Справа № 140/8067/22
Суддя: Волдінер Фелікс Арнольдович
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/8067/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Волдінера Ф.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Волинської обласної прокуратури, про визнання протиправною та скасування постанови, зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся з позовом до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (далі відповідач, Департамент), за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Волинської обласної прокуратури (далі Прокуратура, третя особа), відповідно до якого просить суд:

1) визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Яковенко В.А. про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022 у виконавчому провадженні ВП №67036460 за виконавчим листом №11071/2021 виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021, як таку, що суперечить вимогам Закону України «Про виконавче провадження»;

2) виконавчий лист повернути до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України;

3) зобов`язати державного виконавця Яковенко В.А. провести виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП №67036460 за виконавчим листом №11071/2021 виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Ухвалою від 12.12.2022 провадження у справі було відкрито та постановлено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження у судовому засіданні з повідомленням сторін суддею одноособово, з урахуванням § 2 глави 11 розділу ІІ Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) та призначено судове засідання на 19.12.2022.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що державним виконавцем Яковенко В.А. та Департаментом проігноровано заяви позивача у виконавчому провадженні щодо забезпечення виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №803/63/16, не вжито заходів для виконання постанови суду за виконавчим документом в повному обсязі та не стягнуто на користь позивача коштів в сумі 1045985,99 грн.

Державний виконавець Яковенко В.А. виніс незаконну постанову про закінчення виконавчого провадження, оскільки ним не було вжито заходів згідно Закону України «Про виконавче провадження» для виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі № 803/63/16 в повному обсязі.

22.12.2022 шляхом формування документу в системі «Електронний суд» було подано до суду відзив на позовну заяву.

Відзив підписаний електронним підписом Олександра Клочка, заступником начальника відділу правового забезпечення Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

На підтвердження повноважень на право представляти інтереси відповідача ОСОБА_2 до відзиву додано довіреність у порядку передоручення складену 07.10.2022 Юлдашевим Юрієм Михайловичем на підставі Довіреності від 03.11.2021, виданої Міністерством юстиції України.

Вказаною довіреністю в порядку передоручення уповноважено Клочко Олександра Володимировича представляти інтереси Міністерства юстиції України в судах України з усіма правами, які надано законом стороні по справі, в тому числі з правом підписувати, подавати, доповнювати позовні заяви та інші передбачені законом процесуальні документи.

Частиною 10 статті 44 КАС України визначено, що якщо документи подаються учасниками справи до суду або надсилаються іншим учасникам справи в електронній формі, такі документи скріплюються електронним підписом учасника справи (його представника).

Положеннями статті 57 КАС України визначено, що представником у суді може бути адвокат або законний представник; у справах незначної складності та в інших випадках, визначених цим Кодексом, представником може бути фізична особа, яка відповідно до частини другої статті 43 цього Кодексу має адміністративну процесуальну дієздатність.

Водночас суд вважає за необхідне вказати на наступне.

Відповідно до підпункту 19 пункту 1 розділу VII «Перехідні положення» КАС України, у редакції Закону України від 3 жовтня 2017 року №2147-VIII «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів», положення цього Кодексу застосовуються з урахуванням підпункту 11 пункту 16-1 розділу XV «Перехідні положення» Конституції України.

30 вересня 2016 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Конституції України (щодо правосуддя)» від 2 червня 2016 року №1401-VIII.

2 червня 2016 року за №1401-VIII Верховною Радою України було прийнято зміни до Конституції України, відповідно до яких розділ XV «Перехідні положення» Основного Закону України було доповнено пунктом 11, який передбачає, що представництво відповідно до пункту 3 частини першої статті 131-1 та статті 131-2 цієї Конституції виключно прокурорами або адвокатами у Верховному Суді та судах касаційної інстанції здійснюється з 1 січня 2017 року; у судах апеляційної інстанції - з 1 січня 2018 року; у судах першої інстанції - з 1 січня 2019 року (абзац перший пункту). Представництво органів державної влади та органів місцевого самоврядування в судах виключно прокурорами або адвокатами здійснюватиметься з 1 січня 2020 року (абзац другий пункту).

За загальним правилом право на самопредставництво юридичної особи - це право одноосібного виконавчого органу (керівника) чи голови колегіального виконавчого органу діяти від імені такої особи, представляючи її інтереси в силу закону, статуту, положення.

Разом з тим, змінами, внесеними до КАС України Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення можливостей самопредставництва в суді органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування, інших юридичних осіб незалежно від порядку їх створення» від 18 грудня 2019 року № 390-IX розширено випадки самопредставництва юридичної особи, суб`єкта владних повноважень і визначено, що юридична особа незалежно від порядку її створення, суб`єкт владних повноважень, який не є юридичною особою, беруть участь у справі через свого керівника, члена виконавчого органу, іншу особу, уповноважену діяти від її (його) імені та визначено перелік документів, що можуть підтвердити відповідні повноваження: закон, статут, положення, трудовий договір (контракт) (частина третя статті 55 КАС України).

З аналізу цієї норми закону вбачається, що допуск особи до участі у справі та визнання належно вчиненими будь-яких інших передбачених КАС України процесуальних прав можливий за умови сукупної наявності обох цих умов.

Отже, для визнання особи такою, що діє в порядку самопредставництва, необхідно, щоб у відповідному законі, положенні чи трудовому договорі (контракті) було чітко визначене її право діяти від імені такої юридичної особи (суб`єкта владних повноважень) без додаткового уповноваження.

ОСОБА_3 не надано до суду жодних з перелічених документів.

Таким чином, ОСОБА_3 не надано суду належних доказів на підтвердження повноважень представляти інтереси та вчиняти дії від імені відповідача у даній справі.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для допуску ОСОБА_2 до участі у справі в якості представника відповідача, а відтак про відмову в задоволенні відповідної заяви.

КАС України не передбачено порядку повернення без розгляду письмових заяв по суті справи у випадку їх подання особою повноваження якої не підтвердженні, а відтак суд не бере до уваги відзив на позовну заяву поданий ОСОБА_3 , як такий що поданий неуповноваженою особою.

Третя особа подала до суду пояснення, відповідно до яких з адміністративним позовом не погоджується виходячи з наступного.

Вживаючи заходи до виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі № 803/63/16, Волинською обласною прокуратурою нараховано та виплачено ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу з 04 січня 2016 року до 01 березня 2020 року в розмірі 448 297,33 грн середньомісячного заробітку.

Волинська обласна прокуратура рішення виконала, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями та наданим розрахунком, державним виконавцем 25.11.2022 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Позивачем подано до суду заперечення на доводи викладені в пояснені третьої особи, відповідно до яких, позивач вказує, що Волинська обласна прокуратура повинна нарахувати та виплатити йому кошти за час вимушеного прогулу в сумі 1 996 144,02 грн.

Однак державний виконавець формально віднісся до виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №803/63/16, не перевірив доводів щодо фактичного повного виконання рішення суду, в порушення вимог статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» не взяв до уваги надісланих позивачем заяв і розрахунків, не звертався до суду за роз`ясненням рішення щодо правильності доводів викладених у заявах позивача і розрахунках та повідомленнях Волинської обласної прокуратури, не витребував з Волинської обласної прокуратури розрахунків, які б свідчили про правильне нарахування коштів для повного виконання постанови суду, а тому 25.11.2022 незаконно виніс постанову про закінчення виконавчого провадження у виконавчому провадженні ВП №67036460.

В судове засідання 19.12.2022 не з`явились позивач та представник відповідача, відтак судовий розгляд справи було відкладено до 22.12.2022.

21.12.2022 до суду від позивача надійшла заява, якою позивач повідомляє суд про неможливість прибути в судове засідання та просить суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

В судове засідання 22.12.2022 інші учасники справи не з`явились хоча належним чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомили.

Згідно приписів частини третьої статті 268 КАС України, неприбуття у судове засідання учасника справи з приводу рішень, дій або бездіяльності органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Відтак, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження.

Судом встановлено такі фактичні обставини справи.

Постановою Волинського окружного адміністративного суду від 17.02.2016, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 05.07.2016 у справі № 803/63/16, відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу прокурора області №659к від 21.12.2015 про звільнення з посади прокурора Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури області, поновлення на цій або рівнозначній посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та моральної шкоди.

Постановою Верховного Суду від 11.09.2019 по справі №803/63/16 частково задоволено касаційну скаргу ОСОБА_1 на судові рішення першої та апеляційної інстанцій: скасовано вищезазначені рішення судів, справу для продовження розгляду направлено до суду першої інстанції.

За результатами перегляду судового рішення у справі №803/63/16, рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_1 до прокуратури Волинської області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з роботи, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №803/63/16 апеляційну скаргу ОСОБА_1 задоволено частково: скасовано рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 у справі №803/63/16 та прийнято нове, яким визнано протиправним та скасовано наказ прокурора Волинської області про звільнення ОСОБА_1 з посади прокурора Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області на підставі пункту дев`ятого частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» та пункту першого частини першої статті 40 Кодексу законів про працю України у зв`язку із скороченням кількості прокурорів органу прокуратури. Поновлено ОСОБА_1 на посаді прокурора Відділу приймання, опрацювання та аналізу оперативної інформації прокуратури Волинської області з 04,01.2016. Стягнуто з прокуратури Волинської області на користь позивача середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04.01.2016 по 02.03.2020, в сумі 448 728, 80 грн. В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Верховного Суду від 28.01.2021 скасовано постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду від 02.03.2020 у справі №803/63/16 у частині позовних вимог про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції. У решті рішення апеляційного суду залишити без змін.

Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 у справі №803/63/16 задоволено апеляційну скаргу ОСОБА_1 рішення Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2019 про відмову у задоволенні позову скасовано та прийнято нове рішення про задоволення позову ОСОБА_1 в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу.

Постановою суду зобов`язано Прокуратуру Волинської області нарахувати та виплатити ОСОБА_1 грошові кошти за час вимушеного прогулу з 04.01.2016 по 01.03.2020 в розмірі середньомісячного заробітку, з урахуванням надбавок та виплачених премій на посаді прокурора Відділу прокуратури області, а також з урахуванням збільшення посадових окладів, виплат за класний чин, вислугу років та інших передбачених чинним законодавством виплат, які збільшувалися в період з 04.01.2016 по 01.03.2020 із врахуванням довідок №18-216 від 18.05.2016, №21-240 від 02.04.2021, №21-239 від 02.04.2021.

21.07.2021 Волинським окружним адміністративним судом видано виконавчий лист за №11071/2021 на виконання постанови Восьмого апеляційного адміністративного суду від 27.04.2021 року у справі №803/63/16.

За вказаним виконавчим листом 05.10.2021 державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Яковенко В.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №67036460.

24.11.2021 державним виконавцем винесено постанову про закінчення виконавчого провадження у зв`язку з виконанням в повному обсязі постанови суду від 27.04.2021.

Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 13.01.2022 в справі №140/14963/21 визнано протиправною та скасовано постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №67036460 від 24.11.2021 винесену при примусовому виконанні виконавчого листа від 21.07.2021 №11071/2021.

25.07.2022 державним виконавцем Яковенко В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України винесено постанову про відновлення виконавчого провадження.

25.11.2022 тим же державним виконавцем винесено постанову ВП №67036460 про закінчення виконавчого провадження з підстав фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, яка є предметом оскарження в даній справі (далі Постанова від 25.11.2022).

Не погоджуючись із такими діями відповідача позивач звернувся до суду із даним позовом.

Вирішуючи дану справі суд виходить з такого.

Частиною першою статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року №1404-VIII (далі Закон №1404) встановлено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Окремі питання організації виконання судових рішень і рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення), що відповідно до Закону підлягають примусовому виконанню визначено Інструкцією з організації примусового виконання рішень, затверджену наказом Міністерства юстиції України 02.04.2012 № 512/5 (у редакції наказу Міністерства юстиції України 29.09.2016 № 2832/5) та зареєстрованою в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 за № 489/20802 (далі Інструкція № 512/5).

Відповідно до пункту 6 Інструкції № 512/5, під час здійснення виконавчого провадження виконавець приймає рішення шляхом винесення постанов, попереджень, внесення подань, складання актів та протоколів, надання доручень, розпоряджень, вимог, подання запитів, заяв, повідомлень або інших процесуальних документів у випадках, передбачених Законом та іншими нормативно-правовими актами.

Приписами статті 39 Закону №1404 визначено порядок та підстави закінчення виконавчого провадження, зокрема пунктом 9 частини першої цієї норми визначено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини (частина друга статті 39).

У випадках, передбачених пунктами 1-3, 5-7, 9-12, 14, 15 частини першої цієї статті, виконавчий документ надсилається разом із постановою про закінчення виконавчого провадження до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав (частина третя статті 39).

Вимоги до постанови, як основною форми реалізації виконавцем своїх функції щодо примусового виконання рішень визначено пунктом 7 Інструкції №512/5.

Так, згідно вимог вказаної норми, постанова як окремий документ містить такі обов`язкові реквізити:

номер виконавчого провадження;

вступну частину із зазначенням:

назви постанови, дати видачі постанови та місця її винесення;

найменування органу державної виконавчої служби, прізвища, імені та по батькові державного виконавця, який виніс постанову або прізвища, імені та по батькові приватного виконавця, який виніс постанову, найменування виконавчого округу, в якому він здійснює діяльність;

назви виконавчого документа, коли та ким виданий, резолютивної частини документа (далі - реквізити виконавчого документа);

за зведеним виконавчим провадженням - прізвища, імені та по батькові боржника - фізичної особи, повного найменування боржника - юридичної особи та дати об`єднання виконавчих проваджень у зведене;

мотивувальну частину із зазначенням мотивів, з яких виконавець прийняв відповідне рішення (дійшов певних висновків), і посилання на норму закону, на підставі якого винесено постанову;

резолютивну частину із зазначенням:

прийнятого виконавцем рішення;

строку і порядку оскарження постанови.

До постанов можуть вноситись також інші відомості, визначені Законом, цією Інструкцією та іншими нормативно-правовими актами.

Аналізуючи наявну в матеріалах справи оскаржувану Постанову від 25.11.2022 на предмет відповідності вказаним вимогам до такого документу, судом встановлено таке.

Постанова від 25.11.2022 винесена при примусовому виконання виконавчого листа №803/63/16 виданого 21.07.2021 Волинським окружним адміністративним судом про зобов`язання Прокуратури Волинської області нарахувати та виплатити грошові кошти за час вимушеного прогулу ОСОБА_1 з 04 січня 2016 року до 01 березня 2020 року в розмірі середньомісячного заробітку, з урахуванням надбавок та виплачених премій на посаді прокурора Відділу прокуратури області, а також з урахуванням збільшення посадових окладів, виплат за класний чин, вислугу років та інших передбачених чинним законодавством виплат, які збільшувалися в період з 04 січня 2016 року до 01 березня 2020 року із врахуванням довідок № 18-216 від 18 травня 2016 року, № 21-240 від 02 квітня 2021 року, № 21-239 від 02 квітня 2021 року.

Із вступної частини Постанови від 25.11.2022 вбачається, що ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2021 року у справі № 803/63/16 замінено боржника Прокуратуру Волинської області на правонаступника Волинську обласну прокуратуру.

Мотивувальна частина Постанови від 25.11.2022 викладена в наступній редакції:

«05.10.2021 державним виконавцем прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження. Листом Волинської обласної прокуратури від 17.11.2022 № 21-18вих-22 повідомлено про виконання рішення суду.

Відповідно до пункту 9 частини першої статті 39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом».

Таким чином, державним виконавцем не встановлено жодних фактичних обставин, що свідчили б про виконання рішення суду, яке підлягало примусовому виконанню в даному виконавчому провадженні.

Повідомлення боржника саме по собі не може свідчити про фактичне виконання рішення, адже саме реальне настання певних об`єктивних фактичних обставини є підставою для закінчення виконавчого провадження в силу приписів статті 39 Закону №1404.

Доказів існування інших обставин, що обумовлюють закінчення виконавчого провадження в зв`язку із фактичним виконанням боржником рішення суду, що підлягає примусовому виконанню, відповідачем до суду не надано.

Зважаючи на наведене, суд дійшов висновку, що оскаржувана у даній справі Постанова від 25.11.2022 винесена всупереч вимог законодавства, а отже є протиправною та підлягає до скасування, як необґрунтована.

Таким чином, позовні вимоги в частині визнання протиправною та скасування Постанови від 25.11.2022 та повернення виконавчого листа підлягають до задоволення.

Щодо позовних вимог про зобов`язання державного виконавця Яковенко В.А. провести виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП №67036460 за виконавчим листом №11071/2021 виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження», суд зазначає наступне.

Суд при вирішенні спору надає юридичну оцінку рішенню, дії чи бездіяльності відповідача, які вже відбулись та позбавлений повноважень надавати таку оцінку щодо можливих порушень з боку відповідача прав, свобод та інтересів позивача в майбутньому.

При цьому суд обирає спосіб захисту порушених прав позивача виходячи з фактичного змісту та обсягу порушеного права.

Враховуючи те, що вимога позивача про зобов`язання відповідача провести виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП №67036460 в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження» може бути задоволена виключно у разі порушення відповідачем прав, свобод та інтересів позивача в майбутньому, відтак позовна вимога в цій частині не підлягає задоволенню.

Згідно частини першої статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Таким чином за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України на користь позивача слід стягнути судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Керуючись Кодексом адміністративного судочинства України та на підставі Закону України «Про виконавче провадження», суд

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Яковенко В.А. Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України про закінчення виконавчого провадження від 25.11.2022 у виконавчому провадженні ВП №67036460 за виконавчим листом №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021.

Виконавчий лист №11071/2021, виданим Волинським окружним адміністративним судом 21.07.2021 повернути до Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України (01001, місто Київ, вулиця Городецького, 13, ідентифікаційний код юридичної особи 00015622) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ф.А. Волдінер