Справа № 120/7865/22
Суддя: Віятик Наталія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-27 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

27 грудня 2022 р. Справа № 120/7865/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Віятик Наталії Володимирівни, розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позивач просить суд:

- Визнати протиправними дії відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на території зони відчуження в липні 1987 року згідно архівної довідки №16-15/84 від 05.07.2022, виданої Ладижинською міською радою Вінницької області, відповідно до вимог пд. 4 п. 3 постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 та частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку відповідно до вимог пункту 2 статті 56 та ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»;

- Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на території зони відчуження в липні 1987 року згідно архівної довідки №16-15/84 від 05.07.2022, виданої Ладижинською міською радою Вінницької області, відповідно до вимог пд. 4 п. 3 постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 та частини другої статті 57 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку відповідно до вимог пункту 2 статті 56 та ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.08.2022.

Позовну заяву обґрунтовує тим, що вважає протиправною відмову відповідача у проведенні перерахунку пенсії, з тих підстав, що інвалідність їй, пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС органами МСЕК не була встановлена. На думку позивачки, на неї розповсюджуються пільги, передбачені для осіб віднесених до 2 категорії Законом України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», а тому вона має право на збільшення пенсії на 1% заробітку за кожний рік роботи понад встановлений п. 2 ст. 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Ухвалою суду від 29.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні). Відповідачу встановлено строк для подання відзиву.

У встановлений судом строк, представник відповідача подав відзив на позовну заяву, у якому просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Свою позицію обґрунтовує тим, що згідно даних пенсійної справи позивача, група інвалідності, пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС органами МСЕК не була встановлена, тому для обчислення пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків, завданих здоров`ю із урахуванням заробітної плати за неповний місяць роботи безпосередньо у зоні відчуження законних підстав немає. Тому, пенсійних орган вважає, що пенсія призначена та виплачується позивачу у відповідності до чинного законодавства.

Суд, вивчивши матеріали справи та оцінивши наявні у ній докази в їх сукупності встановив наступне.

ОСОБА_1 є особою, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 2), що підтверджується копією відповідного посвідчення Серії НОМЕР_1 .

Відповідно до архівної довідки Ладиженської міської ради Вінницької області №16-15/84 від 05.07.2022, заробітна плата позивачки за липень 1987 склала 367,06 , з якої «чорнобильські» - 328,17 грн.

Також згідно архівної довідки №16-14/70 від 01.07.2022 ОСОБА_1 працювала: 1968 - 1993 відділ робітничого постачання Ладижинської ГРЕС; 1993-1994 роки торгово-виробниче підприємство "Енергетик"; 1994- 1995 роки - орендна організація "Промінь" ТВП "Енергетик"; 1995-1998 роки-організація орендарів "Промінь" ТПВ "Енергетик"; 3 березня 1998 року відкрите акціонерне товариство. За рішенням Господарського суду Вінницької області від 25 грудня 2006 року підприємство ВАТ «Промінь» оголошено банкрутом.

Позивач перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України у Вінницькій області та отримує пенсію за віком , обчислену відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" із зниженням пенсійного віку, як учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС 2 категорії згідно ст.55 Закону України "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи". Страховий стаж становить 28 років, 10 місяців, 17 днів.

08.08.2022 позивач звернулася до відповідача із заявою в якій просила перерахувати пенсію відповідно до ч. 2 ст. 57 Закону №796-XII.

25.08.2022 у листі №6873-6422/К-02/8-0200/22 Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області відмовило у перерахунку пенсії, оскільки згідно даних пенсійної справи позивача, група інвалідності, пов`язана з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС органами МСЕК не була встановлена, тому для обчислення пенсії по інвалідності у розмірі відшкодування фактичних збитків, завданих здоров`ю із урахуванням заробітної плати за неповний місяць роботи безпосередньо у зоні відчуження законних підстав немає.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивач звернулася до суду за захистом своїх порушених прав.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує наступне.

Спірні правовідносини врегульовані Конституцією України, Законом України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», Законом України «Про загальнообов`язкове пенсійне страхування».

Згідно з пунктом 1 статті 9 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, інших ядерних аварій та випробувань, військових навчань із застосуванням ядерної зброї, є учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків.

У рішенні від 17 липня 2018 року № 6-р/2018 (справа № 1-11/2018(3830/15) Конституційний Суд України зазначив, що встановлення у законах України пільг, компенсацій та гарантій громадянам України, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, обумовлено виконанням державою свого конституційного обов`язку, передбаченого статтею 16 Основного Закону України, щодо подолання наслідків Чорнобильської катастрофи та збереження генофонду Українського народу. Такі пільги, компенсації та гарантії є особливою формою відшкодування завданої шкоди вказаній категорії громадян, а тому скасування чи обмеження цих пільг, компенсацій і гарантій без рівноцінної їх заміни свідчитиме про відступ держави від її конституційного обов`язку (п. 4 мотивувальної частини).

Конституційний Суд України звернув увагу, що в ухваленому на виконання статті 16 Конституції України Законі № 796-ХІІ передбачено додаткові гарантії соціального захисту для вказаних осіб - комплекс заходів у вигляді пільг, компенсацій і гарантій. Фактично ці заходи є компенсацією особам, які постраждали внаслідок аварії на Чорнобильській АЕС, за втрачене здоров`я, моральні і фізичні страждання, обмеження в реалізації своїх здібностей та можливостей забезпечити собі гідний життєвий рівень, а також основним засобом реалізації державою конституційного обов`язку щодо забезпечення соціального захисту таких осіб (п. 6 мотивувальної частини).

З огляду на підходи, висловлені Конституційним Судом України у загаданому вище рішенні, обмежувальне тлумачення прав, пільг, гарантій громадян, що постраждали внаслідок аварії на ЧАЕС, не допускається.

Статтею 49 Закону України «Про статус та соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» пенсії особам, віднесеним до категорій 1, 2, 3, 4, встановлюються у вигляді: а) державної пенсії; б) додаткової пенсії за шкоду, заподіяну здоров`ю, яка призначається після виникнення права на державну пенсію.

Відповідно до пункту 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» право на пенсію в повному розмірі мають громадяни, віднесені до категорій 1, 2, 3, 4, за умови стажу роботи не менш як: чоловіки - 20 років, жінки - 15 років, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожний рік роботи понад встановлений цим пунктом стаж, але не вище 75 процентів заробітку, а громадянам, які відпрацювали за списком № 1, чоловіки - 10 років і більше, жінки - 7 років 6 місяців і більше - не вище 85 процентів заробітку, у разі призначення пенсії на умовах частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Відповідно до Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення стажу роботи має пільговий характер.

Пункт 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» визначає особливі норми та умови пенсійного забезпечення громадянам, які постраждали від Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до абзацу другого частини першої статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за кожний повний рік страхового стажу понад 35 років чоловікам і 30 років жінкам пенсія за віком збільшується на 1 відсоток розміру пенсії, обчисленої відповідно до статті 27 цього Закону, але не більш як на 1 відсоток мінімального розміру пенсії за віком, передбаченого абзацом першим цієї частини.

Наявний в особи понаднормовий страховий стаж не може бути обмежений.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, ця розрахункова величина має пільговий характер і визначена в пункті 2 статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» як сума заробітку за кожний рік роботи понад установлений цим пунктом стаж роботи.

Суд прийшов до висновку, що перерахунок пенсії має здійснюватися за кожний повний рік стажу роботи понад установлений мінімальний трудовий стаж для призначення пенсії (15 років для жінок) шляхом збільшення пенсії на 1 відсоток заробітку за рік.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом України у постановах від 06 лютого 2018 року у справі №560/675/17, 24 липня 2018 року у справі №347/581/17, від 07 лютого 2019 року у справі №712/2147/17.

Суд не приймає до уваги доводи відповідача про відсутність підстав для застосування до пенсійного забезпечення позивача частини другої статті 56 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», оскільки, як встановлено судом, позивач є особою, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи (категорія 2).

Відповідно до частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» у разі обчислення пенсії відповідно до частини другої статті 27 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» за бажанням того, хто звернувся за пенсією, середньомісячний фактичний заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, порядок обчислення заробітку має пільговий характер та визначений в частині другій статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Відповідно до частини першої статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30 червня 2000 року незалежно від перерв.

Оскільки для громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, період за який враховується заробітна плата для обчислення пенсії має пільговий характер і визначений в частині другій статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», заробіток для обчислення пенсії може визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Таким чином, особам, яким призначена пенсія на підставі Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи», заробітна плата для обчислення пенсії, формула якої встановлена частиною другою статті 40 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», повинна визначатися за будь-які 12 місяців підряд роботи на територіях радіоактивного забруднення.

Вказана правова позиція також викладена в постанові Верховного Суду України від 25 вересня 2018 року у справі №185/3101/17.

Крім того, суд звертає увагу, що чинним законодавством не передбачений обов`язок встановлення інвалідності, пов`язаної з ліквідацією наслідків аварії на Чорнобильській АЕС органами МСЕК для проведення перерахунку пенсії.

Щодо підстави для відмови позивачу у здійсненні перерахунку - зазначений умовний розрахунок пенсії, з якого відповідач зробив висновок про недоцільність перерахунку, оскільки розмір пенсії підлягатиме зменшенню, то суд зазначає, що суб`єкт владних повноважень не може на власний розсуд втручатись у реалізацію особою свого права на пенсійне забезпечення та впливати на його волевиявлення з мотивів доцільності або недоцільності вчинення певних дій.

У разі подання особою, яка має на це право, заяви з клопотанням або вимогою про вчинення на її користь перерахунку або інших дій, які пенсійний орган повинен розглянути/вирішити/вчинити (по суті), орган влади не має права відмовляти, керуючись при цьому мотивами доцільності або недоцільності.

Якщо суб`єкт владних повноважень вважає вимоги особи такими, що задоволенню не підлягають, він повинен навести чіткі, визначені законодавством підстави для відмови у задоволенні вимог та прийняти рішення про відмову, а не посилатись на будь-які оціночні судження або розрахунки, викладаючи свої висновки у формі роз`яснення чи рекомендацій.

З урахуванням викладеного та з метою ефективного захисту порушеного права позивача, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог стосовно визнання протиправним та скасування рішення відповідача щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на території зони відчуження в липні 1987 року згідно архівної довідки №16-15/84 від 05.07.2022, виданої Ладижинською міською радою Вінницької області, відповідно до вимог пд. 4 п. 3 постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 та частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку відповідно до вимог пункту 2 статті 56 та ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, як наслідок, необхідність зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на території зони відчуження в липні 1987 року згідно архівної довідки №16-15/84 від 05.07.2022, виданої Ладижинською міською радою Вінницької області, відповідно до вимог пд. 4 п. 3 постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 та частини другої статті 57 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку відповідно до вимог пункту 2 статті 56 та ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.08.2022 та з урахуванням проведених виплат.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з частиною першою статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

На думку суду, відповідачем не доведено правомірність своєї поведінки з урахуванням вимог, встановлених частиною другою статті 19 Конституції України та частиною другою статті 2 КАС України, а тому, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, адміністративний позов підлягає задоволенню.

Згідно з частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на території зони відчуження в липні 1987 року згідно архівної довідки №16-15/84 від 05.07.2022, виданої Ладижинською міською радою Вінницької області, відповідно до вимог пп. 4 п. 3 постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 та частини другої статті 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку відповідно до вимог пункту 2 статті 56 та ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області здійснити перерахунок та виплату пенсії з визначенням середньомісячного фактичного заробітку для обчислення пенсії за роботу на території зони відчуження в липні 1987 року згідно архівної довідки №16-15/84 від 05.07.2022, виданої Ладижинською міською радою Вінницької області, відповідно до вимог пп. 4 п. 3 постанови КМУ №1210 від 23.11.2011 та частини другої статті 57 Закону України «Про статус i соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та, із збільшенням пенсії на один процент заробітку за кожен рік роботи понад 15 років, але не вище 75 процентів заробітку відповідно до вимог пункту 2 статті 56 та ч. 2 ст. 57 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 01.08.2022 та з урахуванням проведених виплат.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області понесені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.

Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_2 );

Відповідач: Головне управління Пенсійного фонду України у Вінницькій області (вул. Хмельницьке шосе, 7, м. Вінниця, 21036, ).

Суддя Віятик Наталія Володимирівна