Справа № 380/13596/22
Суддя: Коваль Роман Йосипович
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 380/13596/22 пров. № А/857/16116/22

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Коваля Р. Й.,

суддів Гуляка В. В.,

Ільчишин Н. В.,

розглянувши у письмовому провадженні у місті Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року про повернення позовної заяви (постановлену у м. Львові суддею Хомою О.П.) в адміністративній справі № 380/13596/22 за позовом ОСОБА_1 до Управління соціального захисту населення Стрийської районної державної адміністрації Відділ № 3 в особі начальника Гнатківської Марії Іванівни про визнання бездіяльності протиправною та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 ) звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Управління соціального захисту населення Стрийської районної державної адміністрації Відділ № 3 в особі начальника Гнатківської М. І. (далі - відповідач) та просив:

- визнати бездіяльність відповідача за повторною заявою позивача щодо направлення йому рішення про призначення державної соціальної допомоги або про відмову в її призначенні за поданою заявою від 28.07.2022 року - протиправною;

- відшкодувати за рахунок Державного бюджету позивачу, людині похилого віку, моральну шкоду за приниження честі та гідності, а також ділової репутації в розмірі 400 мільярдів гривень.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 позовна заява залишена без руху з підстав несплати судового збору.

А ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 позов повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог, вказаних в ухвалі суду від 30.09.2022.

Не погоджуючись із цією ухвалою, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій зазначає, що суд першої інстанції під час прийняття оскаржуваного судового рішення допустив порушення норм процесуального та матеріального права. Апелянт просить ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 скасувати, а справу направити в суд першої інстанції для продовження розгляду.

Відповідно до частини четвертої статті 229 Кодексу адміністративного судочинства України ( далі - КАС України) у зв`язку з розглядом справи у письмовому провадженні фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося.

Відповідач не скористався процесуальним правом на подання відзиву на апеляційну скаргу. Відповідно до частини четвертої статті 304 КАС України відсутність відзиву не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла переконання, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Судом встановлено, що ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху у зв`язку з її невідповідністю вимогам, що передбачені статтями 160, 161 КАС України, та надано десятиденний строк з дня вручення (отримання) копії цієї ухвали для усунення виявлених недоліків шляхом подання до суду документу про сплату судового збору у розмірі 1255,94 грн, або подання інших документів, що підтверджують підстави для звільнення від сплати судового збору.

Згідно з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із кодовим штриховим ідентифікатором за № 503 копію ухвали Львівського окружного адміністративного суду від 30.09.2022 позивач отримав 11.10.2022.

Ухвалою Львівського окружного адміністративного суду від 18.10.2022 позову заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв`язку з невиконанням вимог ухвали про залишення позову без руху у строк, встановлений судом.

Так, частиною першою статті 160 КАС України передбачено, що у позовній заяві позивач викладає свої вимоги щодо предмета спору та їх обґрунтування.

А частиною п`ятою статті 160 КАС України встановлено вимоги до позовної заяви, а саме в позовній заяві зазначаються:

1) найменування суду першої інстанції, до якого подається заява;

2) повне найменування (для юридичних осіб) або ім`я (прізвище, ім`я та по батькові - для фізичних осіб) сторін та інших учасників справи, їх місцезнаходження (для юридичних осіб) або місце проживання чи перебування (для фізичних осіб); поштовий індекс; ідентифікаційний код юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України (для юридичних осіб, зареєстрованих за законодавством України); реєстраційний номер облікової картки платника податків (для фізичних осіб) за його наявності або номер і серія паспорта для фізичних осіб - громадян України (якщо такі відомості відомі позивачу), відомі номери засобів зв`язку, офіційна електронна адреса або адреса електронної пошти;

3) зазначення ціни позову, обґрунтований розрахунок суми, що стягується, - якщо у позовній заяві містяться вимоги про відшкодування шкоди, заподіяної оскаржуваним рішенням, діями, бездіяльністю суб`єкта владних повноважень;

4) зміст позовних вимог і виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, а в разі подання позову до декількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з відповідачів;

5) виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини;

6) відомості про вжиття заходів досудового врегулювання спору - у випадку, якщо законом встановлений обов`язковий досудовий порядок урегулювання спору;

7) відомості про вжиття заходів забезпечення доказів або позову до подання позовної заяви, якщо такі здійснювалися;

8) перелік документів та інших доказів, що додаються до заяви; зазначення доказів, які не можуть бути подані разом із позовною заявою (за наявності), зазначення щодо наявності у позивача або іншої особи оригіналів письмових або електронних доказів, копії яких додано до заяви;

9) у справах щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єкта владних повноважень - обґрунтування порушення оскаржуваними рішеннями, діями чи бездіяльністю прав, свобод, інтересів позивача;

10) у справах щодо оскарження нормативно-правових актів - відомості про застосування оскаржуваного нормативно-правового акта до позивача або належність позивача до суб`єктів правовідносин, у яких застосовується або буде застосовано цей акт;

11) власне письмове підтвердження позивача про те, що ним не подано іншого позову (позовів) до цього самого відповідача (відповідачів) з тим самим предметом та з тих самих підстав.

Згідно із частиною третьою статті 161 КАС України до позовної заяви додається документ про сплату судового збору у встановлених порядку і розмірі або документи, які підтверджують підстави звільнення від сплати судового збору відповідно до закону.

Тобто, вимоги до позовної заяви є чіткими та вичерпними, розширеному тлумаченню положення ст. ст. 160, 161 КАС України не підлягають.

Відповідно до частини першої статті 169 КАС України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, встановлених статтями 160, 161 цього Кодексу, протягом п`яти днів з дня подання позовної заяви постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без руху.

Згідно із частиною другою статті 169 КАС України в ухвалі про залишення позовної заяви без руху зазначаються недоліки позовної заяви, спосіб і строк їх усунення, який не може перевищувати десяти днів з дня вручення ухвали про залишення позовної заяви без руху.

Пунктом 1 частини четвертої статті 169 КАС України визначено, що позовна заява повертається позивачеві, якщо позивач не усунув недоліки позовної заяви, яку залишено без руху, у встановлений судом строк.

Водночас, з матеріалів справи видно, що суд першої інстанції передчасно повернув позовну заяву, позаяк позивач отримав копію ухвали про залишення позовної заяви без руху 11.10.2022, тобто останнім днем встановленого судом строку для усунення недоліків є 21.10.2022. При цьому 21.10.2022 ОСОБА_1 мав право відправити засобами поштового зв`язку докази усунення недоліків позовної заяви або направити суду інші процесуальні документи на реалізацію своїх прав як сторони у справі, в тому числі клопотання про продовження процесуальних строків, звільнення, розстрочення або відстрочення сплати судового збору.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що місцевий суд допустив порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної ухвали, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Інші зазначені в апеляційній скарзі доводи, окрім вищеописаних, ґрунтуються на довільному трактуванні фактичних обставин, а тому такі не вимагають детальної відповіді.

У відповідності до частини другої статті 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Згідно зі статтею 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини вказує, що право на доступ до суду має бути ефективним. Реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

У Рішенні Європейського суду з прав людини від 08.04.2010, справа «Меньшакова проти України» (Заява № 377/02) пункт 52 Суд повторює, що пункт 1 статті 6 гарантує кожному право на звернення до суду з позовом щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Таким чином, він втілює в собі право на суд , яке, згідно з практикою Суду, включає в себе не тільки право ініціювати провадження, але й право розраховувати на розгляд спору судом (див., наприклад, рішення у справі «Кутіч проти Хорватії» (Kutic v. Croatia), заява № 48778/99, п. 25, ЕСПЛ 2002-ІІ) .

У справі «Мушта проти України» (Заява № 8863/06) від 18.11.2010 в пункті 32 Європейський суд з прав людини нагадує, що право на суд, одним з аспектів якого є право на доступ до суду, не є абсолютним, воно за своїм змістом може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги на рішення. Однак такі обмеження не можуть обмежувати реалізацію цього права у такий спосіб або до такої міри, щоб саму суть права було порушено. Ці обмеження повинні переслідувати легітимну мету, та має бути розумний ступінь пропорційності між використаними засобами та поставленими цілями.

Отже, відповідно до позиції Європейського Суду з прав людини основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права.

Колегія суддів також враховує позицію ЄСПЛ (в аспекті оцінки аргументів апелянта), сформовану у справі «Серявін та інші проти України» (№ 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorijav. Spain) № 303-A, пункт 29).

Згідно із частиною третьою статті 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є, зокрема, порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Керуючись ст.ст.169, 308, 311, 312, 315, 317, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Львівського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року про повернення позовної заяви у справі № 380/13596/22 скасувати, а справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя Р. Й. Коваль
судді В. В. Гуляк
Н. В. Ільчишин