Справа № 440/9339/22
Суддя: С.С. Сич
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОЛТАВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

про закриття провадження у справі

21 грудня 2022 рокум. ПолтаваСправа № 440/9339/22

Полтавський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Сич С.С.,

за участю:

секретаря судового засідання Садошенко А.П.,

представника позивачів Жолонко О.В.,

розглянувши у підготовчому засіданні адміністративну справу №440/9339/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення,

В С Т А Н О В И В:

27 жовтня 2022 року позивач ОСОБА_1 , ОСОБА_2 звернулися до Полтавського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Карлівської міської ради Полтавської області , у якій просять визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію від 21 травня 2014 року, індексний номер 13212514, прийняте державним реєстратором реєстраційної служби Карлівського районного управління юстиції Полтавської області Бугаєнко Вікторією Миколаївною, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 16.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію права комунальної власності за територіальною громадою Карлівського району в особі Карлівської районної ради на спірний об`єкт нерухомого майна (стадіон) за адресою: АДРЕСА_1 , не врахував, що цей об`єкт нерухомого майна перебував у приватній власності та тим самим позбавив власника майна права на це нерухоме майно.

Ухвалою Полтавського окружного адміністративного суду від 01 листопада 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі №440/9339/22, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання.

Представник позивачів у підготовчому засіданні підтримав позовну вимогу.

Представник відповідача у підготовче засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце проведення підготовчого судового засідання повідомлений належним чином. Представники відповідача надіслали до суду клопотання про відкладення розгляду справи.

Відповідно до частини 1 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підготовче засідання проводиться за правилами, встановленими главою 6 розділу II цього Кодексу, з урахуванням особливостей підготовчого засідання, встановлених цією главою.

За приписами частини 2 статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України суд відкладає підготовче засідання в межах визначеного цим Кодексом строку підготовчого провадження у випадках: 1) визначених пунктами 1-3, 5 частини другої статті 205 цього Кодексу; 2) залучення до участі або вступу у справу третьої особи, заміни позивача, заміни неналежного відповідача, залучення співвідповідача; 3) в інших випадках, коли питання, визначені частиною другою статті 180 цього Кодексу, не можуть бути розглянуті у даному підготовчому засіданні.

Пунктом 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі повторної неявки в судове засідання учасника справи (його представника), незалежно від причин неявки.

З огляду на вищевикладене, та зважаючи на те, що відсутні правові підстави для відкладення підготовчого засідання, визначені статтями 181, 205 Кодексу адміністративного судочинства України, натомість, наявні підстави, встановлені пунктом 2 частини 3 статті 205 Кодексу адміністративного судочинства України для проведення підготовчого засідання за відсутності учасників справи у разі повторної їх неявки в судове засідання, незалежно від причин неявки, суд вирішив відмовити у задоволенні клопотання представників відповідача про відкладення розгляду справи та провести підготовче засідання за відсутності представників відповідача.

Вирішуючи питання щодо того, чи поширюється юрисдикція адміністративного суду на дану справу, суд дійшов таких висновків.

Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 4 листопада 1950 року (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Критеріями розмежування судової юрисдикції, тобто передбаченими законом умовами, за яких певна справа підлягає розгляду за правилами того чи іншого виду судочинства, є суб`єктний склад спірних правовідносин, предмет спору та характер спірних матеріальних правовідносин у їх сукупності. Крім того, таким критерієм може бути пряма вказівка в законі на вид судочинства, у якому розглядається визначена категорія справ.

Згідно із частиною першою статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі КАС України) завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

На підставі пункту 7 частини першої статті 4 КАС України суб`єктом владних повноважень є орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг.

Пунктом 1 частини першої статті 19 КАС України визначено, що юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом установлено інший порядок судового провадження.

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори фізичних чи юридичних осіб з органом державної влади, органом місцевого самоврядування, їхньою посадовою або службовою особою, предметом яких є перевірка законності рішень, дій чи бездіяльності цих органів (осіб), прийнятих або вчинених ними при здійсненні владних управлінських функцій, крім спорів, для яких законом установлений інший порядок судового вирішення.

Публічно-правовий спір має особливий суб`єктний склад. Участь суб`єкта владних повноважень є обов`язковою ознакою для того, щоб класифікувати спір як публічно-правовий. Проте сама собою участь у спорі суб`єкта владних повноважень не дає підстав ототожнювати спір із публічно-правовим та відносити його до справ адміністративної юрисдикції.

Під час визначення предметної юрисдикції справ суди повинні виходити із суті права та/або інтересу, за захистом якого звернулася особа, заявлених вимог, характеру спірних правовідносин, змісту та юридичної природи обставин у справі.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Разом з тим приватноправові відносини вирізняються наявністю майнового чи немайнового інтересу учасника. Спір має приватноправовий характер, якщо він обумовлений порушенням або загрозою порушення приватного права чи інтересу (як правило майнового) конкретного суб`єкта, що підлягає захисту в спосіб, передбачений законодавством для сфери приватноправових відносин, навіть якщо до порушення приватного права чи інтересу призвели управлінські дії суб`єктів владних повноважень.

На даний час існує усталена практика Великої Палати Верховного Суду у спорах про скасування дій та рішень державного реєстратора про державну реєстрацію прав на майно, ініційованих особою, яка не була заявником щодо оскаржуваних реєстраційних дій та рішень. Зокрема, правова позиція про те, що такі спори підлягають розгляду в порядку цивільного або господарського судочинства в залежності від суб`єктного складу, була висловлена Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, від 04 грудня 2018 року у справі № 915/1377/17, від 29 січня 2019 року у справі №813/1321/17, від 02 квітня 2019 року у справі № 137/1842/16-а та інших.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 4 вересня 2018 року у справі № 823/2042/16, якщо позивач не був заявником стосовно оскаржуваних ним реєстраційних дій, які були вчинені за заявою іншої особи, такий спір є спором про цивільне право незалежно від того, чи здійснено державну реєстрацію прав на нерухоме майно з дотриманням державним реєстратором вимог законодавства та чи заявляються, окрім вимог про скасування оспорюваного рішення, запису в державному реєстрі прав, вимоги про визнання недійсними правочинів, на підставі яких прийнято оспорене рішення, здійснено оспорений запис.

Натомість, до юрисдикції адміністративного суду належить спір, який виник між двома (кількома) суб`єктами стосовно їх прав та обов`язків у конкретних правових відносинах, в яких хоча б один суб`єкт законодавчо уповноважений владно керувати поведінкою іншого суб`єкта, а останній відповідно зобов`язаний виконувати вимоги та приписи такого суб`єкта владних повноважень (постанова Великої Палати Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 914/2006/17).

Спір у даній справі не є спором між учасниками публічно-правових відносин, оскільки державний реєстратор, приймаючи оскаржуване рішення про державну реєстрацію права комунальної власності на спірний об`єкт нерухомого майна (стадіон) за адресою: АДРЕСА_1 , не мав публічно-правових відносин саме з позивачами ОСОБА_1 , ОСОБА_2 . Оскаржуване рішення про державну реєстрацію стосувалось реєстрації прав територіальної громади Карлівського району в особі Карлівської районної ради, а не позивачів.

Такі ж висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом у постанові від 01.07.2020 у справі №816/1405/17.

Крім того, у позовній заяві позивачами зазначено про звернення ними до суду за захистом права приватної власності на об`єкт нерухомого майна, яке (майно), на думку позивачів на час прийняття спірного рішення про державну реєстрацію, належало іншій особі.

Визнання протиправними і скасування рішення щодо державної реєстрації права власності за Карлівською районною радою Полтавської області є захистом прав на об`єкт нерухомого майна, який, на думку позивачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 , на час здійснення спірної реєстраційної дії належав на праві приватної власності іншій особі, а не територіальній громаді Карлівського району, за якою було зареєстровано право комунальної власності на це спірне майно.

Цей спір є спором про цивільне право, тобто має приватноправовий характер, а саме - є спором позивачів та територіальної громади Карлівського району в особі Карлівської районної ради (правонаступником якої, на думку позивачів, є Карлівська міська рада Полтавської області) щодо прав на об`єкт нерухомого майна.

Та обставина, що позивач вважає винним у порушенні прав державного реєстратора, а також та обставина, що оскаржуючи рішення державного реєстратора позивач зазначає в якості відповідача Карлівську міську раду Полтавської області, не змінює приватноправового характеру спору.

Беручи до уваги наведене й ураховуючи суть спірних правовідносин, суд дійшов висновку, що цей спір не належить до юрисдикції адміністративних судів, оскільки правовідносини у цій справі виходячи із суб`єктивного складу учасників спору (зокрема, позивачів - фізичних осіб) мають вирішуватись в порядку цивільного судочинства, за правилами якого можливий одночасний розгляд вимог про визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, його посадових і службових осіб та питання щодо набуття та/або припинення речових прав.

Щодо доводів представника позивачів про те, що позивачі звернулися до суду і як депутати Карлівської міської ради, а не як фізичні особи, суд зазначає таке.

По перше: у позовній заяві в якості позивачів вказані саме фізичні особи ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , а не депутати Карлівської міської ради.

По друге: за приписами пунктів 3, 5 частини 1 статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах між суб`єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом.

Даний спір не є спором між суб`єктами владних повноважень (депутатами Карлівської міської ради та Карлівською міською радою) з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі, делегованих повноважень, та законом не встановлено право депутата міської ради як суб`єкта владних повноважень на звернення до адміністративного суду для оскарження рішення про державну реєстрацію права власності на нерухоме майно.

Пунктом 2 частини 2 статті 183 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що за результатами підготовчого засідання суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі.

Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України суд закриває провадження у справі якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

З огляду на викладене вище, суд вважає за необхідне закрити провадження у справі №440/9339/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення, оскільки цю справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Згідно з приписами частини 2 статті 238 Кодексу адміністративного судочинства України ухвала суду про закриття провадження у справі може бути оскаржена.

На підставі викладеного, керуючись статтями 181, 183, 205, 238, 243, 248, 256, 294 Кодексу адміністративного судочинства України, -

У Х В А Л И В:

Закрити провадження у справі №440/9339/22 за позовом ОСОБА_1 , ОСОБА_2 до Карлівської міської ради Полтавської області про визнання протиправним та скасування рішення.

Роз`яснити ОСОБА_1 , ОСОБА_2 право на звернення до суду за правилами цивільного судочинства.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її проголошення.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом п`ятнадцяти днів з дня складення повного тексту ухвали до Другого апеляційного адміністративного суду, в порядку, визначеному частиною 8 статті 18, частинами 7-8 статті 44 та статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст ухвали складено 23 грудня 2022 року.

Суддя С.С. Сич