Справа № 380/12303/22
Суддя: Затолочний Віталій Семенович
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/12303/22 пров. № А/857/15581/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Затолочного В.С.,

суддів: Большакової О.О., Мікули О.І.,

з участю секретаря судового засідання Єршової Ю.С.,

представників позивача Жовніра В.А., Соханя В.С.,

представника відповідача Романа Н.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львівугілля» на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 380/12303/22 за адміністративним позовом Державного підприємства «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), треті особи, які заявляють самостійні вимоги щодо предмета спору: Головне управління ДПС у Львівській області, Головне управління Державної казначейської служби України у Львівській області про визнання бездіяльності протиправною (рішення суду першої інстанції ухвалене суддею Качур Р.П. в м. Львові Львівської області 25.10.2022 в порядку письмового провадження), -

ВСТАНОВИВ:

Державне підприємство «Львіввугілля» в особі Відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львіввугілля» (далі - позивач, ВП «Шахта Великомостівська») звернулося з адміністративним позовом до Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Львівській області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (далі відповідач, ВПВР), у якій просить:

- визнати бездіяльність відповідача щодо неповернення коштів в сумі 2121187,00 грн на рахунок ВП «Шахта «Великомостівська» протиправною;

- зобов`язати відповідача повернути кошти в сумі 2121187,00 грн на рахунок ВП «Шахта «Великомостівська».

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року в задоволенні адміністративного позову відмовлено.

Не погодившись із вказаним рішенням, його оскаржив позивач, який покликаючись на те, що рішення є незаконним та необґрунтованим, ухваленим з порушенням норм матеріального і процесуального права, з неповним з`ясуванням обставин, що мають значення для справи, просить рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В обґрунтування апеляційних вимог покликається на те, що відповідачем допущено бездіяльність, що полягає у неповерненні коштів в сумі 2121187 грн на рахунок позивача. Вважає, що кошти в сумі 2121187 грн. набуті відповідачем без достатньої правової підстави та підлягають поверненню позивачу. Крім того, зазначає, що відповідачем безпідставно стягнуто 192810,20 грн. виконавчого збору та 274,85 грн. витрат виконавчого провадження, оскільки по виконавчих провадженнях з виконання постанов про стягнення виконавчого збору та витрат виконавчого провадження вчинення виконавчих дій зупинено на підставі п. 14 частини першої статті 34 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження (далі Закон № 1404-VIII).

Відповідач та треті особи правом на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

В судовому засіданні представники апелянта наполягали на задоволенні апеляційної скарги, представник відповідача проти задоволення такої заперечив.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши та обговоривши матеріали справи, суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що на виконанні у ВПВР перебувала вимога про сплату боргу (недоїмки) № Ю-594-25У, видана 09.07.2020 Головним управлінням ДФС у Львівській області, про стягнення з ВП «Шахта «Великомостівська» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38811619,21 грн.

Старшим державним виконавцем ВПВР Романом Н.О. 17.08.2020 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 62693539 щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-594-25У, виданої 09.07.2020 Головним управлінням ДФС у Львівській області, та про приєднання даного виконавчого провадження до зведеного виконавчого провадження № 55186469.

ВПВР 05.08.2022 сформована платіжна вимога № 55186469/В-8/2, відповідно до якої з ВП «Шахта «Великомостівська» стягується борг в розмірі 35127711,12 грн. для погашення заборгованості згідно вимоги № Ю-594-25У від 30.07.2020, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області. Дана платіжна вимога супровідним листом від 08.08.2022 № 03.1-35/В-8/55186469/26589 направлена на адресу АТ «Ощадбанк» (вул. Госпітальна, 12-г, м. Київ, 01001).

З рахунку ВП «Шахта «Великомостівська» 11.08.2022 стягнуто борг в розмірі 2121187,00 грн. для погашення заборгованості згідно вимоги № Ю-594-25У від 30.07.2020, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області, що підтверджується наявною в матеріалах справи випискою по рахунку позивача.

Головним управлінням ДПС у Львівській області сформовано повідомлення про сплату боргу (недоїмки) від 15.08.2022 № 6069/5/13-01-13-05 та направлено на адресу ВПВР, яким повідомлено про сплату боргу ВП «Шахта «Великомостівська» в сумі 38811619,21 грн та зазначено, що вимога від 09.07.2020 № Ю-594-25У вважається відкликаною 17.08.2021 року.

ВП «Шахта «Великомостівська» звернувся до заступника начальника ВПВР з заявою від 17.08.2022 № 1-1/934, в якій просив повернути кошти в сумі 2121187,00 грн. на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 в АТ «Ощадбанк» для здійснення виплати заробітної плати працівникам шахти. Заява отримана 17.08.2022, про що свідчить штамп з вхідним № 10572.

Заступником начальника ВПВР Романом Н.О. 22.08.2022 винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, відповідно до якої, виведено виконавче провадження № 62693539 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-594-25У, виданої 09.07.2020 Головним управлінням ДФС у Львівській області, про стягнення з ВП «Шахта «Великомостівська» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38811619,21 грн. із зведеного виконавчого провадження № 55186469 у зв`язку з надходженням повідомлення від 15.08.2022 № 6069/5/13-01-13-05 про сплату боргу (недоїмки) в повному обсязі.

Заступником начальника ВПВР Романом Н.О. 22.08.2022 на підставі п. 9 частини першої статті 39, статті 40 Закону № 1404-VIII винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 62693539 у зв`язку з надходженням повідомлення від 15.08.2022 № 6069/5/13-01-13-05 про сплату боргу (недоїмки) в повному обсязі.

Листом від 26.08.2022 № 10572/03.1-18/30448 ВПВР повідомив, що на виконанні у відділі перебуває зведене виконавче провадження № 55186469, до складу якого входять 15 виконавчих проваджень. Відповідно до статей 45-47 Закону № 1404-VIII здійснено розподіл стягнутих грошових сум, тому, правові підстави для задоволення заяви щодо повернення грошових коштів, списаних з рахунку боржника відсутні.

Докази направлення відповідачем позивачу та отримання ним листа від 26.08.2022 № 10572/03.1-18/30448 в матеріалах справи відсутні

Кошти, що надійшли на депозитний рахунок ВПВР від ВП «Шахта «Великомостівська» 11.08.2022 в сумі 2121187,00 грн. у відповідності до статті 45 Закону № 1404-VIII відповідно до розпорядження від 30.08.2022 № 64008490 розподілено наступним чином:

- в розмірі 1928101,95 грн в рахунок погашення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-594-25У, виданої 08.10.2020 Головним управлінням ДПС у Львівській області;

- в розмірі 192810,20 грн в рахунок стягнення виконавчого збору;

- в розмірі 274,85 грн в рахунок стягнення витрат виконавчого провадження.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції покликається на те, що державним виконавцем здійснювалися відповідно до Закону № 1404-VIII і у нього не було підстав для повернення стягнутих коштів.

Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Згідно з частиною другою статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону № 1404-VIII виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів» (частина перша статті 5 Закону № 1404-VIII).

Згідно п. 7 частини першої статті 3 Закону № 1404-VIII відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі виконавчих документів, які законом визнані виконавчими документами.

Частинами першою, п`ятою, шостою статті 26 Закону № 1404-VIII встановлено, що виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону, за заявою стягувача про примусове виконання рішення. Виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження, в якій зазначає про обов`язок боржника подати декларацію про доходи та майно боржника, попереджає боржника про відповідальність за неподання такої декларації або внесення до неї завідомо неправдивих відомостей. За рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Згідно з частиною першою статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Як встановлено пунктами 1, 3 частини другої статті 18 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний, зокрема, здійснювати заходи примусового виконання рішень у спосіб та в порядку, які встановлені виконавчим документом і цим Законом; розглядати в установлені законом строки заяви сторін, інших учасників виконавчого провадження та їхні клопотання.

Відповідно до пунктів 1, 3, 7, 8, 16, 21, 22 частини третьої наведеної статті виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право, зокрема: проводити перевірку виконання боржниками рішень, що підлягають виконанню відповідно до цього Закону; з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від державних органів, підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, посадових осіб, сторін та інших учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, в тому числі конфіденційну; накладати арешт на кошти та інші цінності боржника, зокрема на кошти, які перебувають у касах, на рахунках у банках, інших фінансових установах та органах, що здійснюють казначейське обслуговування бюджетних коштів (крім коштів на єдиному рахунку, відкритому у порядку, визначеному статтею 35-1 Податкового кодексу України, коштів на рахунках платників податків у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, коштів на електронних рахунках платників акцизного податку, коштів на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом), на рахунки в цінних паперах, а також опечатувати каси, приміщення і місця зберігання грошей; здійснювати реєстрацію обтяжень майна в процесі та у зв`язку з виконавчим провадженням; накладати стягнення у вигляді штрафу на фізичних, юридичних та посадових осіб у випадках, передбачених законом; отримувати від банківських та інших фінансових установ інформацію про наявність рахунків та/або стан рахунків боржника, рух коштів та операції за рахунками боржника, а також інформацію про договори боржника про зберігання цінностей або надання боржнику в майновий найм (оренду) індивідуального банківського сейфа, що охороняється банком; здійснювати інші повноваження, передбачені цим Законом.

Вимоги виконавця щодо виконання рішень є обов`язковими на всій території України. Невиконання законних вимог виконавця тягне за собою відповідальність, передбачену законом (частина четверта статті 18 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини п`ятої статті 18 Закону № 1404-VIII під час виконання рішень виконавець має право на безпосередній доступ до інформації про боржників, їхнє майно, доходи та кошти, у тому числі конфіденційної, яка міститься в державних базах даних і реєстрах, у тому числі електронних. Порядок доступу до такої інформації з баз даних та реєстрів встановлюється Міністерством юстиції України разом із державними органами, які забезпечують їх ведення.

Частина четверта статті 19 Закону № 1404-VIII зобов`язує сторони невідкладно, не пізніше наступного робочого дня після настання відповідних обставин, письмово повідомити виконавцю про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником, а також про виникнення обставин, що обумовлюють обов`язкове зупинення вчинення виконавчих дій, про встановлення відстрочки або розстрочки виконання, зміну способу і порядку виконання рішення, зміну місця проживання чи перебування (у тому числі зміну їх реєстрації) або місцезнаходження, а боржник - фізична особа - також про зміну місця роботи.

Згідно частини восьмої статті 19 Закону № 1404-VIII особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов`язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Частиною 1 статтті 13 Закону № 1404-VIII передбачено, що під час здійснення виконавчого провадження виконавець вчиняє виконавчі дії та приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складення актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно з частиною третьою статті 13 Закону № 1404-VIII платіжні вимоги на примусове списання коштів надсилаються не пізніше наступного робочого дня після накладення арешту та в подальшому не пізніше наступного робочого дня з дня отримання інформації про наявність коштів на рахунках.

Відповідно до частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у національній та іноземній валютах, інші цінності, у тому числі на кошти на рахунках боржника у банках та інших фінансових установах.

Як зазначалося вище, матеріалами справи підтверджено, що ВПВР супровідним листом від 08.08.2022 № 03.1-35/В-8/55186469/26589 на адресу АТ «Ощадбанк» направлена платіжна вимога від 05.08.2022 № 55186469/В-8/2 про стягнення з ВП «Шахта «Великомостівська» 35127711,12 грн. заборгованості згідно вимоги № Ю-594-25У від 30.07.2020, виданої Головним управлінням ДПС у Львівській області, а 11.08.2022 з рахунку позивача стягнуто борг в розмірі 2121187,00 грн. для погашення заборгованості згідно вимоги № Ю-594-25У від 30.07.2020.

Відповідно до п. 9 частини першої статті 39 Закону № 1404-VIII виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини третьої статті 39 Закону № 1404-VIII у випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14-19 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав.

Статтею 40 Закону № 1404-VIII передбачені наслідки закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа.

У разі закінчення виконавчого провадження (крім закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження.

Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом (частина перша статті 40 Закону № 1404-VIII).

Згідно частини другої статті 40 Закону № 1404-VIII про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна.

Частиною третьою статті 40 Закону № 1404-VIII передбачено, що у разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1, 3, 4, 6 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 9 (крім випадку, передбаченого частиною дев`ятою статті 27 цього Закону), 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Апеляційним судом встановлено, що Головне управління ДПС у Львівській області складено 15.08.2022 листом № 6069/5/13-01-13-05 направило на адресу ВПВР повідомлення про сплату боргу позивачем в сумі 38811619,21 грн та зазначило, що вимога від 09.07.2020 № Ю-594-25У вважається відкликаною 17.08.2021 року.

Після цього, заступником начальника ВПВР Романом Н.О. 22.08.2022 винесено постанову про виведення виконавчого провадження із зведеного виконавчого провадження, відповідно до якої виведено виконавче провадження № 62693539 з примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-594-25У, виданої 09.07.2020 Головним управлінням ДФС у Львівській області, про стягнення з ВП «Шахта «Великомостівська» недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 38811619,21 грн із зведеного виконавчого провадження № 55186469, а також постанову про закінчення виконавчого провадження № 62693539 у зв`язку з надходженням повідомлення від 15.08.2022 № 6069/5/13-01-13-05 про сплату боргу (недоїмки) в повному обсязі.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновками суду першої інстанції, що державним виконавцем вчинялись дії відповідно до Закону № 1404-VIII.

Також суд першої інстанції вірно зазначив, що після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження № 62693539 у державного виконавця не виникло підстав для повернення стягнутих коштів у розмірі 2121187,00 грн., з огляду наступне.

Статтею 45 Закону № 1404-VIII встановлено, що розподіл стягнутих виконавцем з боржника за виконавчим провадженням грошових сум (у тому числі одержаних від реалізації майна боржника) здійснюється у такій черговості:

1) у першу чергу повертається авансовий внесок стягувача на організацію та проведення виконавчих дій;

2) у другу чергу компенсуються витрати виконавчого провадження, не покриті авансовим внеском стягувача;

3) у третю чергу задовольняються вимоги стягувача та стягується виконавчий збір у розмірі 10 відсотків фактично стягнутої суми або основна винагорода приватного виконавця пропорційно до фактично стягнутої з боржника суми (крім виконавчих документів про стягнення аліментів);

4) у четверту чергу стягуються штрафи, накладені виконавцем відповідно до вимог цього Закону, та виконавчий збір або основна винагорода за виконавчими документами про стягнення аліментів.

Розподіл грошових сум у черговості, зазначеній у частині першій цієї статті, здійснюється в міру їх стягнення (частина друга статті 45 Закону № 1404-VIII).

Частиною 1 статті 46 Закону № 1404-VIII встановлено, що у разі якщо під час розподілу грошових сум у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 45 цього Закону, стягнутої суми недостатньо для задоволення вимог стягувачів за виконавчими документами, кошти розподіляються виконавцем між стягувачами в такій черговості:

1) у першу чергу задовольняються забезпечені заставою вимоги щодо стягнення з вартості заставленого майна;

2) у другу чергу задовольняються вимоги щодо стягнення аліментів, відшкодування збитків та шкоди, завданих внаслідок кримінального або адміністративного правопорушення, каліцтва або іншого ушкодження здоров`я, а також у зв`язку із втратою годувальника;

3) у третю чергу задовольняються вимоги працівників, пов`язані з трудовими правовідносинами;

4) у четверту чергу задовольняються вимоги стягувачів за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, вимоги щодо збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, страхових внесків на загальнообов`язкове державне соціальне страхування та вимоги щодо податків та інших платежів до бюджету;

5) у п`яту чергу задовольняються всі інші вимоги.

Вимоги стягувачів кожної наступної черги задовольняються після задоволення в повному обсязі вимог стягувачів попередньої черги. У разі якщо стягнутої суми недостатньо для задоволення в повному обсязі всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно до належної кожному стягувачу суми. Вимоги стягувачів щодо виплати заборгованості із заробітної плати та інші вимоги, пов`язані з трудовими правовідносинами, задовольняються в порядку надходження виконавчих документів (частина друга статті 46 Закону № 1404-VIII).

Статтею 47 Закону № 1404-VIII встановлений порядок виплати стягнутих грошових сум.

Грошові суми, стягнуті з боржника (у тому числі одержані від реалізації майна боржника), зараховуються на відповідний рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця (частина перша статті 47 Закону № 1404-VIII).

Частиною третьою статті 47 Закону № 1404-VIII встановлено, що стягувачу - юридичній особі стягнуті грошові суми перераховуються виконавцем у встановленому порядку на визначені стягувачем рахунки.

Грошові суми, стягнуті до Державного бюджету України або місцевих бюджетів, перераховуються в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики (частина четверта статті 47 Закону № 1404-VIII).

Відповідно до частини п`ятої статті 47 Закону № 1404-VIII не допускається виплата стягувачу стягнутих сум готівкою або виплата стягнутих сум іншим особам, які не є стягувачами (крім виплати грошових сум заставодержателю, який не є стягувачем, згідно із статтею 51 цього Закону).

Забороняється використовувати стягнуті з боржників грошові суми, що підлягають виплаті стягувачам, на цілі, не передбачені цією статтею, а також звертати на них стягнення для виплати іншим особам, які не є стягувачами за виконавчими документами, під час примусового виконання яких такі суми стягнуто (крім випадків, коли стягувач є одночасно боржником в іншому виконавчому провадженні).

Згідно частини шостої статті 47 Закону № 1404-VIII стягнуті з боржника кошти, що залишилися після задоволення всіх вимог за виконавчими документами, перераховуються боржнику (крім випадків повернення коштів іншим особам).

Апеляційним судом встановлено, що заступником начальника ВПВР кошти, що надійшли на депозитний рахунок ВПВР від ВП «Шахта «Великомостівська» в сумі 2121187,00 грн. розподілено наступним чином:

- в розмірі 1928101,95 грн. в рахунок погашення вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-594-25У, виданої 08.10.2020 Головним управлінням ДПС у Львівській області;

- в розмірі 192810,20 грн. в рахунок стягнення виконавчого збору;

- в розмірі 274,85 грн. в рахунок стягнення витрат виконавчого провадження.

Враховуючи вищезазначене, встановлено, що державним виконавцем здійснювалися дії у відповідності до вимог Закону № 1404-VIII, оскільки відкликання стягувачем вимоги № Ю-594-25У від 09.07.2020, не впливає на виконання зведеного виконавчого провадження № 55186469 в якому об`єднані інші виконавчі провадження, зокрема щодо примусового виконання вимоги про сплату боргу (недоїмки) № Ю-594-25У, виданої 08.10.2020.

Тому твердження апелянта щодо обов`язку відповідача після винесення постанови про закінчення виконавчого провадження на підставі повідомлення Головного управління ДПС у Львівській області вирішити питання, щодо повернення коштів в сумі 2121197,00 грн, що знаходились на розрахунковому рахунку є безпідставними.

Щодо покликань апелянта на те, що не підлягають арешту кошти, що призначалися для виплати заробітної плати, апеляційний суд виходить з наступного.

Пунктом 2 частини другої статті 48 Закону № 1404-VIII заборонено звернення стягнення та накладення арешту на кошти на рахунках платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, на кошти, що перебувають на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 15-1 Закону України «Про електроенергетику», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання, відкритих відповідно до статті 19-1 Закону України «Про теплопостачання», на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для проведення розрахунків за інвестиційними програмами, на поточних рахунках із спеціальним режимом використання для кредитних коштів, відкритих відповідно до статті 26-1 Закону України «Про теплопостачання», статті 18-1 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення», на спеціальному рахунку експлуатуючої організації (оператора) відповідно до Закону України «Про впорядкування питань, пов`язаних із забезпеченням ядерної безпеки», на кошти на інших рахунках боржника, накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом.

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII не підлягають арешту в порядку, встановленому цим Законом, кошти, що перебувають на рахунках із спеціальним режимом використання, спеціальних та інших рахунках, звернення стягнення на які заборонено законом. Банк, інша фінансова установа, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, у разі надходження постанови виконавця про арешт коштів, що знаходяться на таких рахунках, зобов`язані повідомити виконавця про цільове призначення рахунку та повернути постанову виконавця без виконання в частині арешту коштів, що знаходяться на таких рахунках.

Згідно з абзацом другим частини другої статті 59 Закону № 1404-VIII виконавець зобов`язаний зняти арешт з коштів на рахунку боржника не пізніше наступного робочого дня з дня надходження від банку документів, які підтверджують, що на кошти, які знаходяться на рахунку, заборонено звертати стягнення згідно із цим Законом, а також у випадку, передбаченому пунктом 10 частини першої статті 34 цього Закону.

Відповідно до пункту 10 частини першої статті 34 Закону № 1404-VIII виконавець зупиняє вчинення виконавчих дій у разі включення підприємств, що виробляють, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, підприємств централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення, до реєстру підприємств, що беруть участь у процедурі врегулювання заборгованості відповідно до Закону України «Про заходи, спрямовані на врегулювання заборгованості теплопостачальних та теплогенеруючих організацій та підприємств централізованого водопостачання і водовідведення за спожиті енергоносії», з виконавчих проваджень, стягувачами за якими є Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України», її дочірня компанія «Газ України», Публічне акціонерне товариство «Укртрансгаз», постачальники електричної енергії, а боржниками - підприємства, що виробляють теплову енергію, транспортують та постачають теплову енергію, надають послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води, та підприємства централізованого водопостачання та водовідведення, що надають послуги з централізованого водопостачання та водовідведення, послуги з постачання холодної води та послуги з водовідведення.

Згідно з пунктом 1 частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII підставою для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом.

Відповідно до пункту 3 Інструкції про порядок відкриття і закриття рахунків клієнтів банків та кореспондентських рахунків банків - резидентів і нерезидентів, затвердженої постановою Правління Національного банку України від 12.11.2003 року № 492, поточний рахунок - рахунок, що відкривається банком клієнту на договірній основі для зберігання грошей і здійснення розрахунково-касових операцій за допомогою платіжних інструментів відповідно до умов договору та вимог законодавства України. До поточних рахунків також належать рахунки із спеціальним режимом їх використання, що відкриваються у випадках, передбачених законами України або актами Кабінету Міністрів України.

Аналізуючи вищенаведені норми, апеляційний суд зазначає, що виконавчий документ (в даному випадку вимога Головного управління ДПС у Львівській області) є обов`язковим до виконання. У разі невиконання боржником виконавчого документу добровільно державним або приватним виконавцем здійснюється його примусове виконання. Під час вчинення виконавчих дій виконавець має право накладати арешт на кошти божника, що містяться на його рахунках у банківських установах. При цьому стаття 48 Закону № 1404-VIII встановлює невичерпний перелік рахунків, на кошти на яких накладати арешт заборонено, зазначаючи, що законом можуть бути визначені й інші кошти на рахунках боржника, звернення стягнення або накладення арешту на які заборонено.

Отже, виконуючи вимогу Головного управління ДПС у Львівській області про сплату боргу (недоїмки), виконавець може накладати арешт на будь-які кошти на рахунках боржника в банківських установах, крім тих, накладення арешту на які заборонено законом. При цьому саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону №1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться, та в разі їх знаходження на рахунку, на кошти на якому заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Також виконавець може самостійно зняти арешт з усіх або частини коштів на рахунку боржника у банківській установі в разі отримання документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом (частина четверта статті 59 Закону № 1404-VIII).

Чинним законодавством України не передбачено відкриття суб`єктам господарювання рахунків зі спеціальним режимом їх використання для виплати заробітної плати.

Крім того, рахунок ВП «Шахта «Великомостівська», на який виконавцем був накладений арешт, є поточним рахунком боржника, який використовується для зберігання грошей та здійснення різних розрахунково-касових операцій боржника, у тому числі виплати заробітної плати. На цьому рахунку зараховуються та зберігаються кошти боржника, призначені не тільки для виплати заробітної плати. Зазначений рахунок не відноситься до рахунків зі спеціальним чи обмеженим режимом використання, накладення арешту на кошти на якому заборонено.

Апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції, що АТ «Ощадбанк», на яке нормами статті 52 Закону № 1404-VIII покладений обов`язок визначати статус рахунка та можливість накладення арешту на кошти на ньому, платіжну вимогу № 55186469/В-8/2 від 05.08.2022 виконало. Зазначене свідчить про те, що банк також не визнав цей рахунок та кошти на ньому такими, на які законом заборонено накладати арешт та звертати стягнення.

Аналогічний правовий висновок викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду у справі № 905/361/19 від 19.05.2020.

Згідно статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом.

Згідно із частиною п`ятою статті 97 Кодексу законів про працю України оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються власником або уповноваженим ним органом після виконання зобов`язань щодо оплати праці.

Виходячи із наведених правових норм, суд першої інстанції вірно зазначив, що зобов`язання з виплати заробітної плати мають пріоритет перед іншими зобов`язаннями суб`єкта господарювання, у тому числі тими, які виконуються в примусовому порядку виконання рішень.

У разі виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі, на кошти, які знаходяться на поточному рахунку боржника, у такому ж розмірі не може бути накладений арешт, а якщо він накладений, то підлягає зняттю.

Таке зняття арешту здійснюється виконавцем відповідно до частини четвертої статті 59 Закону № 1404-VIII на підставі поданих боржником документів, підтверджуючих виникнення в боржника зобов`язання з виплати заробітної плати та його розміру. Також арешт в розмірі суми зобов`язання з виплати заробітної плати може бути знятий судом у порядку оскарження відмови виконавця зняти арешт з коштів, призначених для виплати заробітної плати.

Щодо покликань апелянта на те, що в матеріалах справи наявні докази того, що позивач звертався до виконавця із заявою про виникнення в нього зобов`язання з виплати заробітної плати в певному розмірі та просив не накладати або зняти арешт з відповідної суми коштів на рахунку для виплати заробітної плати своїм працівникам, колегія суддів зазначає, що таке звернення відбулось 17.08.2022, тобто після стягнення коштів відповідачем.

Крім того, в матеріалах справи відсутні докази, які свідчать про те, що рахунок ВП «Шахта «Великомостівська», з якого були списані кошти, відноситься до рахунку, на який законом заборонено накладати арешт.

При цьому, як зазначено вище, саме банк, який виконує відповідну постанову виконавця про арешт коштів боржника, відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1404-VIII повинен визначити статус коштів і рахунка, на якому вони знаходяться. В разі знаходження на рахунку, коштів, на які заборонено накладення арешту, банк зобов`язаний повідомити виконавця про цільове призначення коштів на рахунку та повернути його постанову без виконання, що є підставою для зняття виконавцем арешту із цих коштів згідно із частиною четвертою статті 59 Закону № 1404-VIII.

Довідка від 11.10.2022 № 111.138-50/400, видана ТВБВ № 10013/0138 філією Львівського обласного управління АТ «Ощадбанк», не спростовує правомірності дій відповідача. Зі змісту вказаної довідки вбачається, що позивач має відкритий поточний рахунок № НОМЕР_1 , з якого здійснюються зокрема операції щодо виплати заробітної плати працівникам підприємства, сплачуються податки та збори. Відтак сам факт списання коштів із такого рахунку позивача не свідчить про списання коштів, призначених для виплати заробітної плати. Суд першої інстанції правильно зазначив, що наданою позивачем випискою з рахунку підтверджується використання позивачем рахунку № НОМЕР_1 як для виплати заробітної плати працівникам, так і для здійснення господарської діяльності позивача.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відповідача не знайшли свого підтвердження та спростовуються висновками суду першої інстанції, які зроблені на підставі повного, всебічного та об`єктивного аналізу відповідних правових норм та фактичних обставин справи.

Крім того, колегія суддів зазначає, що інші зазначені відповідачем в апеляційній скарзі обставини, крім вищеописаних обставин, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин справи і норм матеріального права, а тому такі не вимагають детальної відповіді або спростування.

З огляду на вищевикладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що рішення суду першої інстанції є законним та скасуванню не підлягає.

Згідно частини першої статті 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права.

Відповідно до частин першої - четвертої статті 242 КАС України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Таким чином, вказаним вимогам оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає.

Відповідно до частин першої та другої статті 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку. Наведені висновки суду є вичерпні, а доводи апелянта - безпідставні.

Апеляційний суд переглянув оскаржуване судове рішення і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.

Відповідно до пункту 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 241, 242, 308, 310, 315, 316, 321, 325, 370 КАС України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державного підприємства «Львіввугілля» в особі відокремленого підрозділу «Шахта «Великомостівська» Державного підприємства «Львівугілля» залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 20 жовтня 2022 року у справі № 380/12303/22 - без змін.

Постанова набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий суддя В. С. Затолочний
судді О. О. Большакова
О. І. Мікула
Повне судове рішення складено 23.12.2022