Справа № 580/1941/22
Суддя: Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2022 року справа № 580/1941/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Кульчицького С. О.,

за участю: секретаря судового засідання Сачинської В. С.,

представника позивачів Цибаня В. І. (за посвідченням),

представника позивача Управління охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації Сухового М. О. (за довіреністю),

представника відповідача Панченка В. В. (за самопредставництвом),

представника третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство "Надія" Березяк В. А. (за ордером),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду адміністративну справу за позовом Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України та Управління охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації до Черкаської міської ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство "Надія" про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України та Управління охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації з позовом до Черкаської міської ради (далі відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство "Надія", в якому просить:

- визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», у частині віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території багатоквартирної забудови.

- зобов`язати відповідача внести зміни до Генерального плану м. Черкаси в частині віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території рекреаційного призначення.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 затверджено містобудівну документацію Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація), розроблену ТОВ Інститут Харківпроект. Згідно з містобудівною документацією Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація) земельну ділянку площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024 з цільовим призначенням землі рекреації, віднесено до території багатоквартирної забудови та змінено її площу до 0,6200 га. Разом з тим, вказана земельна ділянка знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення - Городище Замкова гора та у межах заповідної території Черкаські берегові схили. Відтак, в ході прийняття вказаного рішення відповідачем допущено ряд порушень, а саме не проведено громадські слухання та стратегічну екологічну оцінку проекту містобудівної документації, змінено цільове призначення вказаної земельної ділянки. Крім того, прийняттю оскаржуваного рішення передувало затвердження історико-архітектурного опорного плану м. Черкаси та погодження генерального плану у Мінкультури або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини та Мінрегіоном, чого відповідачем зроблено не було. За вказаних обставин позивач вважає оскаржуване рішення протиправним в частині віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території багатоквартирної забудови та просить його скасувати.

Ухвалою від 13.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у даній справі.

Відповідач проти позовних вимог заперечив, надавши до суду відзив на позовну заяву в якому вказав, що містобудівна документація «Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій, а також вимогам завдання з розроблення містобудівної документації. Щодо екологічної стратегічної оцінки зазначив, що всі стадії розроблення містобудівної документації «Внесення до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» здійснено та її подано на затвердження до введення в дію Закону України Про стратегічну екологічну оцінку, тому норми даного Закону не підлягають застосуванню. Доводи позивача про зменшення площі земель рекреаційного призначення вважає необґрунтованими, оскільки відповідно до експертного звіту щодо розгляду містобудівної документації заплановано збільшення площі зелених насаджень з 141,3 га до 218,2 га. Щодо порушення проведення громадських слухань відповідач зазначив про їх відсутність. Разом з тим, вказав про необґрунтованість доводів позивача про відсутність історико-архітектурного опорного плану м. Черкаси, оскільки у висновку державної експертизи № 00-0238-11, виданого Державним підприємством «Спеціалізована Державна експертна організація - Центральна служба Української Державної будівельної експертизи» (ДП «Укрдержекспертиза») зазначено, що при рішенні генерального плану був використаний «Історико-архітектурний опорний план та зони охорони пам`яток м. Черкаси в межах міста 19-початку 20ст. (між бульв. Т. Шевченка- вул. Іль`їна)» (Центр пам`яткознавства). Так, в складі Генерального плану м. Черкаси наявна «Схема обмежень обумовлених історико-архітектурним опорним планом». За вказаних обставин вважає, що при прийнятті оскаржуваного рішення жодних порушень не допущено. За вказаних обставин просив у задоволенні даного адміністративного позову відмовити.

Ухвалою від 16.06.2022 відмовлено у задоволенні клопотання Черкаської міської ради про закриття провадження у даній адміністративній справі.

Ухвалою від 16.06.2022 залучено до участі у адміністративній справі №580/1941/22 в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство Надія.

04.07.2022 від третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство Надія на адресу суду надійшли письмові пояснення в яких вказано, що проект містобудівної документації Внесення змін до генерального плану міста Черкаси реалізація) розглянуто архітектурно-містобудівною радою при управлінні планування та архітектури департаменту архітектури та містобудування Черкаської міської. При розробці змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація) враховано державні інтереси, визначені у листі управління містобудування та архітектури Черкаської обласної державної адміністрації №01-01-24/1029 та Головного управління Держгеокадастру у Черкаській області №313-23-0.2-786/2-17. У додатку до Експертного звіту від 28.08.2018 №1356/е/18 наявна інформація про звернення Департаментом архітектури та містобудування Черкаської міської ради до директора Департаменту культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації з метою узгодження проекту містобудівної документації в частині, що стосується історико-культурної спадщини, однак станом на 28.08.2018 відповіді щодо погодження чи зауваження до проекту змін генерального плану не надано. Згідно рішень Черкаської міської ради від 02.03.2017 №2-1787 та №2-2007 від 24.05.2017 до складу погоджувальної комісії із вирішення спірних питань до проекту містобудівної документації Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація) включено представника державного органу Управління культури та взаємозв`язків з громадськістю Черкаської обласної державної адміністрації, який приймав участь у засіданні комісії 12.06.2017. Відтак, безпідставним є твердження, що до Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації не надходило проекту містобудівної документації для погодження. Таким чином, оскільки розробником містобудівної документації виконали всі вимоги щодо погодження цієї документації, але відповіді від суб`єкта владних повноважень отримано

06.07.2022 на адресу суду від Управління охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації надійшли пояснення в яких зазначено, що земельна ділянка з кадастровим номером :03:027:0024 за адресою вул. Гагаріна, 60, Черкаси знаходиться в межах пам`яток археології місцевого значення та у межах заповідної території. Віднесення вказаної земельної ділянки до категорії багатоквартирної житлової забудови, встановлене містобудівною документацією Генеральним планом міста Черкаси, погодженого рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 суперечать вимогам Постанови Кабінету Міністрів України №92 Про внесення змін до Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць. З 01 січня 2019 року за умови відсутності затвердженого в установленому порядку історико-архітектурного опорного плану будь-яке будівництво, реконструкція та капітальний ремонт в історичних населених місцях, у тому числі в тих, в яких визначені історичні ареали, є неможливою. Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази визначення відповідачем даних історичних ареалів.

Усною ухвалою від 06.07.2022, занесеною до протоколу підготовчого засідання, продовжено термін підготовчого провадження у справі на 30 днів.

Ухвалою від 18.07.2022 зупинено провадження в адміністративній справі №580/1941/22 до часу повернення матеріалів даної справи до Черкаського окружного адміністративного суду з Шостого апеляційного адміністративного суду.

Усною ухвалою від 06.10.2022, занесеною до протоколу підготовчого засідання, поновлено провадження у даній справі.

Усною ухвалою від 17.10.2022, занесеною до протоколу підготовчого засідання, закрито стадію підготовчого провадження та призначено справу до судового розгляду по суті.

У своїх письмових поясненнях від 02.11.2022 заступник керівника Черкаської окружної прокуратури зазначив, що земельна ділянка знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення - Городище «Замкова гора», взятої на державний облік рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 26.06.1990 №116, охоронний №2217 та у межах заповідної території «Черкаські берегові схили», оголошеної рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 29.03.1991 №64. Отже, вона належить до земель історико-культурного призначення, а тому будь які рішення органу місцевого самоврядування щодо неї, без погодження органу охорони культурної спадщини який є безпосередньо учасником правовідносин порушують його права.

У судове засідання, призначене на 10 год 00 хв 12 грудня 2022 року прибули сторони.

Представник позивача Заступник керівника Черкаської окружної прокуратури у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі.

Представник Управління охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації вказав, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі.

Представник відповідача проти позовних вимог заперечив з підстав, викладених у відзиві на позовну заяву.

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача приватне підприємство "Надія" вважає позов необґрунтованим та таким, що задоволенню не підлягає.

Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши подані суду письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому процесі всіх обставин справи в їх сукупності, суд зазначає про таке.

Земельна ділянка площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси знаходиться в межах пам`ятки археології місцевого значення - Городище Замкова гора, взятої на державний облік рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 26.06.1990 №116, охоронний №2217 та у межах заповідної території Черкаські берегові схили, оголошеної рішенням виконавчого комітету Черкаської обласної ради народних депутатів від 29.03.1991 №64.

Постановою Кабінету Міністрів України від 26.07.2001 №878 до Списку по Черкаській області включені наступні історично населені місця: міста Черкаси, Городище, Звенигородка, Золотоноша, Кам`янка, Канів, Корсунь-Шевченківський, Сміла, Тальне, Умань, Чигирин та смт. Лисянка і Стеблів.

Рішенням Черкаської міської ради від 04.10.2007 №4-59 Про надання приватному підприємству Агропром-1992 земельної ділянки в оренду по вул. Гагаріна, 60 затверджено проект відведення земельної ділянки, площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024 та надано її в оренду строком на 49 років під розміщення та подальшу експлуатацію готельно-туристично-рекреаційного центру за рахунок земель Черкаської міської ради за умови відшкодування збитків, які можуть бути заподіяні під час будівництва. Відповідно до вказаного рішення за основним цільовим призначенням земельну ділянку віднесено до земель рекреаційною призначення.

На підставі рішення міської ради від 04.10.2007 №4-59 між ПМ Агропром-1992 та Черкаською міською радою 13.11.2007 укладено договір оренди землі, який зареєстровано в Черкаській регіональній філії ДП Центр ДЗК при Держкомземі України від 18.12.2007 №79.

Відповідно до Генерального плану міста, затвердженого рішенням сесії Черкаської міської ради від 29.12.2011 №3-505 на земельній ділянці площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024 передбачено розміщення частини зелених насаджень загального користування (61%) та готелю (39%).

Відповідно до плану зонування території міста Черкаси, затвердженого рішенням Черкаської міської ради від 04.12.2014 №2-513, вищезазначена земельна ділянка по вул. Гагаріна, 60 належить до частини перспективної рекреаційної зони озеленених територій загального користування Р-Зп (61%) та перспективної ділової зони Г-1п (39%).

Проект відведення земельної ділянки по вул. Гагаріна, 60 отримав позитивні висновки Черкаською міського управління земельних ресурсів від 16.12.2004 №5278-25, управління містобудування та архітектури від 09.12.2004 №2255, відділу екології та раціонального природокористування виконавчого комітету Черкаської міської ради від 08.12.2004 №420, Державного управління охорони навколишнього природного середовища в Черкаській області від 12.04.2007 №134, Черкаської міської СЕС від 04.12.2004 №528, археологічної інспекції Черкаської обласної державної адміністрації.

Проект відведення земельної ділянки погоджено висновком Служби охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 14.12.2006 №1721. Згідно вказаного висновку обов`язковими умовами його погодження є: 1) проведення рятівних археологічних досліджень в межах всієї земельної ділянки; 2) у разі виявлення археологічних об`єктів, які підлягають музеєфікації, проведення її за рахунок замовника будівельних робіт та включення їх до комплексу, який проектується збудувати; 3) будівництво археологічного музею в складі зазначеного комплексу.

Проект відведення земельної ділянки отримав позитивний висновок державної експертизи землевпорядної документації № 2239 від 02.07.2007.

Згідно пункту 1, 2 рішення Черкаської міської ради від 28.07.2016 №2-871 Про внесення змін до рішення Черкаської міської ради від 04.10.2007 №4-59 Про надання ПГІ Агропром-1992 земельної ділянки в оренду по вул. Гагаріна, 60 (в частині надання згоди на передачу земельної ділянки в суборенду) на земельну ділянку площею 0,5431 га зареєстровано право комунальної власності за територіальною громадою міста Черкаси та надано згоду на передачу земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024 в суборенду.

Відповідно до даних з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно 02.07.2018 між ПП Агропром-1992 та ПП Надія укладено договір суборенди на земельну ділянку площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 23.07.2018 за № 27146354, строк дії договору суборенди до 31.12.2056.

Рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 затверджено містобудівну документацію Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація), розроблену ТОВ Інститут Харківгіроект.

Згідно з містобудівною документацією Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація), затвердженою рішенням Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 земельну ділянку площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024 з цільовим призначенням землі рекреації віднесено до території багатоквартирної забудови та змінено площу до 0,6200 га (арк. 102-103 т. 2).

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №580/7276/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022 визнано протиправною бездіяльність виконавчого комітету Черкаської міської ради у не здійсненні замовлення з розроблення історико-архітектурного опорного плану міста Черкаси та зобов`язано виконавчий комітет Черкаської міської ради вжити заходи щодо замовлення розроблення у складі генерального плану історико-архітектурного опорного плану міста Черкаси та затвердження науково-проектної документації щодо визначення меж і режимів використання історичних ареалів населених місць міста Черкаси.

Вважаючи вказане рішення у частині віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території багатоквартирної забудови протиправним, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає про таке.

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Законом, який встановлює правові та організаційні основи містобудівної діяльності і спрямований на забезпечення сталого розвитку територій з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів є Закон України Про регулювання містобудівної діяльності від 17.02.2011 №3038-VI (далі Закон №3038-VI).

Пунктами 4 та 5 частини першої статті 2 Закону №3038-VI визначено, що планування і забудова територій - це діяльність державних органів, органів місцевого самоврядування, юридичних та фізичних осіб, яка передбачає, зокрема, взаємоузгодження державних, громадських та приватних інтересів під час планування і забудови територій; визначення і раціональне взаємне розташування зон житлової та громадської забудови, виробничих, рекреаційних, природоохоронних, оздоровчих, історико-культурних та інших зон і об`єктів.

Частиною першою статті 17 Закону №3038-VI передбачено, що генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Містобудівна документація - це затверджені текстові та графічні матеріали з питань регулювання планування, забудови та іншого використання територій (пункт 7 частини першої статті 1 Закону № №3038-VI).

Частиною третьою статті 17 Закону №3038-VI встановлено, що для населених пунктів, занесених до Списку історичних населених місць України, до яких віднесено, зокрема, м. Черкаси, в межах визначених історичних ареалів у складі генерального плану населеного пункту визначаються режими регулювання забудови та розробляється історико-архітектурний опорний план, в якому зазначається інформація про об`єкти культурної спадщини.

Згідно із частиною четвертою статті 17 Закону №3038-VI склад, зміст та порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері містобудування.

Зміни до генерального плану населеного пункту можуть вноситися не частіше, ніж один раз на п`ять років.

Такі зміни вносяться органом місцевого самоврядування, який затверджував генеральний план населеного пункту. Питання про дострокове внесення змін до генерального плану населеного пункту може порушуватися за результатами містобудівного моніторингу перед відповідною сільською, селищною, міською радою відповідною місцевою державною адміністрацією.

На виконання частини четвертої статті 17 Закону №3038-VI наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 02.06.2011 №64 затверджено Порядок розроблення історико-архітектурного опорного плану населеного пункту (далі - Порядок № 64), згідно із яким історико-архітектурний опорний план - це науково-проектна документація, яка розробляється у складі генеральних планів історичних населених місць.

Пунктом 1.4 Порядку №64 визначено, що історико-архітектурний опорний план погоджується та затверджується у складі містобудівної документації згідно із Законом №3038-VI.

Історико-архітектурний опорний план підлягає коригуванню у разі отримання нових даних за результатами містобудівних, історико-архітектурних та археологічних досліджень.

Внесення змін до історико-архітектурного опорного плану відбувається відповідно до Закону №3038-VI ( пункт 1.5 Порядку №64 ).

Історико-архітектурний опорний план розробляється на замовлення виконавчих органів місцевого самоврядування суб`єктами господарювання, спеціалізованими у сфері вивчення, охорони і використання культурної спадщини, які мають у своєму складі архітектора, що має кваліфікаційний сертифікат (пункт 2.1 Порядок № 64).

Згідно із пунктом 1.7 Порядку №64 склад, зміст історико-архітектурного опорного плану визначаються державними будівельними нормами (ДБН).

сторико-архітектурний опорний план розробляється під керівництвом головного архітектора проекту, який має кваліфікаційний сертифікат, на паперових та електронних носіях із застосуванням геоінформаційних технологій у єдиній системі класифікації та кодування містобудівної діяльності з урахуванням наявних офіційних документів і даних, одержаних під час натурних обстежень і спеціальних досліджень, відповідно до ДБН Б.2.2.-3:2012 Склад та зміст історико-архітектурного опорного плану населеного пункту (пункт 2.2 Порядку № 64)

Правові, організаційні, соціальні та економічні відносини у сфері охорони культурної спадщини з метою її збереження, використання об`єктів культурної спадщини у суспільному житті, захисту традиційного характеру середовища в інтересах нинішнього і майбутніх поколінь регулює Закон України від 08.06.2020 №1805-III Про охорону культурної спадщини (далі - Закон №1805-III).

Частиною другою статті 24 Закону №1805-III передбачено, що режими використання пам`яток встановлює центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері охорони культурної спадщини щодо пам`яток національного значення; орган виконавчої влади Автономної Республіки Крим, обласні, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації щодо пам`яток місцевого значення.

Положеннями пункту 12 частини другої статті 5 Закону №1805-III до повноважень центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини, належить визначення меж територій пам`яток національного значення та затвердження їх зон охорони, охоронюваних археологічних територій, історичних ареалів населених місць.

Згідно з частиною першою статті 32 Закону №1805-III з метою захисту традиційного характеру середовища окремих пам`яток, їх комплексів (ансамблів), історико-культурних заповідників, історико-культурних заповідних територій навколо них мають встановлюватися зони охорони пам`яток: охоронні зони, зони регулювання забудови, зони охоронюваного ландшафту, зони охорони археологічного культурного шару.

Межі та режими використання зон охорони пам`яток визначаються відповідною науково-проектною документацією і затверджуються відповідним органом охорони культурної спадщини.

Порядок визначення та затвердження меж і режимів використання зон охорони пам`яток та внесення змін до них встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Зони охорони пам`яток - це науково-проектна документація регулятивно-охоронного характеру, яка розробляється на основі історико-архітектурного опорного плану та історико-архітектурної інвентаризації забудови, з урахуванням інших матеріалів досліджень культурної спадщини населеного місця (стаття 1 Закону № 1805-III).

Згідно із частиною третьою статті 32 Закону №1805-III з метою захисту традиційного характеру середовища населених місць вони заносяться до Списку історичних населених місць України.

Список історичних населених місць України за поданням центрального органу виконавчої влади у сфері охорони культурної спадщини затверджується Кабінетом Міністрів України.

Межі та режими використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на територіях історичних ареалів населених місць визначаються у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, відповідною науково-проектною документацією, яка затверджується центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини.

Відповідно до статті 32 Закону №1805-III постановою Кабінету Міністрів України від 13.03.2002 №318 «Про затвердження Порядку визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць» затверджено Порядок визначення меж та режимів використання історичних ареалів населених місць, обмеження господарської діяльності на території історичних ареалів населених місць, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України (далі - Порядок №318), пунктом 4 якого визначено, що відповідальними за визначення меж і режимів використання історичних ареалів є Мінкультури та уповноважені ним органи охорони культурної спадщини.

Згідно пункту 11 Порядку №318 частина територій історичних реалів, а само території пам`яток та їх охоронних зон, території заповідників, охоронювані археологічні території, належать до території історико-культурного призначення.

Пунктом 16 Порядку №318 передбачено, що для кожного історичного реалу визначаються режим використання та конкретні обмеження господарської діяльності на його території, які встановлюються правилами охорони та використання історичних ареалів населених місць. Правила охорони та використання історичних ареалів населених місць повинні враховуватися під час розроблення місцевих містобудівних програм, містобудівної документації.

Розроблення містобудівної документації є першочерговим для міст, що включені до Списку історичних населених місць України, затвердженого кабінетом Міністрів України.

Для зазначених міст місцеві містобудівні програми, містобудівна документація затверджуються відповідними радами за погодженням з Мінкультури або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини та Мінрегіоном.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №92 внесені зміни до пунктів 8, 9 Порядку №318 та визначено, що проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об?ємно-просторових характеристик) у межах історичних ареалів населених місць розробляється з врахуванням вимог затвердженого в установленому законом порядку історико-архітектурного опорного плану.

У разі не затвердження історико-архітектурного опорного плану населеного місця, що внесене до Списку історичних населених місць України, проектна документація на нове будівництво, реконструкцію та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об?ємно-просторових характеристик) у межах історичного ареалу розробляється з урахуванням вимог історико-містобудівного обгрунтування, порядок розроблення якого визначається наказом Мінкультури та Мінрегіону (установлено, що вимоги, зазначені в абзаці застосовуються до 01.01.2019).

З урахуванням внесених законодавчих змін, з 01.01.2019 за умови відсутності історико-архітектурного опорного плану будь-яке нове будівництво, реконструкція та капітальний ремонт (крім реконструкції та капітального ремонту квартир чи окремих приміщень, які здійснюються без зміни об?ємно-просторових характеристик) в історичних населених місцях, у тому числі в тих, де визначені історичні ареали, є неможливим, протиправним, незаконним.

Наказом Мінрегіонбуду України від 11.06.2008 №249 затверджено ДБН Б.2.2-2-2008 (чинні з 01.01.2009 та, в подальшому, замінені на ДСТУ Б 2.2-10:2016) Склад, зміст, порядок розроблення, погодження та затвердження науково-проектної документації щодо визначення меж та режимів використання зон охорони пам`яток архітектури та містобудування, згідно з якими відповідальними за визначення меж та режимів використання зон охорони пам`яток архітектури та містобудування є спеціально уповноважений центральний орган виконавчої влади з питань містобудування і архітектури і центральний орган виконавчої влади в сфері охорони культурної спадщини (підпункт 1.12. пункту 1).

Науково-проектна документація щодо визначення меж і режимів використання зон охорони пам`яток архітектури та містобудування використовується при формуванні вихідних даних для проектування; при розробленні проектної документації (підпункти 3.4, 3.5 пункту 3 чинного ДСТУ Б 2.2-10:2016 ).

Зони охорони пам`ятки (пам`яток) розробляються з використанням матеріалів Історико-архітектурного опорного плану населеного місця та Історико-архітектурної інвентаризації забудови давньої частини міста (селища, села), а також інших матеріалів досліджень культурної спадщини населеного місця, містобудівної документації.

Основою щодо розроблення або коригування зон охорони пам`яток архітектури та містобудування є матеріали історико-архітектурного опорного плану (підпункт 3.1 пункту 3 чинного ДСТУ Б 2.2-10:2016).

Аналіз наведених норм права свідчить про те, що межі історичних ареалів визначаються спеціальною науково-проектною документацією під час розроблення історико-архітектурних опорних планів цих населених місць. Визначені науково-проектною документацією межі історичних ареалів погоджуються відповідним органом місцевого самоврядування та затверджуються Мінкультури.

З викладеного слідує, що межі і режими використання зон охорони пам`яток історичних ареалів можуть застосовуватись лише у випадку їх затвердження центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони культурної спадщини.

Суд встановив, що Черкаською міською радою 29.12.2011 ухвалено рішення №3-505 про затвердження Генерального плану міста Черкаси, і відповідно до позитивного висновку державної експертизи №00-0238-11, виданого Державним підприємством Спеціалізована Державна експертна організація - Центральна служба Української Державної будівельної експертизи (ДП Укрдержекспертиза) Генеральний план м. Черкаси рекомендується до затвердження в установленому законодавством порядку та у самому висновку зазначено, що при рішенні генерального плану був використаний Історико-архітектурний опорний план та зони оборони пам`яток м. Черкаси в межах міста 19- початку 20 ст. (між бульв. Т. Шевченка- вул. Іль`їна) (Центр пам`яткознавства).

Разом з тим, у складі Генерального плану м. Черкаси наявна Схема обмежень обумовлених історико-архітектурним опорним планом.

Згідно з експертним звітом щодо розгляду містобудівної документації від 28.08.2018 №1356/е/18 Державного підприємства Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» встановлено, що зазначена містобудівна документація відповідає законодавству, будівельним нормам, державним стандартам і правилам, рішенням органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування з питань планування і забудови територій, а також вимогам завдання з розроблення містобудівної документації.

З листа Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 06.04.2021 №02/01-03-13/304/02/01-03-13/7551, наданого на запит Черкаської окружної прокуратури від 25.03.2021 № 145-205 вбачається, що історико-архітектурний опорний план м. Черкаси не затверджений.

Суд погоджується з доводами відповідача про наявність історико-архітектурного опорного плану м. Черкаси, однак в матеріалах справи відсутні докази його затвердження у Мінкультури або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини та Мінрегіоном.

Вказані обставини в ході розгляду справи не спростовані.

З викладеного слідує, що наявний Історико-архітектурний опорний план та зони оборони пам`яток м. Черкаси в межах міста 19 - початку 20 ст. (між бульв. Т. Шевченка- вул. Іль`їна) (Центр пам`яткознавства) не затверджений у встановленому порядку.

Відтак, суд дійшов висновку про те, що при прийнятті оскаржуваного рішення наявний наявний Історико-архітектурний опорний план та зони оборони пам`яток м. Черкаси в межах міста 19 - початку 20 ст. (між бульв. Т. Шевченка- вул. Іль`їна) (Центр пам`яткознавства) не підлягав застосуванню до його затвердження Мінкультури або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини та Мінрегіоном.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 30 листопада 2022 року у справі №240/9838/20 .

При цьому, внесення змін до генерального плану як основного виду містобудівної документації потребує дотримання відповідних строків та процедури, визначеної Законом №3038-VI шляхом внесення відповідних змін до нього, з огляду на те, що історико-архітектурний опорний план як науково-проектна документація розробляється у складі генеральних планів історичних населених місць, яка відповідачем не дотримана.

Відтак, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог у цій частині.

Разом з тим, рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 08.12.2021 у справі №580/7276/21, залишеним без змін постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 14.09.2022 встановлено бездіяльність виконавчого комітету Черкаської міської ради щодо невжиття заходів, спрямованих на розроблення та затвердження історико-архітектурного опорного плану м. Черкаси.

Посилання відповідача на інший суб`єктний склад у даному рішенні не спростовує зроблених судом висновків.

Незважаючи на те, що землі, на яких розміщені об`єкти культурної спадщини являються землями історико-культурного призначення і згідно діючого законодавства віднесені до особливо цінних земель держави та носять особливий характер використання, мають певні обмеження, розробником проекту містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану м. Черкаси (Актуалізація)» на картографічних матеріалах щодо земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024 з цільовим призначенням - землі рекреації не встановлено жодних обмежень у використанні територій розміщення об`єктів культурної спадщини та їх охоронних зон.

Відтак, без затвердження історико-архітектурного опорного плану віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території багатоквартирної забудови є протиправним.

Разом з тим, в матеріалах справи відсутні докази погодження з Мінкультури або уповноваженими ним органами охорони культурної спадщини та Мінрегіоном містобудівної документації Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація).

Щодо екологічної стратегічної оцінки, суд зазначає таке.

Відповідно до частини четвертої статті 2 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» містобудівна документація підлягає стратегічній екологічній оцінці в порядку, встановленому Законом України «Про стратегічну екологічну оцінку». Розділ «Охорона навколишнього природного середовища», що розробляється у складі проекту містобудівної документації, одночасно є звітом про стратегічну екологічну оцінку, який має відповідати вимогам Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку».

Отже, здійснення стратегічної екологічної оцінки містобудівної документації є обов`язковим. При цьому, екологічній оцінці підлягає вже розроблений проект містобудівної документації і це має значення саме на стадії затвердження відповідного проекту.

Судом встановлено, що стратегічна екологічна оцінка містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» не здійснена.

Доводи відповідача про відсутність підстав для застосування Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку» до спірних правовідносин суд вважає необґрунтованими, виходячи з наступного.

У разі подання містобудівної документації на затвердження до 12.10.2018, вимоги Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку» не застосовувались, а подання таких проектів після 12.10.2018 вимагало дотримання вимог вказаного Закону.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 15.07.2021 у справі №K/9901/14758/20.

З матеріалів справи вбачається, що рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» прийнято після 12.10.2018, а тому вимагало дотримання вимог Закону України «Про стратегічну екологічну оцінку».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач порушив вимоги зазначеного Закону.

Відтак, доводи позивача в цій частині суд вважає обґрунтованими.

Щодо проведення громадських слухань, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень частин першої та другої статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» громадським слуханням підлягають розроблені в установленому порядку проекти містобудівної документації на місцевому рівні: генеральні плани населених пунктів, плани зонування територій, детальні плани територій. Затвердження на місцевому рівні містобудівної документації, зазначеної у частині першій цієї статті, без проведення громадських слухань щодо проектів такої документації забороняється.

Необхідність проведення громадського обговорення передбачено також пунктом 17 «Порядку проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25.05.2011 N555 (далі - Порядок №555), відповідно до якого затвердження містобудівної документації без проведення громадського обговорення проектів такої документації забороняється. Матеріали щодо розгляду пропозицій громадськості є невід`ємною складовою зазначеної документації.

За змістом пунктів 4, 8, 10 Порядку №555 проведення громадських слухань щодо врахування громадських інтересів під час розроблення проектів містобудівної документації на місцевому рівні виконавчі органи сільських, селищних, міських рад оприлюднюють у двотижневий строк прийняті органами місцевого самоврядування рішення щодо розроблення проектів містобудівної документації шляхом опублікування таких рішень у засобах масової інформації, що поширюються на відповідній території, а також розміщення на офіційному веб-сайті відповідного органу місцевого самоврядування.

Згідно з частинами 3 статті 21 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовники містобудівної документації зобов`язані забезпечити: оприлюднення прийнятих рішень щодо розроблення містобудівної документації на місцевому рівні з прогнозованими правовими, економічними та екологічними наслідками; оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні та доступ до цієї інформації громадськості; реєстрацію, розгляд та узагальнення пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні (у разі їі утворення); узгодження спірних питань між громадськістю і замовниками містобудівної документації на місцевому рівні через погоджувальну комісію; оприлюднення результатів розгляду пропозицій громадськості до проектів містобудівної документації на місцевому рівні. Оприлюднення проектів містобудівної документації на місцевому рівні є підставою для подання пропозицій громадськості до відповідного органу місцевого самоврядування.

Отже, в процесі затвердження містобудівної документації обов`язковим є забезпечення проведення громадських слухань проектів такої містобудівної документації, які відбуваються на етапі її розроблення і без проведення яких її затвердження забороняється. Також в межах проведення громадських слухань проектів містобудівної документації замовники забезпечують, серед іншого, належний розгляд і врахування пропозицій громадськості.

З роздруківки з офіційного порталу Черкаської міської ради, міського голови, виконавчого комітету вбачається, що оголошення про проведення громадських слухань оприлюднено 21.12.2016. У вказаному оголошенні зазначено, що пропозиції до проекту містобудівної документації подаються замовнику в період з 20.12.2016 по 20.01.2017.

З викладеного слідує, що для забезпечення реалізації громадськості для подання пропозицій до проекту містобудівної документації вказане оголошення повинно бути опубліковане до 20.12.2016.

Разом з тим, у наданій роздруківці вказаного оголошення містяться коментарі до публікації датовані 21.12.2016, що спростовує твердження про первісну публікацію оголошення в іншу дату.

Водночас, за посиланням http://chmr.gov.ua/ua/newsread.php?view=12298&s=1&s1=17 значиться дата оголошення 30.12.2016.

Суд вважає обґрунтованими доводи відповідача про те, що дане оголошення після первісної публікації 21.12.2016 в розділі «Новини» на офіційному порталі міської ради, міського голови, виконавчого комітету оновлено 30.12.2016, з метою повторного висвітлення відповідної публікації на головній сторінці сайту.

Окрім того, оголошення про проведення розгляду та врахування пропозицій громадськості щодо внесення змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація) 21.12.2016 опубліковано в засобах масової інформації: «Інфоміст», «Прес-Центр», «Вікка-новини».

Разом з тим, відповідач вказав, що в подальшому продовжив можливість подання пропозицій громадськості до 05.02.2017.

З викладеного слідує, що оголошення про проведення громадських слухань було опубліковано із порушеннями, однак не вплинуло на реалізацію права громадськості щодо надання пропозицій по внесенню змін до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація).

Доводи позивача про неналежне проведення громадських слухань належними та допустимими доказами не підтверджуються.

Щодо посилання позивача на недотримання відповідачем при ухваленні спірного рішення ст. 4 Закону України «Про мораторій на зміну цільового призначення окремих земельних ділянок рекреаційного призначення в містах та інших населених пунктах» відповідно до якої органи місцевого самоврядування при прийнятті рішень про розроблення містобудівної документації та її затвердженні передбачають збереження та розширення не менш як на п`ять відсотків площ земельних ділянок рекреаційного призначення, суд зазначає про таке.

Відповідно до експертного звіту щодо розгляду містобудівної документації «Внесення до генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)» від 28.08.2018 №1356/e/18 Державного підприємства «Державний науково-дослідний та проектно-зишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» даною містобудівною документацією заплановано збільшення площі зелених насаджень з 141,3 га до 218,2 га, що становить більше визначеного вказаним Законом обсягу.

Відтак, доводи позивача в цій частині суд оцінює критично та відхиляє з вищезазначених мотивів.

Частиною десятою статті 59 Закону України від 21.05.1997 № 280/97-ВР «Про місцеве самоврядування в Україні» передбачено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

Враховуючи викладені обставини, суд дійшов висновку про визнання протиправним рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 «Про затвердження містобудівної документації «Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація)», у частині віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території багатоквартирної забудови.

Щодо належного способу захисту порушеного права позивача, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 245 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.

У випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Згідно цієї норми такі повноваження суд реалізує в разі встановлення факту визнання протиправним та скасування нормативно-правового акта і необхідності відновлення прав, свобод чи інтересів позивача таким способом, який би гарантував повний захист, забезпечував його виконання та унеможливлював необхідність наступних звернень до суду.

Слід зазначити, що на законодавчому рівні поняття ,,дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення (постанова Верховного Суду від 11 квітня 2018 року №806/2208/17).

Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень.

Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Аналогічна правова позиція була висловлена Верховним Судом у постанові від 27 червня 2018 року (справа №807/3072/14).

Відповідно до розділу 4 Порядку розроблення містобудівної документації, затвердженого наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 16.11.2011 №290, рішення про розроблення генерального плану, плану зонування території, детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, а також внесення змін до цієї містобудівної документації приймає відповідна сільська, селищна, міська рада. Замовником розроблення містобудівної документації з планування території на місцевому рівні або внесення змін до неї є: при розробленні генерального плану населеного пункту, плану зонування території, а також детального плану території, яка розташована в межах населеного пункту, - виконавчий орган сільської, селищної, міської ради, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації.

Відтак, чинним законодавством чітко визначено процедуру та умови для розроблення та затвердження генерального плану.

Суд зазначає, що генеральний план населеного пункту розробляється та затверджується в інтересах відповідної територіальної громади з урахуванням державних, громадських та приватних інтересів. Таким чином, під час проектування та затвердження генерального плану враховуються державні, громадські та приватні інтереси.

Містобудівна документація на місцевому рівні істотно та протягом тривалого часу впливає на життєвий простір мешканців міста, навколишнє середовище, розвиток міста. Тому під час розробки містобудівної документації вкрай важливим є врахування інтересів держави, територіальної громади, окремих груп та осіб.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, відповідальні за розробку та затвердження містобудівної документації, діючи з дотриманням принципів належного урядування, повинні забезпечувати збалансований підхід до різних інтересів.

Даний висновок узгоджується з правовою позицією, що міститься у постанові Верховного Суду від 04.09.2019 у справі №826/13852/17.

У зв`язку з встановленням факту протиправного віднесення відповідачем земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території багатоквартирної забудови, наявні підстави для віднесення вказаної земельної ділянки до території рекреаційного призначення згідно рішення Черкаської міської ради від 04.10.2007 №4-59.

Враховуючи те, що правові підстави для віднесення спірної земельної ділянки до території багатоквартирної забудови станом на дату прийняття рішення у даній справі відсутні, суд, використовуючи надане ч. 3, 4 ст. 245 КАС України право, дійшов висновку, що зобов`язання відповідача вчинити певні дії, шляхом її віднесення до території рекреаційного призначення не є втручанням суду у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень, а є відновленням порушеного права позивача, оскільки втручання належить відрізняти від судового захисту шляхом зобов`язання виконати обов`язок.

Щодо наявності підстав для звернення Заступника керівника Черкаської окружної прокуратури в інтересах держави в особі Державної інспекції архітектури та містобудування України та Управління охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації з даним позовом до суду, суд зазначає про таке.

Згідно з частиною третьою статті 23 Закону України Про прокуратуру від 14 жовтня 2014 року №1697-VII (далі Закон №1697-VII) прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави в разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Наявність підстав для представництва має бути обґрунтована прокурором у суді. Прокурор здійснює представництво інтересів громадянина або держави в суді виключно після підтвердження судом підстав для представництва. Прокурор зобов`язаний попередньо, до звернення до суду, повідомити про це громадянина та його законного представника або відповідного суб`єкта владних повноважень. У разі підтвердження судом наявності підстав для представництва прокурор користується процесуальними повноваженнями відповідної сторони процесу. Наявність підстав для представництва може бути оскаржена громадянином чи її законним представником або суб`єктом владних повноважень (частини четверта стаття 23 вказаного вище Закону).

Зі змісту частини третьої статті 23 Закону №1697-VII слідує, що прокурор може представляти інтереси держави в суді лише у двох випадках: якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження; у разі відсутності такого органу.

Відповідно до Положення Про Державну інспекцію архітектури та містобудування України затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.12.2020 №1340 Державна інспекція архітектури та містобудування України здійснює в межах повноважень, визначених законом, державний архітектурно-будівельний контроль за дотриманням вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності.

З викладеного слідує, що діяльність органу місцевого самоврядування щодо затвердження містобудівної документації є об`єктом контролю у сфері містобудівної діяльності, який в силу законодавства уповноважені здійснювати органи архбудконтролю.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 13.10.2020 у справі №810/2509/17.

Відповідно до пп. 6 п. 5 Положення про управління культури та охорони культурної спадщини, затвердженого розпорядженням Черкаської обласної державної адміністрації від 28.03.2017 №136 (у редакції розпорядження Черкаської обласної державної адміністрації від 28.12.2020 №808) Управління забезпечує в межах своїх повноважень надання організаційно-методичної і допомоги та здійснення координації діяльності підприємств, установ і організацій, у сфері охорони культурної спадщини.

Таким чином, Управління охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації є спеціально уповноваженим органам державної влади на які покладено повноваження щодо надання організаційно-методичної і допомоги та здійснення координації діяльності підприємств, установ і організацій, у сфері охорони культурної спадщини.

Судом встановлено, що 15.02.2022 Черкаська окружна прокуратура в порядку ст. 23 Закону України Про прокуратуру на адресу Державної інспекції архітектури та містобудування України, Управління культури та охорони Культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації надіслала запити щодо вивчення питання про відповідність вимогам законодавства у сфері містобудівної діяльності та охорони культурної спадщини рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 № 5-318 Про Затвердження містобудівної документації «Внесення змін до Генерального флану міста Черкаси (Актуалізація) у частині земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси.

Згідно відповіді Управління культури та охорони культурної спадщини Черкаської обласної державної адміністрації від 18.02.2022 №02/01-03.01-09/223/02/01-03.01-09/3977 вказане рішення прийняте без затвердженого історико-архітектурного опорного плану, що є прямим порушенням вимог 1 постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 92, питання щодо вжиття заходів представницького характеру не вирішувалося.

Відповідь на запит позивача станом на 30.03.2022 від Державної інспекції архітектури та містобудування України до окружної прокуратури не надходила.

Звертаючись до відповідного компетентного органу до подання позову в порядку, передбаченому статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», прокурор фактично надає йому можливість відреагувати на порушення інтересів держави, зокрема, шляхом призначення перевірки фактів порушення законодавства, виявлених прокурором, вчинення дій для виправлення ситуації, а саме подання позову або аргументованого повідомлення прокурора про відсутність такого порушення.

Невжиття компетентним органом жодних заходів протягом розумного строку після того, як цьому органу стало відомо або повинно було стати відомо про можливе порушення інтересів держави, має кваліфікуватися як бездіяльність відповідного органу. Розумність строку визначається судом з урахуванням того, чи потребували інтереси держави невідкладного захисту (зокрема, через закінчення перебігу позовної давності чи можливість подальшого відчуження майна, яке незаконно вибуло із власності держави), а також таких чинників, як: значимість порушення інтересів держави, можливість настання невідворотних негативних наслідків через бездіяльність компетентного органу, наявність об`єктивних причин, що перешкоджали такому зверненню, тощо.

Таким чином, прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим.

Аналогічна позиція викладена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі №912/2385/18 та підтримана Верховним Судом у постанові від 17.11.2022 у справі №640/16767/21.

За вказаних обставин, виходячи з системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в позовній заяві доводи позивача є обґрунтованими, а вимоги такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі

Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна, довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо відкошування понесених витрат пов`язаних зі сплатою судового збору суд зазначає наступне.

Відповідно до ч.2 ст.139 КАС України при задоволенні позову суб`єкта владних повноважень з відповідача стягуються виключно судові витрати суб`єкта владних повноважень, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз.

Докази понесених судових витрат, пов`язані із залученням свідків та проведенням експертиз в матеріалах справи відсутні.

Суд зазначає, що положеннями ст. 139 КАС України відшкодування судових витрат, пов`язаних зі сплатою судового збору суб`єкта владних повноважень не передбачено. За вказаних обставин, розподілу не підлягають судові витрати позивача, пов`язані зі сплатою судового збору .

Керуючись ст. ст. 2, 90, 139-143, 242-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та нечинним рішення Черкаської міської ради від 13.05.2021 №5-318 «Про затвердження містобудівної документації Внесення змін до Генерального плану міста Черкаси (Актуалізація), у частині віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території багатоквартирної забудови.

Зобов`язати Черкаську міську раду внести зміни до Генерального плану м. Черкаси в частині віднесення земельної ділянки площею 0,5431 га кадастровий номер :03:027:0024, за адресою вул. Гагаріна, 60, м. Черкаси до території рекреаційного призначення.

Копію рішення направити учасникам справи.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня проголошення рішення. У разі застосування судом частини третьої статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22 грудня 2022 року.

Суддя Сергій КУЛЬЧИЦЬКИЙ