Справа № 320/5934/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м.Київ №320/5934/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Томашівської сільської ради, Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради, Виконавчого комітету Томашівської сільської ради про визнання протиправним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулася ОСОБА_1 з позовом до Томашівської сільської ради (відповідач 1) та Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради (відповідач 2), в якому просить: визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Томашівської селищної ради від 06 червня 2022 року №14/12 "Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році"; визнати протиправним та скасувати наказ Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради від 09 червня 2022 року №20 "Про попередження і вивільнення працівників Дорогинського ЗЗСО" (в редакції наказу Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради від 15 червня 2022 року №21).

Згідно з ухвалою від 15.07.2022 суд відкрив провадження в адміністративній справі, визначив, що справа буде розглядатися за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням (викликом) учасників справи та призначив судове засідання (суддя Басай О.В.)

Відповідно до ухвал від 14.07.2022, 19.07.2022 суд відмовив у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Томашівської сільської ради та Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради про визнання протиправними та скасування рішень (суддя Басай О.В.).

11 серпня 2022 року суд постановив ухвалу про залучення співвідповідача, а саме залучив до участі у справі №320/5934/22 у якості співвідповідача Виконавчий комітет Томашівської сільської ради (відповідач 3) (суддя Басай О.В.).

26 серпня 2022 року до суду від Томашівської сільської ради надійшла заява про відвід головуючого судді Басая О.В у справі № 320/5934/22.

Відповідно до ухвали від 29.08.2022 (суддя Басай О.В.), суд відмовив у задоволенні заяви Томашівської сільської ради про відвід судді Київського окружного адміністративного суду Басая О.В. в адміністративній справі № 320/5934/22.

Також 29.08.2022, з огляду на зазначене, суддя Басай О.В. подав заяву про самовідвід, на підставі пункту 4 частини першої статті 36 Кодексу адміністративного судочинства України, для забезпечення усунення будь-яких сумнівів у Томашівської сільської ради та стороннього спостерігача щодо неупередженості (об`єктивності) судді в розгляді цієї адміністративної справи.

Ухвалою суду від 29.08.2022 задоволено заяву судді Басая О.В. про самовідвід та передано дану справу до Відділу документального забезпечення і контролю (канцелярії) Київського окружного адміністративного суду для визначення складу суду в порядку, встановленому частиною першою статті 31 Кодексу адміністративного судочинства України.

За результатами автоматизованого розподілу судової справи між суддями 30.08.2022 було визначено суддю Лисенко В.І. для розгляду адміністративної справи №320/8685/21.

У разі зміни складу суду розгляд справи починається спочатку, за винятком випадків, визначених цим Кодексом (частина друга статті 35 КАС України).

Ухвалою судді Лисенко В.І. від 02.09.2022 дану справу прийнято до провадження судді Лисенко В.І. та призначено судове засідання у справі.

Також, ухвалою судді Лисенко В.І. від 02.09.2022 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову.

В обґрунтування позовних вимог позивачка вказує, що має двох неповнолітніх дітей, які навчалися до прийняття спірного рішення в Дорогинському закладі загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Томашівської сільської ради Фастівського району Київської області (далі Дорогинський ЗЗСО). У червні 2022 року позивачці разом з іншими батьками учнів Дорогинського ЗЗСО стало відомо, що Виконавчим комітетом Томашівської сільської ради було прийнято рішення від 06.06.2022 №14/12 «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році». 09 червня 2022 року Відділ освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради видав наказ № 20 «Про попередження і вивільнення працівників Дорогинського ЗЗСО». Стверджує, що оскаржувані рішення прийняті у спосіб, не передбачений законом, оскільки призупинення діяльності школи законом не передбачено. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», яка визначає повноваження виконавчого комітету, не визначеного такого повноваження, як реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності. Також Виконавчий комітет Томашівської сільської ради вийшов за межі своїх повноважень, оскільки рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти приймає його засновник виключно на пленарних засіданнях відповідної ради. Тобто таке рішення могла б прийняти відповідна рада, а не виконавчий комітет, оскільки Закон України Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» не наділяє відповідача 1 такими повноваженнями. При прийнятті рішень також не враховано думку територіальної громади, оскільки за змістом ст.32 ч.2 Закону України «Про повну загальну середню освіту» реорганізація і ліквідація закладів загальної середньої освіти у сільській місцевості допускаються лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника. Засновник закладу загальної середньої освіти зобов`язаний забезпечити оприлюднення всієї публічної інформації відповідно до вимог Закону України "Про освіту " та "Про доступ до публічної інформації".

Відповідач 1 надав до суду пояснення, в яких проти задоволення позовних вимог заперечував. Зазначив, що спірне рішення приймалось лише після ґрунтовного аналізу функціонування школи з метою забезпечення освітніми послугами в сучасних класах із відповідним матеріально-технічним забезпеченням. Також, просив закрити провадження у даній справі.

Також, відповідачем 1 до суду подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначив, що у зв`язку з демографічною ситуацією сіл Дорогинка та Кощіївка, низькою наповнюваністю класів учнями (менше 5 учнів), високою вартістю навчання 1 учня, оптимізацією витрат та підвищення якості освіти Виконавчим комітетом Томашівської сільської ради було прийнято рішення від 06.06.2022 р. №14/12 «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році». При цьому, питання про реорганізацію або ліквідацію даного закладу не вирішувалось. Стверджує, що при прийнятті оскаржуваного рішення відповідач 3 реалізував свою господарсько-управлінську функцію щодо суб`єкта господарювання, засновником якого він є. З огляду на зазначене, просив закрити провадження у даній справі.

Відповідач 2 надіслав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що оскаржувані рішення є законними та обґрунтованими. Звернув увагу, що із запровадженням воєнного стану минулого навчального року, а до цього через пандемію, освіта дітей була дистанційною, будівля школи пустувала, і навчання очне можливе лише за умови наявності укриття. Школярі Дорогинського навчального закладу мають можливість приєднатися до освітнього процесу у Вільненській гімназії, та реалізувати своє право на освіту. Звернув увагу, що позивачкою не наведено обґрунтувань і не надано до суду належних доказів, які б свідчили про порушення її прав, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позову. Стверджує, що наступного року не має жодних формальних перешкод відновити штатний розпис з урахуванням базової школи Дорогинського закладу. Щодо можливого порушення прав педагогів, зазначив, що їм запропоновано альтернативне працевлаштування за фахом у двох інших наявних закладах громади. Щодо наявності листа департаменту інституційного аудиту Державної служби якості освіти України від 29.07.2022 №02/01-27/49, в якому звернуто увагу на порушення процедури прийняття спірного рішення, зазначив, що лист відображає не офіційну позицію органу державної влади, а виключно суб`єктивний аналіз наданих документів на тлумачення норм чинного законодавства директором департаменту інституційного аудиту і не створює правових наслідків для відповідачів. Просив закрити провадження у справі.

Позивачкою надано відповідь на відзив, у якій вона виклала позицію, аналогічній у позовній заяві. Зазначила, що оскаржуваними рішеннями відповідачі порушили права дітей на освіту, яке гарантоване державою. Стверджує, що наповнюваність кожного класу становить більше 5 учнів.

Відповідач 1 надав до суду заперечення, в яких зазначив, що позовні вимоги є безпідставними та звернув увагу суду на пропущення позивачкою надання відповіді на відзив, що є підставою для залишення її без розгляду.

Однак, суд не приймає до уваги такі заперечення відповідача 1, оскільки позивачкою 26.09.2022 повторно було подано судді Лисенко В.І. відповідь на відзив, яка дублює відповідь на відзив від 10.08.2022, яка була надана судді Басаю О.В. При цьому, ухвалою суду від 02.09.2022 судом не встановлено строк для подачі відповіді на відзив, оскільки такий строк встановлювався ухвалою суду від 15.07.2022 та сторони скористувалися правом на подання відзиву та відповіді на відзив.

Ухвалою суду від 27.09.2022 відмовлено в задоволенні клопотання відповідачів про закриття провадження у справі.

Протокольною ухвалою суду від 12.10.2022 на підставі ст. 194, 205 КАС України судом постановлено здійснювати подальший розгляд справи в порядку письмового провадження.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доводи учасників справи, дослідивши в сукупності письмові докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд при прийняті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Згідно рішення Томашівської сільської ради від 14.12.2020 року № 55- 02-VIII «Про вхід Томашівської сільської ради до складу засновників комунальної організації (установи, закладу) Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів Фастівської районної ради Київської області» Томашівська сільська рада ввійшла до складу засновників такого закладу.

Зазначений навчальний заклад має ліцензію на здійснення освітньої діяльності.

Рішенням Томашівської сільської ради від 21.05.2021 № 01-09 VIІІ «Про утворення відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради» утворено Відділ освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради як юридичну особу та затверджено положення про Відділ освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради.

Згідно Плану організації ефективної мережі закладів освіти Томашівської сільської ради на 2021-2022 роки, затвердженого рішенням Томашівської сільської ради від 08.07.2021 № 10-01-VІІІ, радою було прийнято рішення в 2022 році здійснити реорганізацію Дорогинського закладу загальної середньої освіти І-ПІ ступенів в Дорогинську гімназію.

Відповідно до рішення Томашівської сільської ради від 12.07.2022 № 10-25-VІІІ «Про приведення у відповідність до Закону України «Про повну загальну середню освіту» назв та установчих документів закладів освіти Томашівської сільської ради» перейменовано Дорогинський заклад загальної середньої освіти І-ПІ ступенів у Дорогинську гімназію Томашівської сільської ради та затверджено статут в новій редакції.

06 червня 2022 року виконавчим комітетом Томашівської сільської ради було прийнято рішення № 14/12 «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ПІ ступенів у 2022-2023 навчальному році», яким вирішено:

1. Призупинити діяльність на рівні базової середньої освіти (5-9 класи) Дорогинського ЗЗСО І-ПІ ст. по завершенні 2021-2022 навчального року.

2. Директору Дорогинського ЗЗСО І-ПІ ст.:

- зважаючи на кількість учнів початкових класів сформувати з 2022-2023 навчального року 2 класи-комплекти на рівні початкової освіти;

- розглянути можливість і провести підготовчу роботу щодо відкриття дошкільної групи на базі Дорогинського закладу.

3. Відділу ОКМСТ Томашівської сільської ради і директорам закладів освіти Томашівської сільської ради забезпечити:

- з 2022-2023 навчального року дистанційне навчання учнів 5-11 класів на відповідному рівні освіти у інших закладах нашої громади (Вільнянській гімназії, Дідівщинському НВК, відповідно до закріпленої за закладами території обслуговування);

- при відновленні очного навчання - гарантоване підвезення учнів вчителів шкільним автобусом до найближчого закладу освіти;

- проведення інвентаризації майна закладу (відділення базової освіти),

- внесення відповідних змін до штатного розпису закладу;

- працевлаштування працівників Дорогинського ЗЗСО шляхом переведення до інших закладів нашої громади;

- скорочення працівників з дотриманням чинного законодавства, в тому числі під час воєнного стану.

Як убачається з матеріалів справи, фактичними підставами для прийняття такого рішення були: аналітичні дані, напрацьовані робочою групою з оптимізації мережі освіти на виконання рішення виконавчого комітету Томашівської сільської ради від 02.05.22 № 11/7, а саме - демографічна ситуація сіл Дорогинка і Кощіївка (Дорогинський старостииський округ Томашівської сільської ради), низька наповнюваність класів учнями (по факту менше 5 учнів, що не відповідає вимогам Закону України «Про освіту»), висока вартість навчання 1 учня (55,6 тисяч/рік, порівняно з 24 тисяч/рік у опорному закладі), приведення мережі освіти до вимог законодавства і підвищення якості освіти, оптимізація витрат на утримання мережі освіти в умовах зменшення видатків на освіту в умовах воєнного часу.

09 червня 2022 року Відділ освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради на виконання оскаржуваного рішення Виконкому видав наказ № 20 «Про попередження і вивільнення працівників Дорогинського ЗЗСО». Відповідно до нього Директору Дорогинського ЗЗСО було наказано видати наказ про скорочення чисельності і штату працівників. Наказом Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради № 21 від 15 червня 2022 року було внесено зміни до Наказу № 20 від 09.06.2022, який суті його не змінив та передбачає необхідність вивільнення працівників Дорогинського ЗЗСО.

Як слідує зі змісту наказу, він прийнятий на виконання Рішення Виконавчого комітету Томашівської селищної ради Фастівського району Київської області № 14/12 від 06 червня 2022 року «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році».

Вважаючи такі рішення відповідачів протиправними та незаконними, позивачка звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з статтею 143 Конституції України територіальні громади села, селища, міста безпосередньо або через утворені ними органи місцевого самоврядування управляють майном, що є в комунальній власності; затверджують програми соціально-економічного та культурного розвитку і контролюють їх виконання.

Повноваження Томашівської сільської ради та порядок їх реалізації у спірних правовідносинах визначаються, зокрема, законами України «Про місцеве самоврядування в Україні», «Про освіту», «Про повну загальну середню освіту».

Відповідно до ст.2 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України.

Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Згідно з ч.1 ст.10 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.

Відповідно до п.30 ч.2 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» реорганізація або ліквідація навчальних закладів комунальної форми власності здійснюється за рішенням місцевої ради.

Частиною 5 ст. 60 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» визначено, що органи місцевого самоврядування від імені та в інтересах територіальних громад відповідно до закону здійснюють правомочності щодо володіння, користування та розпорядження об`єктами права комунальної власності, в тому числі виконують усі майнові операції, можуть передавати об`єкти права комунальної власності у постійне або тимчасове користування юридичним та фізичним особам, здавати їх в оренду, продавати і купувати, використовувати як заставу, вирішувати питання їхнього відчуження, визначати в угодах та договорах умови використання та фінансування об`єктів, що приватизуються та передаються у користування і оренду.

Відповідно до ч. 1 ст.32 Закону України «Про повну загальну середню освіту» №463-ІХ від 16.01.2020 (тут і надалі в редакції, яка була чинна на момент прийняття оскаржуваного рішення) рішення про утворення, реорганізацію, ліквідацію чи перепрофілювання (зміну типу) закладу загальної середньої освіти приймає його засновник (засновники).

Мережа закладів загальної середньої освіти формується відповідно до законодавства з урахуванням соціально-економічної та демографічної ситуації, а також відповідно до культурно-освітніх та інших потреб територіальної громади та/або суспільства.

Розвиток мережі комунальних початкових шкіл, гімназій забезпечують районні, міські, сільські, селищні ради.

Частиною 2 ст.32 Закону України №463-ІХ від 16.01.2020 передбачено, що у разі реорганізації чи ліквідації закладу загальної середньої освіти засновник зобов`язаний забезпечити учням можливість продовжити здобуття загальної середньої освіти на відповідному рівні освіти.

Реорганізація і ліквідація закладів загальної середньої освіти у сільській місцевості допускаються лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника.

Реорганізація і ліквідація спеціальних закладів загальної середньої освіти допускаються лише після погодження проекту відповідного рішення засновника центральним органом виконавчої влади у сфері освіти і науки.

У статті 24 Закону України «Про освіту» вказано, що система управління закладами освіти визначається законом та установчими документами.

Установчі документи закладу освіти повинні передбачати розмежування компетенції засновника (засновників), інших органів управління закладу освіти та його структурних підрозділів відповідно до законодавства.

Управління закладом освіти в межах повноважень, визначених законами та установчими документами цього закладу, здійснюють:

засновник (засновники);

керівник закладу освіти;

колегіальний орган управління закладу освіти;

колегіальний орган громадського самоврядування;

інші органи, передбачені спеціальними законами та/або установчими документами закладу.

Частиною 2 ст.25 Закону України «Про освіту» передбачено, що засновник закладу освіти або уповноважений ним орган (особа): приймає рішення про створення, реорганізацію, ліквідацію, зміну типу закладу освіти, затверджує статут (його нову редакцію), укладає засновницький договір у випадках, визначених законом

Відповідно до частин 1, 2, статті 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. При встановленні результатів голосування до загального складу сільської, селищної, міської ради включається сільський, селищний, міський голова, якщо він бере участь у пленарному засіданні ради, і враховується його голос.

Як було встановлено судом, засновником Дорогинського ЗЗСО є Томашівська сільська рада.

А відтак, рішення про реорганізацію або ліквідацію навчального закладу у даному випадку має право приймати виключно Томашівська сільська рада.

Однак в порушення вказаного порядку оскаржуване рішення було прийнято Виконавчим комітетом Томашівської сільської ради.

Також, у відповідності до абзацу 2 частини 2 статті 32 Закону України «Про повну загальну середню освіту» реорганізація, зміна типу, ліквідація закладу загальної середньої освіти у сільській місцевості допускається лише після громадського обговорення проекту відповідного рішення засновника, який оприлюднюється не менше ніж за один рік до прийняття відповідного рішення.

Проведення громадських слухань передбачено статтею 13 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Відповідно до частини 1 статті 13 територіальна громада має право проводити громадські слухання - зустрічатися з депутатами відповідної ради та посадовими особами місцевого самоврядування, під час яких члени територіальної громади можуть заслуховувати їх, порушувати питання та вносити пропозиції щодо питань місцевого значення, що належать до відання місцевого самоврядування.

Правова позиція щодо необхідності проведення консультацій з громадськістю у разі вирішення питання про ліквідацію, створення, реорганізацію навчальних закладів викладена Верховним Судом у постановах від 14 серпня 2018 року у справі №359/6814/17, 06 лютого 2019 року у справі №720/1536/16-а, від 27 лютого 2018 року № 495/7147/16-а, від 12.12.2019 року №200/13942/18-а, від 07.04.2020 року №2140/1730/18, від 13.05.2020 року №324/1296/16-а.

Як убачається з Протоколу №1 від 03.06.2022 відкритих батьківських зборів Дорогинського ЗЗСО, на обговорення було винесене спірне рішення при призупинення школи, за наслідками якого батьки підтримали позицію, що вказані рішення є неправомірними та порушують права та інтереси учнів та їх батьків. А також вирішили вжити заходів щодо оскарження вказаних рішень.

У матеріалах справи наявне звернення до Голови Томашівської сільської ради про ініціювання громадських слухань з приводу призупинення Дорогинського ЗЗСО, однак отримали відмову від 29.06.2022 з посиланням на норми статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» щодо заборони зібрань.

Також, депутат Томашівської сільської ради ОСОБА_2 подав Депутатське звернення до Голови сільської ради щодо законності подібного рішення Виконкому. Вказане звернення до дати звернення до суду залишилося без відповіді.

Суд констатує, що відповідачем в порушення зазначених законодавчих вимог оскаржуване рішення було прийнято без громадського обговорення, проект вказаного рішення не був опублікований заздалегідь (за 1 рік до прийняття), як того вимагає Закон «Про повну загальну середню освіту».

В свою ж чергу за приписами статті 19 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на освіту. Держава гарантує доступність і безоплатність дошкільної, повної загальної середньої, професійно-технічної, вищої освіти в державних і комунальних навчальних закладах; надання державних стипендій та пільг учням і студентам цих закладів у порядку, встановленому законодавством України. Держава забезпечує право на вибір навчального закладу у державних і комунальних навчальних закладах.

Як зазначено у ст. 3 Конвенції "Про права дитини", схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20 листопада 1989 року № 44/25, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Отже, у випадку наявності будь-яких правових колізій, неповноти, нечіткості або суперечливості законодавства, що регулює спірні правовідносини, що стосуються інтересів дітей, з урахуванням положень ст. 3 Конвенції "Про права дитини", пріоритети повинні надаватися якнайкращому забезпеченню інтересів дітей.

Рішенням Конституційного суду України від 04 березня 2004 року № 5-рп/2004(справа №1-4/2004), у справі за конституційним поданням 50 народних депутатів України про офіційне тлумачення положень ч. 3 ст. 53 Конституції України (справа про доступність і безоплатність освіти) встановлено, що поняття «доступність», яке вживається у положеннях Основного Закону України, відповідних законах про освіту, інших нормативно-правових актах, доступність освіти за конституційно-правовим змістом необхідно розуміти так, що нікому не може бути відмовлено у праві на освіту, і держава має створити можливості реалізувати це право.

Суд не приймає до уваги посилання відповідача 1 на те, що у зв`язку з демографічною ситуацією сіл Дорогинка та Кощіївка, низькою наповнюваністю класів учнями (менше 5 учнів), високою вартістю навчання 1 учня, оптимізацією витрат та підвищення якості освіти Виконавчим комітетом Томашівської сільської ради було прийнято рішення від 06.06.2022 №14/12 «Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році». Сам факт ускладнення доступу дітей до навчальних закладів з огляду на їх територіальну віддаленість, на думку відповідача1, не може вказувати на порушення прав дитини на освіту, зокрема з врахуванням критерію її доступності, факту відмови відповідачем у праві на освіту дітям позивачів судом не встановлено, право на освіту дітей позивачів реалізовано в іншому закладі освіти у Вільянській гімназії або Дідівщинському ліцеї.

Так, згідно з ч. 1ст. 6 Закону України «Про освіту» одним із основних принципів освіти в Україні є доступність для кожного громадянина усіх форм і типів освітніх послуг, що надаються державою.

Частиною 1 статті 13 згаданого закону визначено, що для забезпечення територіальної доступності повної загальної середньої освіти органи місцевого самоврядування створюють і утримують мережу закладів освіти та їхніх філій. Кожна особа має право здобувати початкову та базову середню освіту в закладі освіти (його філії), що найбільш доступний та наближений до місця проживання особи. Право особи здобувати початкову та базову середню освіту у державному або комунальному закладі освіти (його філії), за яким закріплена територія обслуговування, на якій проживає ця особа, гарантується, що не обмежує право особи обрати інший заклад освіти.

Відповідно до ч. 1ст. 29 Закону України «Про загальну середню освіту» батьки або особи, які їх замінюють, мають право вибирати навчальні заклади та форми навчання для неповнолітніх дітей; приймати рішення щодо участі дитини в інноваційній діяльності загальноосвітнього навчального закладу; обирати і бути обраними до органів громадського самоврядування загальноосвітніх навчальних закладів; звертатися до відповідних органів управління освітою з питань навчання і виховання дітей; захищати законні інтереси дітей.

Вищевказаною статтею визначено, що батьки або особи, які їх замінюють, мають право звертатися до відповідних органів управління освітою з питань навчання і виховання дітей.

Постановою Кабінету Міністрів України від 03 листопада 2010 року №996 визначено Порядок проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, згідно якого консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів. Результати проведення консультацій з громадськістю враховуються органом виконавчої влади під час прийняття остаточного рішення або в подальшій його роботі.

Пунктом 5 Постанови Кабінету Міністрів України № 996 рекомендовано органам місцевого самоврядування під час проведення консультацій з громадськістю та утворення громадських рад при органах місцевого самоврядування керуватися затвердженими цією постановою Порядком і Типовим положенням.

Однак, як встановлено судом, консультацій з батьками учнів школи не проведено, їхня думка до уваги не взята під час винесення спірного рішення.

Відповідно питання щодо доцільності функціонування навчального закладу є питанням, що становить суспільний інтерес, про що свідчать численні звернення батьків учнів даного навчального закладу з метою врегулювання спірного питання.

Суд зазначає, що призупинення діяльності навчального закладу без урахування думки громадськості з цього приводу свідчить про те, що спірне рішення не відповідає критеріям, визначеним ч. 2ст. 2 КАС України, згідно з якими рішення суб`єкта владних повноважень має бути прийнято на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), добросовісно і розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації, пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія), з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.

Відповідно до п. 3 Порядку проведення консультацій з громадськістю з питань формування та реалізації державної політики, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 996 від 03 листопада 2010 року (далі - Порядок № 996), консультації з громадськістю проводяться з питань, що стосуються суспільно-економічного розвитку держави, реалізації та захисту прав і свобод громадян, задоволення їх політичних, економічних, соціальних, культурних та інших інтересів.

При цьому, згідно п. 12 цього Порядку в обов`язковому порядку проводяться консультації з громадськістю у формі публічного громадського обговорення та/або електронних консультацій з громадськістю щодо проектів нормативно-правових актів, які: стосуються конституційних прав, свобод та обов`язків громадян; стосуються життєвих інтересів громадян, у тому числі впливають на стан навколишнього природного середовища; передбачають провадження регуляторної діяльності у певній сфері; визначають стратегічні цілі, пріоритети і завдання у відповідній сфері державного управління (у тому числі проекти державних і регіональних програм економічного, соціального і культурного розвитку, рішення стосовно їх виконання); стосуються інтересів територіальних громад, здійснення повноважень місцевого самоврядування, делегованих органам виконавчої влади відповідними радами; визначають порядок надання адміністративних послуг тощо.

Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що консультації з громадськістю проводяться в обов`язковому порядку, зокрема, з приводу розроблення та реалізації програм економічного, соціального і культурного розвитку.

Отже, оскаржуване рішення впливає на таке важливе конституційне право позивачів (їх дітей), як право на освіту, що є безумовною підставою для врахування думки територіальної громади при прийнятті таких рішень.

Аналогічний правовий висновок висловлено в постановах Верховного Суду від 14 серпня 2018 року у справі №359/6814/17 та від 06 лютого 2019 року у справі № 720/1536/16-а, від 13 травня 2020 року у справі №324/1296/16-а.

Суд бере до уваги пояснення представника відповідача1 про неефективне витрачання бюджетних коштів на утримання шкільного закладу та зазначає наступне.

Частиною 2 ст. 78 Закону України «Про освіту» передбачено, що фінансування закладів, установ і організацій системи освіти здійснюється за рахунок коштів відповідних бюджетів, а також інших джерел, не заборонених законодавством.

Відповідно до ч. 6 цієї статті фінансування здобуття повної загальної середньої освіти здійснюється за рахунок коштів державного бюджету, у тому числі шляхом надання освітніх субвенцій місцевим бюджетам, коштів місцевого бюджету та інших джерел, не заборонених законодавством.

Порядок розподілу освітньої субвенції між місцевими бюджетами визначається згідно з формулою, в основі якої лежить кількість здобувачів освіти, які навчаються на відповідній території, з урахуванням таких факторів: рівень освіти; категорія території, на якій розташований заклад освіти; наявність здобувачів освіти з особливими освітніми потребами; особливості навчання здобувачів освіти з національних меншин; необхідність підвезення здобувачів освіти до закладу освіти та у зворотному напрямку; інших факторів.

Крім того, підпунктом 1 пункту а) частини 1 ст. 28 Закону № 280/97-ВР до власних (самоврядних) повноважень виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать здійснення в установленому порядку фінансування видатків з місцевого бюджету.

Частина 1, 2 ст. 43 Закону України «Про загальну середню освіту» передбачено, що фінансово-господарська діяльність закладів загальної середньої освіти здійснюється відповідно до цього Закону, законів України «Про освіту», «Про місцеве самоврядування в Україні», Бюджетного кодексу України та інших нормативно-правових актів. Утримання та розвиток матеріально-технічної бази закладів загальної середньої освіти фінансуються за рахунок коштів засновника (засновників) цих закладів.

Таким чином, відсутність чи недоцільність фінансування школи з державного бюджету, у тому числі і при перспективній зміні такого фінансування стосується виключно способу фінансування витрат на школу та можливості, у зв`язку з цим, надання нею освітніх послуг. Однак зазначене не надає повноважень відповідачу 3 приймати рішення про призупинення діяльності школи, оскільки питання діяльності школи, її реорганізації чи ліквідації, за даних умов, повинна вирішити сільська рада.

Розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (ч.1 ст.9 КАС України).

Згідно ч.1 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

За наслідками судового розгляду, відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду достатні беззаперечні докази на обґрунтування обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, і не довів правомірність оскаржуваного рішення від 06 червня 2022 року №14/12 "Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році", про що описано вище.

Щодо позовної вимоги про визнання протиправним та скасування наказу Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради від 09 червня 2022 року №20 "Про попередження і вивільнення працівників Дорогинського ЗЗСО" (в редакції наказу Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради від 15 червня 2022 року №21), суд зазначає наступне.

Відповідно до частини другої статті 55 Конституції України, кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Положеннями частини першої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно з частиною першою статті 5 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист шляхом:

Отже, завдання адміністративного судочинства полягає у захисті саме порушених прав, свобод чи інтересів особи, що звернулася до суду з позовом, у публічно-правових відносинах.

У свою чергу, Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму рішенні від 14.12.2011 №19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Таким чином суд вважає, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення.

Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 12.06.2018 у справі №826/4406/16 та від 15.08.2019 №1340/4630/18.

При цьому, Верховний Суд наголосив, що саме з`ясування питання порушених прав, свобод чи інтересів Позивача передує розгляду питання щодо правомірності (законності) рішення, яке оскаржується. Відсутність порушення прав, свобод чи інтересів позивачів є підставою для відмови у задоволенні позову незалежно від правомірності чи неправомірності такого рішення.

За відсутності бодай одного випадку реального порушення прав, свобод чи інтересів позивачів спірним рішенням відповідача, відсутніми є й підстави для задоволення позову.

За приписами частин п`ятої, шостої статті 13 Закону України "Про судоустрій і статус суддів" від 02.06.2016 №1402-VIII, висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

Згідно з частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Судом встановлено, що в позові позивач взагалі не навів доводів, які саме його права, свободи чи інтереси порушені спірним рішенням відповідача.

При цьому, незгода позивача зі спірним рішенням не є тотожним порушенню права, свободи чи інтересу.

Право на захист - це самостійне суб`єктивне право, яке з`являється у володільця регулятивного права лише в момент порушення чи оспорення останнього.

Таким чином, відсутність у будь-кого, в тому числі і позивача, прав чи обов`язків у зв`язку із оскаржуваним рішенням не породжує для останнього і права на захист, тобто права на звернення із цим адміністративним позовом.

Отже, під час розгляду кожної справи суд повинен встановити чи має місце порушення прав та інтересів особи, адже без цього не можна виконати завдання судочинства. Якщо особа не довела факту порушення особисто своїх прав чи інтересів, то навіть у разі, якщо дії суб`єкта владних повноважень є протиправними, підстав для задоволення позову немає.

За таких обставин позовні вимоги позивачки в частині визнання протиправним та скасування наказу Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради від 09 червня 2022 року №20 "Про попередження і вивільнення працівників Дорогинського ЗЗСО" (в редакції наказу Відділу освіти, культури, молоді, спорту та туризму Томашівської сільської ради від 15 червня 2022 року №21) не підлягають задоволенню.

Згідно п.41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень - обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини1 очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. У випадку розгляду справи присяжними у своєму зверненні до присяжних суддя повинен чітко пояснити факти та питання, які присяжні повинні вирішити.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) вказав, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст. 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі "Проніна проти України", №63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006).

Таким чином, виходячи з встановлених обставин справи, оцінивши добуті докази в їх сукупності за правилами ст.90 КАС України та наведені положення чинного законодавства, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Відповідно до копії квитанцій від 08.07.2022 №4835-4773-0776-4482, 9856-1589-6270-1818 позивачкою сплачено судовий збір у загальному розмірі 1984, 80 грн (т. 1 а.с. 10, 11).

Зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати у виді сплаченого судового збору підлягають частковому стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень - Томашівської сільської ради Київської області.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Виконавчого комітету Томашівської селищної ради від 06 червня 2022 року №14/12 "Про призупинення діяльності на рівні базової середньої освіти Дорогинського ЗЗСО І-ІІІ ступенів у 2022-2023 навчальному році".

У задоволенні решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (код РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Томашівської сільської ради Київської області (код ЄДРПОУ - 04359991, вул.30-річчя Перемоги, 9, с.Томашівка, Фастівський район, Київська область) судовий збір у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.