі 56 027,85 грн. (п`ятдесят шість тисяч двадцять сім гривень вісімдесят п`ять копійок).

Згідно платіжного доручення №3109 від 24.12.2021 та витягу з списку перерахування в банк заробітної плати за грудень 2021 ОСОБА_1 на виконання рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 по справі №140/16181/20 було виплачено середній заробіток в тому числі 56027,85 грн., що не заперечується сторонами по справі.

Постановою Верховного Суду від 28.07.2022 касаційну скаргу Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби задоволено та скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 22.09.2021 та постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 11.01.2022. Ухвалено нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС, Галицької митниці Держмитслужби про визнання протиправним і скасування наказу про звільнення із служби в митних органах, поновлення на публічній службі відмовлено.

В подальшому рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 16.09.2022 задоволено заяву представника Львівської митниці ДФС України про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України, Галицької митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 у справі №140/16181/20 та прийняте нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України, Галицької митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити повністю.

Пунктом третім частини першої статті 380 КАС України визначено, що суд апеляційної чи касаційної інстанції, приймаючи постанову, вирішує питання про поворот виконання, якщо, скасувавши рішення він відмовляє в позові повністю.

Згідно частини сьомої статті 380 КАС України, якщо питання про поворот виконання судового рішення не було вирішене згідно із частинами першою-третьою цієї статті, заява відповідача про поворот виконання розглядається адміністративним судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.

Як встановлено судом, ні суд апеляційної ні касаційної інстанції не вирішував питання про поворот виконання судового рішення.

За змістом частин четвертої - п`ятої та восьмої - дев`ятої статті 380 КАС України питання про поворот виконання рішення суд вирішує за наявності відповідної заяви сторони.

До заяви про поворот виконання рішення шляхом повернення стягнутих грошових сум, майна або його вартості додається документ, який підтверджує те, що суму, стягнуту за раніше прийнятим рішенням, списано установою банку або майно вилучено державним виконавцем.

Заява про поворот виконання може бути подана протягом одного року з дня ухвалення відповідного рішення суду апеляційної чи касаційної інстанції або з дня ухвалення рішення при новому розгляді справи за результатами перегляду рішення за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України, викладеною у рішенні від 02.11.2011 №13-рп/2011, поворот виконання рішення - це процесуальна гарантія захисту прав особи, яка полягає у поверненні сторін виконавчого провадження в попереднє становище через скасування правової підстави для виконання рішення. Інститут повороту виконання рішення спрямований на поновлення прав особи, порушених виконанням скасованого (зміненого) рішення, та є способом захисту цих прав.

Таким чином, з наведених правових норм випливає, що за допомогою інституту повороту, виконання судового рішення, яке було скасоване або змінене, зокрема, у такий спосіб, що стягувач повинен повернути боржнику те, що він отримав за таким судовим рішенням. А отже, поворот виконання рішення спрямований на забезпечення інтересів добросовісного боржника, який виконав судове рішення, яке, як згодом виявилося, було помилковим.

За правилами частини першої статті 381 КАС України поворот виконання рішення про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктом владних повноважень, каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи, рішення про присудження виплати пенсій чи інших періодичних платежів з Державного бюджету України або позабюджетних державних фондів, а також рішення про присудження виплати заробітної плати чи іншого грошового утримання у відносинах публічної служби допускається, якщо скасоване рішення було обґрунтовано повідомленими позивачем завідомо неправдивими відомостями або поданими ним підробленими документами.

Відповідно до статті 239 Кодексу законів про працю України, у разі скасування виконаних судових рішень про стягнення заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише тоді, коли скасоване рішення ґрунтувалося на повідомлених позивачем неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах. Середній заробіток за час вимушеного прогулу належить до інших виплат, що випливають з трудових правовідносин.

Отже, у справах про присудження виплати заробітної плати чи інших виплат, що випливають з трудових правовідносин, поворот виконання допускається лише за умови, якщо скасована постанова була обґрунтована на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах.

Проте, суд звертає увагу, підстава скасування рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 не ґрунтувалась на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документів.

Європейський суд з прав людини в рішенні від 14.10.2010 у справі «Щокін проти України» (заяви №23759/03 та №37943/06), висловив правову позицію, що перша та найважливіша вимога статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року полягає в тому, що будь-яке втручання публічних органів у мирне володіння майном повинно бути законним.

Крім того, Європейський суд з прав людини в рішенні від 26.06.2014 у справі «Суханов та Ільченко проти України» (заяви №68385/10 та №71378/10) наголосив, що, перша і найбільш важлива вимога статті 1 Першого Протоколу полягає в тому, що будь-яке втручання органів влади у право мирно володіти своїм майном має бути законним і переслідувати законну мету «в інтересах «суспільства». Будь-яке втручання має бути пропорційним переслідуваній меті. Іншими словами, має бути досягнуто «справедливого співвідношення» між інтересами суспільства і вимогами щодо захисту прав людини.

Таким чином, виходячи із змісту статей 80, 381 КАС України, статті 239 Кодексу законів про працю України, позиції Європейського суду з прав людини та принципу верховенства права, враховуючи ту обставину, що скасоване рішення Волинського окружного адміністративного суду від 31.03.2021 не була обґрунтоване на повідомлених позивачем завідомо неправдивих відомостях або поданих ним підроблених документах, відтак відсутні підстави для зобов`язання позивача повернути грошові кошти за скасованим судовим рішенням.

Вказана правова позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 24.09.2020 по справі №818/678/17.

Суд зазначає, що стягнуті на користь позивача суми згідно рішення суду від 31.03.2021 у даній справі є коштами із виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу, тому вони відносяться до грошового утримання у відносинах публічної служби, визначеного статтею 381 КАС України, тому підстави для повороту виконання даного рішення Волинського окружного адміністративного суду відсутні.

Разом з тим, висновки Верховного Суду, викладені у постанові за результатами розгляду справи №461/1303/19 (П/61-17899св20) від 21.04.2021, які зазначаються заявником, не можуть бути застосовані при розгляді даної справи, оскільки підстави позову у справі не відповідають підставам позову даної адміністративної справи.

За таких обставин, підсумовуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні заяви Галицької митниці Держмитслужби про поворот виконання судового рішення у даній справі.

Керуючись статтями 243, 248, 380, 381 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви Галицької митниці Держмитслужби про поворот виконання судового рішення в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці ДФС України, Галицької митниці Держмитслужби про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу - відмовити.

Ухвала набирає законної сили в порядку та строки, визначені статтею 256 КАС України та може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду через Волинський окружний адміністративний суд протягом п`ятнадцяти днів з дня її складення.

Головуючий

Суддя В.В. Мачульський