Справа № 520/5864/22
Суддя: Присяжнюк О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 р.Справа № 520/5864/22

Другий апеляційний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді: Присяжнюк О.В.,

Суддів: Любчич Л.В. , П`янової Я.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 р. (постановлену суддею Котеньовим О.Г.) по справі № 520/5864/22

за позовом ОСОБА_1

до Пенсійного фонду України , Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області , Міністерства внутрішніх справ України Державна казначейська служба України

про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Пенсійного фонду України, Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Міністерства внутрішніх справ України, в якому просив: визнати протиправною діяльність (бездіяльність) посадових осіб Міністерства внутрішніх справ України та Пенсійного фонду України в частині відсутності належного контролю за підвідомчими структурними підрозділами при підготовці необхідних документів для нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 , відповідно до діючого законодавства України та виходячи з обставин справи, а також в частині відсутності належного контролю за виконанням підвідомчими структурними підрозділами рішень суду на користь позивача, а саме: постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2007 р. у справі № 22-а-1917/2007, рішення Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 р. у справі № 520/5199/2020, яке набрало законної сили, і рішення Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 р. у справі № 520/24137/21, яке набрало законної сили; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок і виплату в першочерговому порядку, однією сумою, без обмеження максимальним розміром, з урахуванням індексації, позивачу пенсії в розмірі 90% від грошового забезпечення з 01.12.2019 р., з компенсацією за несвоєчасну виплату пенсії, згідно Постанови Кабінету Міністрів № 159 від 21.02.2001 р. "Про затвердження Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати", а також з урахуванням раніше виплачених сум виходячи з наступного: посадового окладу - 3800 грн., окладу за спеціальне (військове) звання підполковник поліції (міліції) - 2200 грн., надбавки за стаж служби в поліції (вислугу років) - 50%, доплати за науковий ступінь кандидата наук 5%, доплати за вчене звання доцент 5%, доплати за спортивне звання майстер спорту 10%, надбавки за специфічні умови проходження служби в поліції (за виконання особливо важливих завдань) 100 %, премії 174% , а також ж з урахуванням всіх інших виплат та доплат, які були нараховані та виплачувались пенсіонерам міліції (поліції) після звільнення позивача на пенсію з 01.12.2019 р.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 р. відмовлено у відкриті провадження по справі № 520/5864/22.

Не погодившись із ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 р., а справу направити до Харківського окружного адміністративного суду для продовження розгляду.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги, апелянт посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, а саме: вимог Кодексу адміністративного судочинства України та на не відповідність висновків суду обставинам справи.

У судове засідання учасники справи не з`явилися, своїх представників не направили, про дату, час і місце судового засідання повідомлені своєчасно та належним чином, позивач просив розгляд справи проводити за його відсутністю.

Відповідно до ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 Кодексу адміністративного судочинства України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою технічного запису не здійснювалося.

Суд, перевіривши підстави для апеляційного перегляду, вважає, що вимоги апеляційної скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України (в подальшому КАС України), суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Судовим розглядом встановлено, що рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 р., яке набрало законної сили 28.09.2020 р., у справі № 520/5199/2020 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Харківській області, а саме: визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку пенсії позивача на підставі звернення від 25.02.2020 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області повторно розглянути заяву позивача від 25.02.2020 р. щодо перерахунку пенсії з урахуванням висновків суду; в іншій частині в задоволенні позовних вимог відмовлено.

Рішенням Харківського окружного адміністративного суду від 27.01.2022 р. № 520/24137/21 задоволено частково позов ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, а саме: визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області щодо відмови у здійсненні перерахунку та виплаті пенсії позивачу з 01.12.2019 р., викладене у листі № 2000-0203-8/141128 від 11.11.2021 р.; зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок та виплату пенсії позивачу з 01.12.2019 р., на підставі довідки Державної установи «Територіальне медичне об`єднання Міністерства внутрішніх справ України по Харківській області» про розмір грошового забезпечення № 33/41-1453 від 30.06.2021 р., з урахуванням раніше виплачених сум; у задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.

Позивач вважаючи, що відповідачами неналежно виконують контроль за виконанням підвідомчими структурними підрозділами постанови Харківського окружного адміністративного суду від 06.12.2007 р. № 22-а-1917/2007 та рішень Харківського окружного адміністративного суду від 26.05.2020 р. по справі № 520/5864/22, від 27.01.2022 р. № 520/24137/21.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем подано позовну заяву, що по суті є заявою з процесуальних питань, при цьому розгляд спору по суті здійснено судом в межах розгляду інших справ,

Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із ст. 129-1 Конституції України, суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.

Відповідно до статті 372 КАС України, судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" встановлено, що завершальною стадією судового провадження з примусового виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) є виконавче провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У разі відсутності добровільного виконання судових рішень, приписами Закону України "Про виконавче провадження" врегульований порядок дій та заходів, що спрямованих на примусове виконання таких рішень.

Тобто, рішення суду, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, що у першу чергу забезпечується через примусове виконання судових рішень, відповідно до Закону України "Про виконавче провадження".

Аналогічний висновок щодо застосування норм матеріального права, викладений в постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 р. у справі № 686/23317/13-а.

Статтею 382 КАС України визначаються спеціальні способи судового контролю за виконанням судових рішень в адміністративних справах, зокрема, до них належать: зобов`язання суб`єкта владних повноважень надати звіт про виконання судового рішення, накладення штрафу за невиконання судового рішення та інше.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 КАС України, особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Тобто, процесуальним законом встановлено порядок виконання судових рішень в адміністративних справах та визначено певну послідовність дій, які необхідно вчинити для того, щоб зобов`язати відповідача належним чином виконати рішення суду.

Суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що підставами застосування вимог статей 382 та 383 КАС України є саме невиконання судового рішення, ухваленого на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язаних з невиконанням судового рішення в цій справі.

Наявність у КАС України спеціальних норм, спрямованих на забезпечення належного виконання судового рішення, виключає можливість застосування загального судового порядку захисту прав та інтересів стягувача шляхом подання позову. Судовий контроль за виконанням судового рішення здійснюється в порядку, передбаченому КАС України, який не передбачає можливості подання окремого позову, предметом якого є спонукання відповідача до виконання судового рішення.

Таким чином, судове рішення виконується безпосередньо і для його виконання не вимагається ухвалення будь-яких інших, додаткових судових рішень.

Аналогічний висновок щодо застосування норм процесуального права, викладений в постанові Верховного Суду у постанові від 20.02.2019 р. у справі № 806/2143/15.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач просить суд визнати протиправною діяльність (бездіяльність) відповідачів в частині відсутності належного контролю за їх підвідомчими структурними підрозділами при підготовці необхідних документів для нарахування та виплати пенсії ОСОБА_1 та в частині відсутності належного контролю за виконанням їх підвідомчими структурними підрозділами рішень суду на користь позивача, а саме: постанови Харківського апеляційного адміністративного суду від 06.12.2007 р. у справі № 22-а-1917/2007; рішень Харківського окружного адміністративного суду від 26.08.2020 р. у справі № 520/5199/2020, у від 27.01.2022 р. у справі № 520/24137/21, та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області провести перерахунок і виплату йому пенсії на виконання вищевказаних судових рішень.

Тобто, позивачем фактично оскаржується рішення суб`єкта владних повноважень, прийнятого на виконання судових рішень, яке оскаржується в порядку, встановленому статтею 383 КАС України.

Відповідно до ч. 6 ст. 383 КАС України, за відсутності обставин протиправності відповідних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень - відповідача та порушення ним прав, свобод, інтересів особи-позивача, суд залишає заяву без задоволення. За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Порядок оскарження рішення, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень в порядку ст.382, ст.383 КАС України, прийнятого на виконання судового рішення, є більш оптимальним для особи, яка вважає що її права порушені, з огляду, зокрема, на положення частини п`ятої статті 383 КАС України, відповідно до якої, розгляд заяви про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень здійснюється судом протягом 10 днів, з дня її отримання.

Таким чином, обраний позивачем спосіб захисту не усуває юридичного конфлікту та не відповідає об`єкту порушеного права, а тому в такий спосіб неможливо захистити чи відновити право у разі визнання його судом порушеним.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 24.09.2020 р. у справі № 640/15623/19, від 29.07.2021 р. у справі № 460/350/19.

Суд апеляційної інстанції зазначає, що вимоги про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, які прийняті (вчинені або не вчинені) на виконання судового рішення, в окремому судовому провадженні не розглядаються, а підлягають розгляду в порядку статті 383 КАС України.

Аналогічний висновок щодо застосування вимог процесуального права, викладений в постановах Верховного Суду від 31.08.2022 р. у справі № 540/3413/20.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 170 КАС України, суддя відмовляє у відкритті провадження в адміністративній справі, якщо у спорі між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав є такі, що набрали законної сили, рішення або постанова суду, ухвала про закриття провадження в адміністративній справі.

Із врахуванням вищевикладених обставин, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у відкритті провадження у справі за позовом ОСОБА_1 .

Відповідно до ст. 316 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 р. - без змін, оскільки суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Доводи апелянта спростовані приведеними вище обставинами та нормативно-правовим обґрунтуванням.

Відповідно до п. 30. Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Hirvisaari v. Finland від 27 вересня 2001 р., рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Однак, згідно із п. 29 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі Ruiz Torija v. Spain від 9 грудня 1994 р., статтю 6 п. 1 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

Пунктом 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень визначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Керуючись ст. ст. 238, 243, 308, 316, 322, 325, 326, 328, 329, 370, 382, 383 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Ухвалу Харківського окружного адміністративного суду від 08.08.2022 р. по справі № 520/5864/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подання касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя О.В. Присяжнюк
Судді Л.В. Любчич Я.В. П`янова
Повний текст постанови складено 26.12.2022 року