Справа № 420/11133/22
Суддя: Потоцька Н.В.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Потоцької Н.В.

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження (в порядку ст. 262 КАС України) адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішень та карток відмови,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» до Одеської митниці в якому позивач просить:

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000168 від 11.02.2022 року.

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року.

- визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2022/000203 від 18.02.2022 року.

- визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000160/2 від 18.02.2022 року.

- стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» судові витрати у розмірі 27 775,11 грн (двадцять сім тисяч сімсот сімдесят п`ять тисяч 11 копійок), в тому числі:судовий збір у розмірі 7775,11 грн., витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 20 000 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що В обґрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що на підтвердження заявленої митної вартості товару за першим методом за ціною договору до митного оформлення було надано достатньо доказів. Проте, Одеською митницею винесена картка відмови у прийнятті митної декларації та прийнято рішення про коригування митної вартості товарів, яким митну вартість товарів визначено за другорядним методом. На переконання позивача умови оплати визначені зовнішньоекономічним контрактом, оплата за товар здійснена у повному обсязі, розбіжності у числових значеннях митної вартості відсутні. Підстави для коригування митної вартості відсутні. Позивач вважає прийняті відповідачем рішення безпідставними та такими, що порушують порядок визначення митної вартості, встановлений МК України. З огляду на що, оскаржувані рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

Позивач, вважаючи прийняті відповідачем Рішення про коригування митної вартості товарів та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформлені випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення протиправними звернувся до суду.

Процесуальні дії

Ухвалою суду від 29.08.2022 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами в порядку ст. 262 КАС України.

Документ в електронному вигляді «Адміністративний позов» від 12.08.22 по справі №420/11133/22 було надіслано одержувачу Одеська митниця в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 12.08.22 11:04

Документ в електронному вигляді «Ухвала про відкриття спрощеного позовного провадження» від 29.08.22 по справі №420/11133/22 було надіслано одержувачу Одеська митниця в його електронний кабінет.

Документ доставлено до електронного кабінету: 30.08.22 15:34

02.09.2022 року до суду за вхід. №ЕС/3517/22 від представника позивача надійшли додаткові докази.

Станом на дату розгляду справи відзив від відповідача не надходив.

ОБСТАВИНИ СПРАВИ ВСТАНОВЛЕНІ СУДОМ.

10.10.2019 року між SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD та ТОВ «МПК ТАЕРС» укладено контракт №YS20191010, відповідно до якого продавець - SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD зобов`язується поставити на користь покупця ТОВ «МПК ТАЕРС» товар шини.

Відповідно до додаткової угоди №3 від 03.06.2020 року до Контракту №YS20191010 викладено п.4.1 в новій редакції:

Пунктом 4.1 вказаного контракту визначено, що умови поставки згідно Інкотермс 2010 визначаються в Специфікаціях до кожної партії товару.

Умови оплати товару передбачені розділом 5 вказаного контракту, зокрема, визначено, що оплата за цим Контрактом здійснюються в доларах США. Платежі за продукцію здійснюються покупцем банківським переказом відповідно до платіжних реквізитів, зазначених у Статті 16 цього Контракту. Передоплата партії продукції, що поставляється за цим Контрактом, здійснюється покупцем, частинами. Витрати, пов`язані з оформленням продукції на території країни Продавця несе Продавець. Поза територією країни продавця, несе покупець.

Додатковою угодою № 2 від 16.05.2020 року до контракту №YS20191010 від 10.10.2019 року п.6.2. контракту викладений у наступній редакції: «виробництво продукції запускається продавцем з моменту прибуття передоплати на рахунок продавця. Доставка продукції здійснюється продавцем одразу після оплати повної суми контракту. Продукція повинна бути виготовлена та підготовлена до відправки покупцеві протягом не більше 25 днів з дати надходження передоплати на рахунок продавця. За згодою сторін товар може бути виготовлений та відправлений покупцеві без здійснення повної оплати суми. В такому разі оплата здійснюється покупцем не пізніше прибуття товару до порту призначення»

З метою митного оформлення товарів шини пневматичні, гумові, нові, для автобусів і вантажних автомобілів позивач, керуючись ч.1 ст.49, ч.2 ст.53 МК України, подав до відповідача митні декларації та документи, що підтверджують митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Позивачем подані до митного органу наступні митні декларації:

1. № UA500020/2022/004440 від 11.02.2022 року та визначена ціна товару 71 502,00 дол. США.

Умови поставки даної партії товару Інкотермс CFR визначені у наступних документах: Специфікації №1 від 05.11.2021 року до інвойсу № YS20191010J-1 від 05.11.2021 року, інвойсі № YS20191010J-1 від 05.11.2021 року, митній декларації країни відправлення №00091724 від 05.11.2021 року, митній декларації країни відправлення №00092257 від 05.11.2021 року.

За комерційним інвойсом №YS20191010J-1 від 05.11.2021 року до контракту №YS20191010 від 10.10.2019 року здійснено замовлення товару, а саме: 320 шин по 102,00 доларів США за штуку на 32640,00 доларів США та 286 шин по 117,00 доларів США за штуку на 33462,00 доларів США, загальна сума 71502,00 доларів США з яких 5400,00 доларів США фрахт (умови поставки CFR).

Загальна вартість товару за умовами поставки CFR з урахуванням витрат на транспортування складає:

71 502 дол. США ( 66 102 дол. США (ціна товару, розрахована за умовами поставки FOB) + 5 400 дол. США (витрати на морський фрахт).

Числові дані за комерційною пропозицією від 04.11.2021 року до контракту №YS20191010 від 10.10.2019 року відповідають даним за комерційним інвойсом №YS20191010J-1 від 5.11.2021 року.

На виконання умов зазначеного контракту здійснено поставку партії товару: шини пневматичні, гумові, нові, для автобусів і вантажних автомобілів.

На підтвердження митної вартості та методу її визначення за ціною договору позивачем подані наступні документи:

1. Сертифікат відповідності від 10.02.2022 року.

2.Пакувальний лист від 05.11.2021 року.

3.Комерційний інвойс №YS20191010J-1 від 05.11.2021 року.

4.Коносамент ONEYTA1PWA085700 від 16.11.2021 року.

5.Сертифікат про походження товару №21C3705B0073/00513 від 05.11.2021 року.

6. Митна декларація №UA500020/2022/004406 від 10.02.2022 року.

7. Картка відмови №UA500020/2022/000164 від 10.02.2022 року.

8. Комерційна пропозиція від 04.11.2021 року.

9.Банківський платіжний документ від 29.12.2021 року.

10.Прайс - лист від 05.11.2021 року.

11.Експертний висновок №20-02/02-2022 від 01.02.2022 року.

12. Додаткова угода №1 від 11.04.2020 року.

13. Специфікація №1 від 05.11.2021 року.

14. Додаткова угода №2 від 16.05.2020 року.

15. Додаткова угода №3 від 03.06.2020 року.

16. Додаткова угода №4 від 18.04.2021 року.

17. Контракт №YS20191010 від 10.10.2019 року.

18. Сертифікат від 10.02.2022 року.

19. Лист №0511 від 05.11.2022 року.

20. Митна декларація країни відправлення №00091724 від 05.11.2021 року.

21. Митна декларація країни відправлення №00092257 від 05.11.2021 року.

22. Митна декларація UA500020/2022/004440 від 11.02.2022 року

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) відповідно до п. 5.3 контракту передплата за поставлений товар здійснюється частинами; проте ні в інвойсі та інших супровідних документах не зазначено інформацію про умови оплати за товар (передплата/післяплата). Таким чином, у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар;

2) згідно п.4.1 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2020 №3 умови поставки визначаються в специфікаціях до кожної партії товару. Відповідно до наданої специфікації від 19.04.2021 №1 товар поставляється на умовах поставки FOB. Проте в наданій до митного оформлення ЕМД товар поставляється на умовах CFR.

3)у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставкт CFR;

4) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 05.11.2021 №№00091724;00092257, в пакувальному листіф, який не містить ані номера, ані дати створення, зазначено номер коносаменту від 16.11.2021 №ONEYTA1PWA085700, якого станом на 05.11.2021 ще не існувало.

5) відповідно до наданої до митного оформлення рахунку- фактури (інвойсу) поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались.

6) у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставкт CFR. Крім того не зазначено період, на який дійсна дана пропозиція.

Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) специфікації, каталоги виробника товару; 3) банківські платіжні документи (у разі наявності). 4) переклад копії митної декларації країни відправлення завіреної належним чином. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

11.02.2022 року декларантом шляхом використання інформаційних технологій надано лист ТОВ «ВІЗДОМ» №19 від 11.02.2022, у якому сказано, про відмову надання додаткових пояснень та документів стосовно митного оформлення декларації UA500020/2022/004440 від 11.02.2022.

За результатами розгляду поданих документів, Одеською митницею прийнята картка відмови у митному оформлені в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000168 від 11.02.2022 року та рішення про коригування митної вартості №UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року.

2. № UA500020/2022/005227 від 18.02.2022 р. та визначена ціна товару 35 820,00 дол. США.

Умови поставки даної партії товару Інкотермс CFR визначені у наступних документах: Специфікації №1 від 30.11.2021 року до інвойсу № YS20191010J-3 від 30.11.2021 року, інвойсі № YS20191010J-3 від 30.11.2021 року, митній декларації країни відправлення №00097377 від 01.12.2021 року, митній декларації країни відправлення №00097595 від 01.12.2021 року, митній декларації країни відправлення №00097597 від 01.12.2021 року.

За комерційним інвойсом №YS20191010J-3 від 30.11.2021 року до контракту №YS20191010 від 10.10.2019 року здійснено замовлення товару, а саме: 160 шин по 102,00 доларів США за штуку на 16320,00 доларів США та 160 шин по 105,00 доларів США за штуку на 16800,00 доларів США, загальна сума 35820,00 доларів США з яких 2700,00 доларів США фрахт (умови поставки CFR).

Загальна вартість товару за умовами поставки CFR з урахуванням витрат на транспортування складає:

35 820 дол. США ( 33120 дол. США (ціна товару, розрахована за умовами поставки FOB) + 2 700 дол. США (витрати на морський фрахт).

Числові дані за комерційною пропозицією від 29.11.2021 року до контракту №YS20191010 від 10.10.2019 року відповідають даним за комерційним інвойсом №YS20191010J-3 від 30.11.2021 року.

На виконання умов зазначеного контракту здійснено поставку партії товару: шини пневматичні, гумові, нові, для автобусів і вантажних автомобілів.

На підтвердження митної вартості та методу її визначення за ціною договору позивачем подані наступні документи:

1. Сертифікат відповідності від 17.02.2022 року.

2. Пакувальний лист від 30.11.2021 року.

3. Інвойс №YS20191010J-3 від 30.11.2021 року.

4. Коносамент ZIMUQIN5601290 від 05.12.2021 року.

5. Сертифікат про походження товару №21C3705B0073/00545 від 30.11.2021 року.

6. Комерційна пропозиція від 29.11.2021 року

7. Банківський платіжний документ від 14.02.2022 р.

8. Прайс-лист від 30.11.2021 року.

9. Експертний висновок №20-55/02-2022 від 17.02.2022 року.

10. Додаткова угода №1 від 11.04.2020 року.

11. Специфікація №1 від 30.11.2021 року.

12. Додаткова угода №2 від 16.05.2020 року.

13. Додаткова угода №3 від 03.06.2020 року.

14. Додаткова угода №4 від 18.04.2021 року.

15. Контракт №YS20191010 від 10.10.2019 року.

16. Сертифікат від 17.02.2022 року.

17. Лист №3011 від 30.11.2021 року.

18. Копія митної декларації країни відправлення №00097377 від 01.12.2021 року.

19. Копія митної декларації країни відправлення №00097595 від 01.12.2021 року.

20. Копія митної декларації країни відправлення №00097597 від 01.12.2021 року.

21. Митна декларація №UA500020/2022/005227 від 18.02.2022 року.

Під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості митним органом встановлено, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів, а саме:

1) у наданому до митного оформлення прайс-лист не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару.

2) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 01.12.2021 №00097377; від 01.12.2021 №00097595; від 01.12.2021 №00097597в інвойсі від 30.11.2021 №YS20191010J-3, в пакувальному листі від 30.11.2021 №б/н зазначено номер коносаменту ZIMUQIN5601290 від 05.12.2021, якого станом на 20.10.2021 ще не існувало.

3) відповідно до наданої до митного оформлення специфікації поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались.

Відповідно до частини 3 статті 53 МКУ, декларанту було запропоновано протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) специфікації, каталоги виробника товару; 3) банківські платіжні документи (у разі наявності). 4) переклад копії митної декларації країни відправлення завіреної належним чином. У відповідності до частини 6 статті 53 МКУ декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

18.02.2022 року листом отримувача ТОВ МКП Таерс №1802/03від 18.02.2022, у якому висловлені пояснення стосовно документів митного оформлення та висловлене прохання визнати митну вартість товарів за ціною договору, а також отримано лист декларанта ТОВ «ВІЗДОМ» №21 від 18.02.2022, у якому сказано, про відмову надання додаткових пояснень та документів стосовно митного оформлення декларації UA500020/2022/005227 від 18.02.2022.

За результатами розгляду поданих документів, Одеською митницею прийнята прийнята картка відмови у митному оформлені в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA500020/2022/000203 від 18.02.2022 року та рішення про коригування митної вартості №UA500020/2022/000160/2 від 18.02.2022 року.

РЕЛЕВАНТНІ ДЖЕРЕЛА ПРАВА ТА ВИСНОВКИ СУДУ.

У ч. 2 ст. 19 Конституції України згадано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

При цьому, у ч.1 ст.68 Конституції України також згадано, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Отже, усі без виключення суб`єкти права на території України зобов`язані дотримуватись існуючого у Державі правового порядку, а суб`єкти владних повноважень (органи публічної адміністрації) додатково обтяжені ще й обов`язком виконувати доведені законом завдання виключно за наявності приводів та способом, чітко обумовленими законом.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до ст. 49 Митного кодексу України, (далі МКУ), митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з ч.1 ст.52 МКУ, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VІІІ цього Кодексу та цією главою.

За приписами ч.2 ст.52 МКУ, декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

З огляду на ч.1 ст.53 МКУ, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.

Згідно з ч.1 ст.54 МКУ, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється органом доходів і зборів під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.4 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;

У відповідності до ч.5 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345 - 354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до органів доходів і зборів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.

Згідно з ч.6 ст.54 МКУ, орган доходів і зборів може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.

Відповідно до ч.1 ст.55 МКУ, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до ст.57 МКУ, визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: за ціною договору щодо ідентичних товарів; за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; на основі віднімання вартості; на основі додавання вартості (обчислена вартість); резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції).

Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу.

Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.

У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 (визначення митної вартості за ціною договору щодо ідентичних товарів) і 60 (визначення митної вартості за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів) Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 (визначення митної вартості на основі віднімання вартості) Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 (визначення митної вартості товарів на основі додавання вартості (обчислена вартість) Кодексу.

При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.

Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи.

У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.58 МКУ, основний метод визначення митної вартості не застосовується, якщо використані декларантом відомості не підтверджені документально або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.

Відповідно до ч.2 ст.53 Митного кодексу України документами, які підтверджують митну вартість товарів, є:

1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості;

2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності;

3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу);

4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару;

5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару;

6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів;

7) копія імпортної ліцензії, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню;

8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.

Відповідно до ч.3 ст.53 Митного кодексу України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи:

1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається;

2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом);

3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту);

4) виписку з бухгалтерської документації;

5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів;

6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару;

7) копію митної декларації країни відправлення;

8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Перевіряючи правильність висновків митного органу, судом встановлено наступне.

Відповідач, в оскаржуваних рішеннях зазначив, що:

- в рішенні про коригування митної вартості №UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року:

1) відповідно до п. 5.3 контракту передплата за поставлений товар здійснюється частинами; проте ні в інвойсі та інших супровідних документах не зазначено інформацію про умови оплати за товар (передплата/післяплата). Таким чином, у наданих до митного оформлення документах відсутні точні відомості про умови здійснення оплати за товар;

2) згідно п.4.1 Доповнення до зовнішньоекономічного договору (контракту) від 03.06.2020 №3 умови поставки визначаються в специфікаціях до кожної партії товару. Відповідно до наданої специфікації від 19.04.2021 №1 товар поставляється на умовах поставки FOB. Проте в наданій до митного оформлення ЕМД товар поставляється на умовах CFR.

3)у наданому до митного оформлення прайс-листі зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставкт CFR;

4) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 05.11.2021 №№00091724;00092257, в пакувальному листіф, який не містить ані номера, ані дати створення, зазначено номер коносаменту від 16.11.2021 №ONEYTA1PWA085700, якого станом на 05.11.2021 ще не існувало.

5) відповідно до наданої до митного оформлення рахунку- фактури (інвойсу) поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались.

6) у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставкт CFR. Крім того не зазначено період, на який дійсна дана пропозиція.

- в рішенні про коригування митної вартості №UA500020/2022/000160/2 від 18.02.2022 року:

1) у наданому до митного оформлення прайс-лист не містить умов поставки товарів, відповідно до яких зазначена ціна товару.

2) у наданих копіях митних декларацій країни відправлення від 01.12.2021 №00097377; від 01.12.2021 №00097595; від 01.12.2021 №00097597в інвойсі від 30.11.2021 №YS20191010J-3, в пакувальному листі від 30.11.2021 №б/н зазначено номер коносаменту ZIMUQIN5601290 від 05.12.2021, якого станом на 20.10.2021 ще не існувало.

3) відповідно до наданої до митного оформлення специфікації поставка товару здійснюється на умовах CFR ODESSA. Документи, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати до митного оформлення не надавались.

Відповідно до п. 5.3 контракту YS20191010 від 10.10.2019 року, укладеного між ТОВ «МПК ТАЕРС» та SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD оплата за товар здійснюється частинами.

Додатковою угодою № 2 від 16.05.2020 року до контракту №YS20191010 від 10.10.2019 року п.6.2. контракту викладений у наступній редакції: «виробництво продукції запускається продавцем з моменту прибуття передоплати на рахунок продавця. Доставка продукції здійснюється продавцем одразу після оплати повної суми контракту. Продукція повинна бути виготовлена та підготовлена до відправки покупцеві протягом не більше 25 днів з дати надходження передоплати на рахунок продавця. За згодою сторін товар може бути виготовлений та відправлений покупцеві без здійснення повної оплати суми. В такому разі оплата здійснюється покупцем не пізніше прибуття товару до порту призначення».

Однак, в оскаржуваному рішенні відповідачем зауважено, що ні в інвойсі, ні в інших супровідних документах не зазначено інформацію про умови оплати за товар (передплата/післяплата).

Суд зазначає, що відсутність в поданих декларантом документах відомостей щодо умови оплати за товар (термінів оплати), не підтверджує неможливість визнання задекларованої митної вартості за ціною договору, та не може бути обґрунтуванням для прийняття рішення про коригування митної вартості. Дана обставина сама по собі не є доказом, що обґрунтовує митну вартість товару. Тобто, термін оплати за товар не впливає на визначення митної вартості товару.

Також, суд вважає безпідставним зауваження митного органу, що у наданих до митного оформлення прайс-листах, специфікаціях зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданих ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR, адже відповідно до змісту «Інкотермс 2010» - CFR (cost and Freight) - «Вартість і фрахт» означає, що продавець поставляє товар на борт судна або надає поставлений таким чином товар. При цьому, продавець зобов`язаний укласти договір та оплатити всі витрати та фрахт, необхідні для доставки товару до вказаного порту призначення.

Враховуючи вказані положення, у розумінні «Інкотермс 2010» термін «Фрахт» включає в себе всі витрати, які необхідні для доставки товару до порту призначення, в тому числі витрати на упаковку та пакування, по навантаженню товару на борт судна, перевезення товару до порту призначення та будь-які збори в зв`язку з вивантаженням товару у порту призначення, які покладаються на продавця.

Умови поставки FOB (… named port of shipment) англ. Free On Board, або Франко борт (… назва порту відвантаження) термін Інкотермс 2010, який означає, що продавець виконав постачання, коли товар перейшов через поручні судна в названому порту відвантаження. Це означає, що з цього моменту усі витрати і ризики чи втрати ушкодження товару повинен нести покупець. За умовами терміна FOB на продавця покладається обов`язок з митного очищення товару для експорту. Цей термін може застосовуватися тільки під час перевезення товару морським чи внутрішнім водним транспортом. Продавець за умовами поставки FOB зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту, переходу товару через поручні судна в названому порту відвантаження. Ціна FОВ (FОВ ргісе) означає, що контрактна (інвойсна або митна) ціна за товар включає в себе суму вартості самого товару, експортного митного оформлення цього товару з оплатою експортних мит і інших зборів, а також вартості доставки в порт відвантаження і завантаження вантажу на борт судна без вартості перевезення (фрахту) в порт призначення.

Як вбачається з наявних в матеріалах справи документів, зокрема Специфікації №1 від 05.11.2021 до інвойсу №YS20191010J-1 від 05.11.2021 року та Специфікації №1 від 30.11.2021 до інвойсу №YS20191010J-3 від 30.11.2021 року останні містять інформацію щодо вартості товару розрахованої за умовами поставки FOB та інформацію щодо витрат на транспортування за умовами поставки CFR (фрахт) (5400 та 2700 дол. США відповідно).

Відповідно до митної декларації № UA500020/2022/004440 від 11.02.2022 року та №UA500020/2022/005227 від 18.02.2022 року умови поставки даної партії товару зазначені CFR.

Тобто, надані позивачем до розмитнення документи підтверджують поставку товару на умовах CFR, тобто зі сплатою фрахту, яких у Специфікації №1 від 05.11.2021 до інвойсу №YS20191010J-1 від 05.11.2021 року та Специфікації №1 від 30.11.2021 до інвойсу №YS20191010J-3 від 30.11.2021 року зазначений в розмірі 5400 та 2700 дол. США відповідно.

Суд зазначає, що відповідачем не вказано яке саме зазначення в прайс-листі ціни на умовах поставки FOB, а в поданій ЕМД на умовах поставки CFR впливає на неможливість визначення митної вартості товару з урахуванням того, що надані документи містили відомості щодо вартості товару окремо за умовами FОВ, та відомості щодо ціни фрахту на цей товар за умовами CFR.

Щодо не надання до митного оформлення документів, що підтверджують вартість фрахту та транспортні витрати суд зазначає, що поставка на умовах CIF Інкотермс («вартість, страхування, фрахт») передбачає обов`язок продавця оплатити фрахт та витрати, необхідні для доставки товару в порт призначення, застрахувати товар, здійснити пакування товару, за винятком випадків, коли в певній галузі торгівлі зазвичай здійснюється перевезення такого виду товару без упаковки.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п. 6 ч. 2 ст. 53 МК України).

Як вже зазначено судом поставки товару здійснювалась на умовах CFR.

Отже, оплата фрахту була обов`язком постачальника товару і врахована постачальником у ціну товару, тому всі витрати на доставку товару покладені на постачальника такого товару. Тобто додаткові витрати товариство не понесло.

В свою чергу, зазначене свідчить, що документи, що підтверджують вартість перевезення оцінюваних товарів не можуть бути у позивача, адже оплата фрахту не є його обов`язком, оскільки здійснюється постачальником такого товару.

Безпідставними суд вважає зауваження митного органу відносно того, що у наданій до митного оформлення комерційній пропозиції зазначено ціни на умовах поставки FOB, а відповідно до поданої ЕМД товари постачаються на умовах поставки CFR та не зазначення періоду, на який дійсна дана пропозиція.

Суд звертає увагу, що ціна товару у прайс-листах та у комерційних пропозиціях розрахована продавцем за умовами поставки FOB, а в інвойсах та специфікаціях №1 до інвойсів до загальної ціни додані витрати на транспортування за умовами поставки CFR.

Таким чином, доводи митного органу про наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах не знаходять свого підтвердження. Суд погоджується із позивачем, що надані до митного оформлення товару документи дозволяли визначити складові митної вартості імпортованого товару та їх числові значення.

Щодо зазначення у супровідних документах номеру коносаменту, якого ще не існувало (рішення №UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року та рішення №UA500020/2022/000160/2 від 18.02.2022 року)

Рішення №UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначає, що у наданих до митного оформлення документах зазначений документ - коносамент від 16.11.2021 року, якого на дату оформлення документів не існувало.

Слід зауважити, що в інвойсі, митній декларації країни відправлення, пакувальному листі зазначається номер та дата бронювання місця на судні.

Номер бронювання місця на судні (букінг) вказується й безпосередньо у коносаменті №ONEYTA1PWA085700 від 29.10.2021 року в графі «Booking No» («бронювання») TA1PWA085700

Рішення №UA500020/2022/000160/2 від 18.02.2022 року

В оскаржуваному рішенні відповідач зазначає, що у наданих до митного оформлення документах зазначений документ - коносамент від 05.12.2021 року, якого на дату оформлення документів не існувало. Номер бронювання місця на судні (букінг) вказаний безпосередньо у коносаменті №ZIMUQIN5601290 від 05.12.2021 року в графі «Booking No» («бронювання») ZIMUQIN5601290 та є ідентичним зазначеному номеру бронювання у митних деклараціях країни відправлення.

Таким чином, позивачем подані коносаменти, які підтверджують факт морського перевезення товарів, щодо яких здійснювалось митне оформлення. Зі змісту митних декларацій країни відправлення, пакувальних листів, інвойсів, поданих разом з митними декларціями, вбачається, що товар, його вага та кількість, номери контейнерів співпадають, тобто оцінюваний товар можливо ідентифікувати з відповідною поставкою, а підстави для сумніву у достовірності числових значень складових митної вартості товару відсутні.

«<…>на момент оформлення митної декларації країни відправлення коносамент ще не існував, суди попередніх інстанцій встановили, що на митній декларації країни відправлення № 00093668 відсутня дата (20.09.2017 - «дата подання декларації»). Крім того, у графі «номер букінгу (коносаменту)» зазначений номер букінгу («booking note» (дозволяє резервувати (бронювати) місце на судні)), який співпадає з номером коносаменту, який безпідставно не взятий до уваги митним органом при прийнятті оскаржуваного рішення» (Висновок ВС, викладений у рішенні від 22.04.2019 року по справі №815/6242/17, у рішенні від 06.09.2019 року по справі № 815/2501/18).

Окрім того, відповідно до ст. 134 КТМ України, коносамент є документом, який підтверджує зміст та укладання договору морського перевезення.

Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів (п.6 ч.2 ст.53 МК України).

Крім того відповідач у рішеннях про коригування митної вартості товарів № UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року. та №UA500020/2022/000160/2 від 18.02.2022 року сам зазначає: «Митниця не наполягає на несправжності поданих документів…».

Слід також зазначити, що після коригування митної вартості товару Одеська митниця випустила його у вільний обіг, що підтверджується митною декларацією №UA500020/2022/004560 від 11.02.2022 р. та №UA500020/2022/005326 від 18.02.2022 р.

Отже, висновки митного органу про те, що «коносамент ще не існував» жодним чином не впливають дійсність документу, числове значення заявленої митної вартості товарів та не може свідчити про заниження позивачем митної вартості товарів.

Щодо не зазначення періоду дії комерційної пропозиції. Ціни вказані на умовах поставки FOB (рішення №UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року)

Згідно з п 4.1. контракту YS20191010 від 10.10.2019 року, укладеного між ТОВ «МПК ТАЕРС» та SHANDONG YONGSHENG RUBBER GROUP CO., LTD умови поставки згідно Інкотермс 2010 визначаються у Специфікації до кожної партії товару .

Ціна товару у прайс-листі від 05.11.2021 року, інвойсі № YS20191010J-1 від 05.11.2021 року, специфікації №1 від 05.11.2021 року до інвойсу № YS20191010J-1 від 05.11.2021 року, спочатку розрахована продавцем за умовами поставки FOB, а до загальної ціни додані витрати на транспортування за умовами поставки CFR.

При ціна товару, що визначена у комерційній пропозиції розрахована за умовами поставки FOB без урахування витрат на транспортування за умовами поставки CFR.

Отже, числові значення митної вартості у комерційній пропозиції та інших документах не містять розбіжностей.

Окрім того, комерційна пропозиція не є документом, який підтверджує митну вартість товарів ( ч.3 ст.53 МК України).

Комерційна пропозиція є лише пропозицією щодо вартості товару, а його конкретна ціна, порядок її сплати визначаються сторонами та обумовлюються відповідним контрактом, інвойсом.

Таким чином, розбіжності у числових значеннях митної вартості відсутні.

Оцінюючи надані декларантом до митного оформлення документи та додаткові пояснення на підтвердження заявленої митної вартості товару суд робить висновок, що такі документи є достатніми для підтвердження заявленої товариством митної вартості декларованого товару за основним методом.

Суд, також, не може погодитися із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки відповідачем не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.

Митний орган в оскаржуваному рішенні не навів жодних пояснень чи розрахунків щодо здійснених коригувань, а також детальної інформації про товари, які було використано в якості джерела інформації, про числові значення митної вартості таких товарів, умови поставки, країну походження, фактурну вартість, діапазон декларованих цін за ідентичні чи подібні товари тощо. Тому зазначення лише номеру та дати митної декларації, яка була взята за основу для визначення митної вартості оцінюваних товарів, без будь-якого обґрунтування її вибору, без пояснення критеріїв відбору, а також докладної інформації щодо номенклатури, характеристик товару, умов поставки тощо не підтверджує обґрунтованість визначеної відповідачем митної вартості товару та свідчить про безпідставність оскарженого рішення.

З огляду на вищевикладене, суд робить висновок, що встановлені відповідачем недоліки щодо розбіжностей у документах, що були надані позивачем є безпідставними та, відповідно, рішення про коригування митної вартості, що прийняті на підставі встановлених відповідачем розбіжностей та картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення є таким, що належать до скасування.

Щодо витрат на правничу допомогу.

Частинами 1, 2 ст.132 КАС України передбачено, що судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч. 11 ст. 139 КАС України судові витрати третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, стягуються на її користь зі сторони, визначеної відповідно до вимог цієї статті, залежно від того, заперечувала чи підтримувала така особа заявлені позовні вимоги.

Згідно ч.1 ст.143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Частиною 1 ст. 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Згідно із п.3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Згідно із ч.ч. 6, 7 ст. 134 КАС України у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

При цьому, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

При вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд враховує:

1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи;

2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, у тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес;

3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо;

4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Зазначене відповідає алгоритму дій викладеному в постанові Великої Палати Верховного Суду від 4 червня 2019 року у справі № 9901/350/18

Положеннями ч.3-5 ст.143 КАС України передбачено, що якщо сторона з поважних причин не може до закінчення судових дебатів у справі подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше п`ятнадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог. У випадку, передбаченому частиною третьою цієї статті, суд виносить додаткове рішення в порядку, визначеному статтею 252 цього Кодексу.

Представником позивача заявлено розмір правничої допомоги 20000 грн та на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу разом з заявою не надано документів.

В свою чергу, суд зазначає, що вирішуючи питання про визначення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, суд має враховувати складність справи, час витрачений адвокатом на виконання робіт, обсяг наданих послуг та ціну позову, чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору.

Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат, про що зазначено в постанові Верховного Суду від 23.05.2018 року по справі №61-3416св18.

В постанові від 24.01.2019 року по справі №910/15944/17 Верховний Суд зауважив, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.

Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що розмір понесених позивачем витрат на правничу допомогу адвоката у розмірі 5000,00 грн є обґрунтованим та пропорційною до предмета спору та складності справи.

Згідно ч.2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень полягає в тому, що рішення повинно бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення, на оцінці всіх фактів та обставин, що мають значення. В рішенні №37801/97 від 1 липня 2003 р. по справі Суомінен проти Фінляндії Європейський суд вказав, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень, а в рішенні від 10 лютого 2010 р. у справі Серявін та інші проти України Європейський суд відзначив, що у рішеннях судів та органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. В рішенні від 27 вересня 2010 р. по справі Гірвісаарі проти Фінляндії Європейський суд зазначив, що призначення обґрунтованого рішення полягає в тому, щоб продемонструвати сторонам, що вони були почуті.

Сутність принципу правової визначеності Європейський суд визначив як забезпечення передбачуваності ситуації та правовідносин у сферах, що регулюються, цей принцип не дозволяє державі посилатись на відсутність певного правового акта, який визначає механізм реалізації прав і свобод громадян, закріплених у конституційних та інших актах. На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (Лелас проти Хорватії і Тошкуце та інші проти Румунії) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах (Онер`їлдіз проти Туреччини).

Згідно статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (право на ефективний засіб юридичного захисту) кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект. Тобто ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, бути адекватним наявним обставинам.

Частиною 1 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст.77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідачем не викладено аргументів та не надано доказів на противагу позиції позивача, не доведено, що митна вартість задекларованого товару не могла бути визнана за ціною договору (за основним методом).

З урахуванням того, що судом встановлено протиправність оскаржуваного рішення, то належним і ефективним способом захисту порушеного права позивача є саме скасування рішення суб`єкта владних повноважень як необґрунтованого, а тому позов ТОВ «Інверт-Сервіс» підлягає задоволенню у повному обсязі.

Відповідно до ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем за подання до суду даного позову сплачено 10256,11 грн. судового збору згідно платіжних доручень №3039 від 10.08.2022 року, №3040 від 10.08.2022 року та №3086 від 22.08.2022 року.

Зважаючи на вищевикладене, суд дійшов висновку про стягнення з Одеської митниці за рахунок бюджетних асигнувань Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» судового збору у розмірі 10256,11 грн.

Керуючись ст.ст. 2-9, 12, 72, 77, 90, 139, 246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» до Одеської митниці про визнання протиправним та скасування рішень та карток відмови задовольнити повністю.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500020/2022/000168 від 11.02.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів UA500020/2022/000138/2 від 11.02.2022 року.

Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці №UA500020/2022/000203 від 18.02.2022 року.

Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів №UA500020/2022/000160/2 від 18.02.2022 року.

Стягнути з Одеської митниці на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» судові витрати у розмірі 15256,11 грн (дванадцять тисяч сімсот сімдесят п`ять тисяч 11 копійок), в тому числі:судовий збір у розмірі 10256,11 грн., сплаченого відповідно до платіжних доручень №3039 від 10.08.2022 року, №3040 від 10.08.2022 року та №3086 від 22.08.2022 року, витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 5000 грн.

Рішення суду набирає законної сили, відповідно ст.255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в порядку та у строки, встановлені ст.295, ст.297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Товариство з обмеженою відповідальністю «МПК ТАЕРС» (адреса: 03045, м. Київ, Столичне шосе, буд 98, , ел. пошта , тел. 11)

Одеська митниця як відокремленого підрозділу Державної митної служби України (адреса: 65078, м. Одеса, вул. Лип Івана та Юрія, 21А, , телефон: , електронна пошта: )

Головуючий суддя Н.В. Потоцька