Справа № 400/4315/22
Суддя: Малих О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

МИКОЛАЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 р. Справа № 400/4315/22
м. Миколаїв

Миколаївський окружний адміністративний суд, у складі головуючого судді Малих О.В., розглянувши в письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом:ОСОБА_1 , АДРЕСА_1 ,
до відповідача:Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)», вул. Київська, 300, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500,
про:зобов`язання вчинити певні дії,
ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулась до суду з адміністративним позовом до Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» (далі відповідач, виправна колонія) в якому просить суд:

- зобов`язати Державну установу «Вознесенська виправна колонія (№72)» виплатити ОСОБА_1 компенсацію за неотримане речове майно померлого чоловіка ОСОБА_2 на загальну суму 12455,6 грн.

Ухвалою від 27.09.2022 року суд відкрив провадження у справі та ухвалив розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження.

В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що у разі загибелі (смерті) особи рядового і начальницького складу грошова компенсація виплачується на підставі заяви рівними частками членам її сім`ї та утриманцям, якщо заява надійшла протягом трьох років з дня загибелі (смерті). Позивач була єдиним утриманцем чоловіка та його членом сім`ї. Відповічем розрахована, але не виплачена позивачеві компенсація за неотримане речове майно її чоловіка.

Відповідач відзив на адміністративний позов у встановлений ухвалою про відкриття строк не надав.

Згідно ч. 6 ст. 162 КАС України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Суд розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

З`ясувавши усі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази у їх сукупності, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дослідивши матеріали, що містяться у справі, суд встановив наступне:

Позивач є вдовою ОСОБА_2 , який за життя проходив службу у Державній установі «Вознесенська виправна колонія (№72)».

28.01.2020 року, під час проходження служби у виправні колоній, помер ОСОБА_2 , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 від 28.01.2020 року.

Наказом виконуючого обов`язки начальника Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» №21 21/С-20 від 28.01.2020 року старшого прапорщика внутрішньої служби ОСОБА_2 виключено зі списків особового складу установи, у зв`язку зі смертю.

22.07.2022 року позивач звернулась до виправної колонії із заявою про надання довідки-розрахунку про нараховану грошову компенсації за неотримане належне до видачі предметів речового майна її покійного чоловіка та здійснення виплати такої компенсації.

Супровідним листом від 29.08.2022 року № 27/78/22/П-10 позивачу було надіслано довідку про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна на ім`я ОСОБА_2 № 18 від 21.05.2021 року на загальну суму 12455,60 грн.

Зазначеним листом позивачу також повідомлено, що виплата відповідної компенсації не здійснена вчасно через відсутність кошторисних призначень та відкритих асигнувань по даному напрямку видатків.

Не отримавши від відповідача належні їй кошти, позивач звернуласья до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення у справі, суд виходить з наступного:

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 23 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» держава забезпечує соціальний захист персоналу Державної кримінально-виконавчої служби України відповідно до Конституції України, цього Закону та інших законів України. Умови грошового і матеріального забезпечення осіб рядового і начальницького складу та оплата праці працівників кримінально-виконавчої служби визначаються законодавством і мають забезпечувати належні матеріальні умови для комплектування Державної кримінально-виконавчої служби України висококваліфікованим персоналом, диференційовано враховувати характер і умови служби чи роботи, стимулювати досягнення високих результатів у службовій та професійній діяльності і компенсувати персоналу фізичні та інтелектуальні затрати.

Згідно ч. 5 ст. 21 Закону України «Про Державну кримінально-виконавчу службу України» особи рядового і начальницького складу кримінально-виконавчої служби мають право на носіння форменого одягу із знаками розрізнення, зразки якого розробляються відповідно до законодавства.

Механізм речового забезпечення персоналу Державної кримінально-виконавчої служби - осіб рядового і начальницького складу, спеціалістів, які не мають спеціальних звань, та працівників, які працюють за трудовими договорами визначено Порядком забезпечення речовим майном персоналу Державної кримінально-виконавчої служби, який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 14.08.2013 року № 578 (далі та раніше за текстом Порядок № 578).

Згідно п. 2 Порядку № 578 речовим забезпеченням є задоволення потреб персоналу у формі одягу, взутті, натільній білизні, теплих і постільних речах, спорядженні, тканинах для пошиття форми одягу, нарукавних знаках і знаках розрізнення, спеціальному одязі та взутті, санітарно-господарському майні, постовому одязі, ремонтних матеріалах (далі речове майно), що дає змогу створити необхідні умови для виконання персоналом службових завдань.

У відповідності до п. 4 Порядку № 578 речове майно придбавається державною установою «Генеральна дирекція Державної кримінально-виконавчої служби України» для міжрегіональних територіальних органів Мін`юсту з питань виконання кримінальних покарань (далі міжрегіональні територіальні органи) (далі міжрегіональні управління), установ виконання покарань, слідчих ізоляторів, воєнізованих формувань, закладів освіти Державної кримінально-виконавчої служби (далі заклади освіти), державною установою «Центр пробації» для уповноважених органів з питань пробації, державною установою «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» для закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби (далі - органи і установи) централізовано у порядку, передбаченому законодавством.

Дозволяється децентралізоване придбання речового майна міжрегіональними територіальними органами, установами виконання покарань, слідчими ізоляторами, закладами освіти у порядку, передбаченому законодавством.

Речове майно підприємствами установ виконання покарань (далі підприємства) придбавається самостійно за рахунок коштів таких підприємств.

Згідно п. 10 Порядку № 578 предмети речового майна видаються особам у порядку планового забезпечення ним персоналу згідно з нормами забезпечення відповідно до строків їх носіння або експлуатації.

Грошова компенсація замість предметів речового майна особистого користування, що підлягають видачі особам рядового і начальницького складу, виплачується згідно з пунктом 60 цього Порядку на підставі заяви (п. 23 Порядку № 578).

За приписами п. 27 Порядку № 578 під час звільнення із служби особам рядового і начальницького складу за їх бажанням може видаватися речове майно особистого користування, яке не було ними отримано на день звільнення, або виплачуватися грошова компенсація за нього, розрахована із закупівельної вартості, яка діяла на 1 січня року виникнення права на отримання такого майна.

У разі загибелі (смерті) особи рядового і начальницького складу грошова компенсація виплачується на підставі заяви рівними частками членам її сім`ї та утриманцям, якщо заява надійшла протягом трьох років з дня загибелі (смерті).

Для виплати персоналу грошової компенсації за належні до отримання предмети речового майна особистого користування оформляється довідка про виплату грошової компенсації за належні до видачі предмети речового майна за формою згідно з додатком 7 у двох примірниках, перший з яких подається бухгалтерії органу чи установи, підприємства для виплати компенсації, другий додається до арматурної картки (п. 60 Порядку № 578).

Згідно наданої позивачу довідки № 18 від 21.05.2021 року про виплату грошової компенсації на належні до видачі предмети речового майна сума компенсації становить 12455,60 грн.

Отже, за відповідачем обліковувалася заборгованість перед позивачем у розмірі 12455,60 грн., яку відповідачем до цього часу виплачено не було.

Посиланням відповідача на відсутність достатнього фінансування як на підставу для невиплати цієї заборгованості, суд вважає безпідставними, оскільки як зазначив Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях, державні органи не вправі посилатись на відсутність коштів, як на підставу невиконання своїх зобов`язань і виправдання своєї бездіяльності, що узгоджується з практикою Європейського суду с прав людини (рішення у справах «Кечко проти України», «Сук проти України»).

На підставі ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 1 та 2 ст. 77 КАС України Кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

При цьому, позивач не просить суд визнати протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві грошової компенсації за неотримане речове майно померлого чоловіка у сумі 12455,60 грн.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КАС України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Згідно п. 3 та 4 чт. 2 ст. 245 КАС України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про: визнання дій суб`єкта владних повноважень протиправними та зобов`язання утриматися від вчинення певних дій; визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Враховуючи викладене, суд виходить за межі позовних вимог та визнає протиправною бездіяльність відповідача щодо невиплати позивачеві грошової компенсації за неотримане речове майно померлого чоловіка у сумі 12455,60 грн. та зобов`язує відповідача виплатити позивачеві компенсацію за неотримане речове майно померлого чоловіка на загальну суму 12455,6 грн.

У відповідності до ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись ст.ст. 2, 19, 139, 241 246, 260 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

1. Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) до Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» (вул. Київська, 300, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ) задовольнити.

2. Визнати протиправною бездіяльність Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» щодо невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації за неотримане речове майно померлого чоловіка ОСОБА_2 у сумі 12455,60 грн.

3. Зобов`язати Державну установу «Вознесенська виправна колонія (№72)» (вул. Київська, 300, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ) виплатити ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) компенсацію за неотримане речове майно померлого чоловіка ОСОБА_2 у сумі 12455,60 грн. (дванадцять тисяч чотириста п`ятдесят п`ять гривень 60 коп.).

4. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Державної установи «Вознесенська виправна колонія (№72)» (вул. Київська, 300, м. Вознесенськ, Миколаївська область, 56500, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2 ) судові витрати у розмірі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 коп.).

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи в порядку, визначеному ст. 255 КАС України. Апеляційна скарга може бути подана до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Повний текст рішення складено 23.12.2022 року.

Суддя О.В. Малих