Справа № 361/11035/21
Суддя: Дутчак І. М.
Дата ухвалення: 2022-10-19 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

провадження № 2-а/361/99/22
РІШЕННЯ

Іменем України

19 жовтня 2022 року м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого-судді Дутчака І.М.,
за участю секретаря Панек А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до інспектора сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Хмельницького РВП ГУ НП в Хмельницькій області старшого лейтенанта Мули Максима Дмитровича скасування постанови в справі про притягнення до адміністративної відповідальності,

в с т а н о в и в :

У грудні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, у якому просив скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 853775 від 12 грудня 2021 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Хмельницького РВП ГУ НП в Хмельницькій області старшим лейтенантом (далі інспектор поліції) Мулом Максимом Дмитровичем, про притягнення його (позивача) до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

В обґрунтування позову зазначав, що 12 грудня 2021 року, рухаючись на транспортному засобі марки Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 , на ділянці автодороги М30 (321 км), він був зупинений інспектором поліції Мулом М.Д., при перевірці документів був звинувачений у тому, що в нього відсутній поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, у зв`язку з чим його притягнуто до адміністративної відповідальності за порушення підпункту ґп. 2.1 Правил дорожнього руху України (далі ПДР України) та винесено постанову серії БАА № 853775.

Із даною постановою він не згоден, оскільки він є учасником бойових дій, про що він повідомляв інспектора поліції ОСОБА_2 та відповідно до п. 13.1 ст. 13 Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів звільнений від даного зобов`язання. Своєї вини у вчиненні адміністративного правопорушення не визнає, посилаючись на те, що Рішенням Конституційного суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 надано офіційне тлумачення положень п. 13.1 ст. 13 Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, де роз`яснено зміст поняття належність транспортних засобів учасникам бойових дій, а саме: транспортні засоби, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими володіють не тільки на праві власності, а й на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди, тощо). Вказував на те, що транспортний засіб марки Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 , належить іншій особі, однак при собі він мав свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, тому керував цим транспортним засобом на законній підставі та для його користуванням, враховуючи, що він є учасником бойових дій, закон не зобов`язує мати поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з`явився, його представник адвокат Маковій В.В. подав до суду заяву, у якій просив суд розглянути справи за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують та просив суд їх задовольнити.

Відповідач інспектор поліції Мула М.Д., будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій просив здійснювати розгляд справи за його відсутності на підставі наявних у справі матеріалів.

Відповідно до ч. 1 ст. 205 КАС України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи, за умови що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що 12 грудня 2021 року інспектором поліції Мулою М.Д. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення у справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАА № 853775, якою позивача ОСОБА_1 за вчинення ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КУпАП, притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Із даної постанови вбачається, що 12 грудня 2021 року ОСОБА_1 на автомобільній дорозі М30 (321 км) керував транспортним засобом марки Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 , без поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, чим порушив вимоги підпункту ґп. 2.1 ПДР України, за що передбачена відповідальність ч. 1 ст. 126 КУпАП.

Позивач ОСОБА_1 , вважаючи постанову серії БАА № 853775 від 12 грудня 2021 року незаконною, звернувся до суду з цим позовом.

Згідно із ч. 1 ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права.

За змістом ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень. У справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди, перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, з використанням повноважень з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дій).

Відповідно до ч. 1 ст. 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Згідно із ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У ч. 1 ст. 3 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що у своїй діяльності поліція керується Конституцією України, міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цим та іншими законами України, актами Президента України та постановами Верховної Ради України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, актами Кабінету Міністрів України, а також виданими відповідно до них актами Міністерства внутрішніх справ України, іншими нормативно-правовими актами.

За змістом п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 18 Закону України Про Національну поліцію поліцейський зобов`язаний неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У п. п. 1-6 ч. 1 ст. 32 Закону України Про Національну поліцію передбачено, що поліцейський має право вимагати в особи пред`явлення нею документів, що посвідчують особу, та/або документів, що підтверджують відповідне право особи, у таких випадках: 1) якщо особа володіє зовнішніми ознаками, схожими на зовнішні ознаки особи, яка перебуває в розшуку, або безвісно зниклої особи; 2) якщо існує достатньо підстав вважати, що особа вчинила або має намір вчинити правопорушення; 3) якщо особа перебуває на території чи об`єкті із спеціальним режимом або в місці здійснення спеціального поліцейського контролю; 4) якщо в особи є зброя, боєприпаси, наркотичні засоби та інші речі, обіг яких обмежений або заборонений, або для зберігання, використання чи перевезення яких потрібен дозвіл, якщо встановити такі права іншим чином неможливо; 5) якщо особа перебуває в місці вчинення правопорушення або дорожньо-транспортної пригоди, іншої надзвичайної події; 6) якщо зовнішні ознаки особи чи транспортного засобу або дії особи дають достатні підстави вважати, що особа причетна до вчинення правопорушення, транспортний засіб може бути знаряддям чи об`єктом вчинення правопорушення.

Відповідно до норми ч. 1 ст. 126 КУпАП керування транспортним засобом особою, яка не має при собі або не пред`явила для перевірки посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційного документа на транспортний засіб, а у випадках, передбачених законодавством, ліцензійної картки на транспортний засіб, а також поліса (договору) обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (страхового сертифіката Зелена картка), тягне за собою накладення штрафу від двадцяти п`яти до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно із підпунктом ґп. 2.1 ПДР України водій механічного транспортного засобу повинен мати при собі чинний страховий поліс (страховий сертифікат Зелена картка) про укладення договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів або чинний внутрішній електронний договір зазначеного виду обов`язкового страхування у візуальній формі страхового поліса (на електронному або паперовому носії), відомості про який підтверджуються інформацією, що міститься в єдиній централізованій базі даних, оператором якої є Моторне (транспортне) страхове бюро України. Водії, які відповідно до законодавства звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів на території України, повинні мати при собі відповідні підтвердні документи (посвідчення).

Відповідно до п. 13.1. ст. 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів особи з інвалідністю внаслідок війни, що визначені законом, які особисто керують належними їм транспортними засобами, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Позивач ОСОБА_1 є учасником бойових дій, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_2 .

У Рішенні Конституційного Суду України від 23 грудня 2014 року № 7-рп/2014 у справі № 1-6/2014 роз`яснено, що в аспекті конституційного звернення положення пункту 13.1 статті 13 Закону України Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 1 липня 2004 року № 1961-IV зі змінами необхідно розуміти так, що транспортними засобами, які належать учасникам бойових дій, інвалідам війни та інвалідам І групи, є такі наземні транспортні засоби, якими зазначені особи володіють як на праві власності, так і на будь-якій іншій правовій підставі (договір підряду, оренди тощо).

За змістом п. 2.2. ПДР України власник транспортного засобу, а також особа, яка використовує такий транспортний засіб на законних підставах, можуть передавати керування транспортним засобом іншій особі, що має при собі посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії.

Власник транспортного засобу може передавати такий засіб у користування іншій особі, що має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, передавши їй реєстраційний документ на цей транспортний засіб.

Враховуючи вище наведене та те, що позивач ОСОБА_1 на момент зупинки транспортного засобу марки Ford Fusion, реєстраційний номер НОМЕР_1 , мав при собі свідоцтво про реєстрацію цього транспортного засобу, яке пред`явлено ним інспектору поліції Мулі М.Д., суд дійшов висновку, що позивач керував цим транспортним засобом на законній підставі.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Обов`язок щодо збирання доказів покладається на осіб, уповноважених на складання протоколів про адміністративні правопорушення, визначених статтею 255 цього Кодексу.

За змістом ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Виходячи з наведеного, саме суб`єкт владних повноважень зобов`язаний довести, що він діяв у межах, установлених законом, відповідно до повноважень та у спосіб, що визначені законом.

Відповідач у справі інспектор поліції Мула М.Д., будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, відзив та будь-яких заперечень на позов чи доказів на спростування заявлених позовних вимог до суду не подавав.

Відповідно до ч. 3 ст. 62 Конституції України усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачяться на її користь.

Враховуючи вище викладене, суд дійшов висновку, що постанова серії БАА № 853775 від 12 грудня 2021 року, винесена інспектором поліції Мулою М.Д., про притягнення позивача ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн., винесена з порушенням норм закону, будь-яких доказів, які підтверджують правомірність прийнятого рішення відповідачем до суду не надано та доводи позивача не спростовано.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП провадження в справі про адміністративне правопорушення не може бути розпочато, а розпочате підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення.

Згідно із нормою п. 3 ч. 3 ст. 286 КАС України передбачено вичерпний перелік рішень які має право прийняти місцевий загальний суд як адміністративний за наслідками розгляду справи з приводу рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності, а саме: 1) залишити рішення суб`єкта владних повноважень без змін, а позовну заяву без задоволення; 2) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи); 3) скасувати рішення суб`єкта владних повноважень і закрити справу про адміністративне правопорушення; 4) змінити захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку, що оскаржувана постанова про адміністративне правопорушення серії БАА № 853775 від 12 грудня 2021 рокупідлягає скасуванню, а провадження у справі закриттю.

Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов ОСОБА_1 про скасування постанови в справі про адміністративне правопорушення ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню, оскільки правомірність притягнення його до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП у виді штрафу в розмірі 425 грн. відповідачем у суді не доведена, тому справа про адміністративне правопорушення стосовно ОСОБА_1 підлягає закриттю.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 2, 9, 72, 73, 77, 90, 205, 242 246, 286 КАС України, суд

у х в а л и в :

Позов задовольнити.

Скасувати постанову в справі про адміністративне правопорушення серії БАА № 853775 від 12 грудня 2021 року, винесену інспектором сектору реагування патрульної поліції ВП № 3 Хмельницького РВП ГУ НП в Хмельницькій області старшим лейтенантом Мулом Максимом Дмитровичем про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 126 КУпАП та накладення адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 425 грн.

Закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 за ознаками правопорушення, передбаченого ч. 1. ст. 126 КУпАП.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Дутчак І. М.