Справа № 200/19267/21
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року Справа№200/19267/21

Донецький окружний адміністративний суд у складі:

головуючого судді: Стойки В.В.,

при секретарі Глазовій Т.В.

за участю:

позивача ОСОБА_1

представника відповідача Тичиніна Я.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні за правилами загального провадження адміністративну справу за позовом адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Донецької обласної прокуратури (, м. Маріуполь, в. Університетська, б. 6) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 10.12.2021 року позивачем отримано наказ № 2805-к від 22.11.2021 року про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області. Вказаним наказом прийнято рішення, яким зокрема затверджено висновок щодо оцінювання якості роботи ОСОБА_1 на підставі поданого ним звіту.

Проте, ані з висновком щодо оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області у 2021 році ОСОБА_1 , ані з наказом від 22.11.2021 року № 2805-к в частині затвердження такого висновку позивач не погоджується, вважає, що вони мають бути скасовані в судовому порядку, а відповідача зобов`язано вчинити дії із проведення повторного оцінювання з урахуванням встановлених судом обставин та прийняти нові рішення про затвердження висновку про оцінку якості роботи ОСОБА_1 та наказу про його затвердження.

Обгрунтовуючи свою позицію ОСОБА_1 зазнає, що у період з 03.12.2020 року по 31.08.2021 року обіймав посаду керівника Донецької обласної прокуратури, а з 01.09.2021 року переведений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури. Так як у період з серпня 2021 року по 25.10.2021 року позивач перебував на лікарняному, у відпустці, а з 25.10.2021 року працює дистанційно.

З урахуванням вказаного та відповідно до вимог п. 2.5. Тимчасового положення по систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого наказом Генерального прокурора від 30.10.2020 року № 508, оцінювання якості роботи позивача за 2021 рік проводилось з урахуванням виконання його обов`язків на посаді керівника Донецької обласної прокуратури протягом 2021 року.

Аналізуючи свою роботу на посаді керівника Донецької обласної прокуратури за період з 03.12.2020 року по 31.08.2021 року позивач наголошує, що загальний обсяг виконаної роботи, а саме кількість проведених брифінгів, конференцій, оперативних нарад та інших заходів, які характеризують роботу Донецької обласної прокуратури в кількісному вимірі, є більшим ніж у 2020 році, проте його звіт за 2020 рік був оцінений позитивно.

Також позивач наголошує, що під час виконання обов`язків на посаді керівника Донецької обласної прокуратури ним не було вчинено жодного дисциплінарного проступку, не було притягнено до дисциплінарної відповідальності, не отримано скарг на роботу та не встановлено порушення правил трудового розпорядку.

Натомість наказом № 2805-к від 22.11.2021 року з незрозумілих позивачу причин звіт оцінений негативно та з порушеннями, що є підставою для скасування прийнятого рішення в частині, за результатами оцінювання якості роботи у 2021 році, наразі безпосереднім керівником ОСОБА_2 , заступником керівника Донецької обласної прокуратури Ткачук В.О. та керівником Донецької обласної прокуратури Угровецьким П.О. оцінено та затверджено висновок з відповідним наказом, за якими результати роботи оцінено незадовільно.

На підставі викладеного позивач просив:

визнати протиправним та скасувати висновок щодо результатів оцінювання якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 за 2021 рік;

визнати протиправним та скасувати рішення керівника Донецької обласної прокуратури, а саме: наказ № 2805-к від 22.11.2021 року «Про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області за 2021 рік» в частині затвердження висновку по ОСОБА_1 »

зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру провести оцінку якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 та затвердити висновок з урахуванням встановлених обставин судовим рішенням.

Ухвалою суду від 04.01.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії і відкрито провадження у справі. Призначено підготовче засідання.

Ухвалою суду від 01.02.2022 року у задоволені клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

Ухвалою суду від 23.02.2022 року у задоволені клопотання представника позивача про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції відмовлено.

03.02.2022 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого Донецька обласна прокуратура проти задоволення позовних вимог заперечує у повному обсязі та зазначає наступне.

Щодо оцінки керівником результатів роботи підлеглого прокурора, відповідач зазначає, що нормативи, за якими має бути виставлена певна оцінка, на теперішній час відсутні. Керівник самостійно визначає рівень результату роботи підлеглого прокурора враховуючи конкретні обставини, показники, що є його дискреційним повноваженням.

Щодо обґрунтованості оцінки позивача. Під час роботи ОСОБА_1 на посаді керівника Донецької обласної прокуратури керівництвом Офісу Генеральної прокуратури прийнято ряд негативних рішень щодо нього. Так, 25.06.2021 відбулась оперативна нарада у Генерального прокурора, на якій, проміж іншого, вирішено невідкладно організувати та провести перевірку стану організації та роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецькій обласній прокуратурі. З 05.07.2021 по 12.07.2021 у Донецькій обласній прокуратурі проведено зазначену перевірку. За її результатами встановлено, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві прорахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, розв`язання яких вимагає вжиття невідкладних додаткових заходів. Недостатня особиста роль керівництва обласної прокуратури у підвищенні ефективності і виконанні покладених на прокуратури функції. 12.07.2021 відбулась оперативна нарада у заступника Генерального прокурора, на якій обговорювались результати перевірки стану організації та роботи на основних напрямках прокурорської діяльності у Донецькій обласній прокуратурі. На нараді прийнято рішення, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві прорахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, усунення яких вимагає невідкладних додаткових заходів. Також визнано слабкою особисту роль керівництва обласної прокуратури у підвищенні ефективності виконання покладених на прокуратуру функції.

За результатом наради заступник Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до кадрової комісії з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів щодо неналежного виконання ОСОБА_1 посадових обов`язків, встановлених для відповідної адміністративної посади.

Кадровою комісією з розгляду дисциплінарних скарг про вчинення прокурором дисциплінарного проступку та здійснення дисциплінарного провадження щодо прокурорів ухвалено рішення від 30.08.2021 № 171дп-21, яким встановлено наявність підстав для звільнення керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 з адміністративної посади відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 41 Закону України Про прокуратуру.

Наказом Генерального прокурора ОСОБА_1 від 31.08.2021 № 280к ОСОБА_1 звільнено з посади керівника Донецької обласної прокуратури у зв`язку з неналежним виконанням посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади.

З огляду на викладене, відповідач наголошує, що висновок щодо негативного оцінювання ОСОБА_1 є таким, що ґрунтується на встановлених доказах.

Щодо суб 'єкта оцінювання відповідач зазначив, що під час оцінювання ОСОБА_1 його безпосередній керівник ОСОБА_2 погодив звіт, але не використав право на виставлення оцінки. У зв`язку з цим, таку оцінку виставлено керівником вищого рівня ОСОБА_4 під час затвердження звіту.

Поряд з іншим відповідач зазначає, що оцінка прокурора є індивідуальною. Позивач зазначає, що деякі інші особи, у тому числі його колишні підпорядковані, отримали позитивну оцінку. Однак, це не означає, що позивач має отримати таку ж саму оцінку. Оцінювання роботи прокурора є індивідуальним та визначається залежно від особистого внеску, результатів саме його роботи.

Крім того, у межах даної справи оцінки інших прокурорів не є предметом спору й їх співвідношення не підлягає перегляду.

Щодо порівняння результатів оцінювання з іншими періодами, відповідач наголошує, що не можна виокремлювати лише кількісний показник з проміж інших, а оцінювання має відбуватись комплексно, враховуючи всі зазначені показники.

Щодо вмотивованості висновку оцінювання. Відповідач звертає увагу, що позивач вказує на невмотивованість висновку та рішення про затвердження висновку про оцінювання роботи ОСОБА_1 за 2021 рік. Однак, чинним Тимчасовим положенням про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів не передбачено, що у рішенні чи висновку мають наводитися будь-які мотиви або обґрунтування. Крім того, відповідач вважає, що обґрунтованість оцінки, яка до того ж є дискреційною, підтверджується обставинами, наведеними у п. 2 відзиву.

На підставі викладених обставин відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог.

Позивачем було надано заперечення на відзив позивача, згідно змісту яких ОСОБА_1 наголошує, що наведені відповідачем у відзиві аргументи не спростовують доводів позову, а окремі твердження, визнані та викладені самим відповідачем факти й обставини, а також характер та зміст доданих документів є визнанням протиправного характеру прийнятих посадовими особами Донецької обласної прокуратури рішень при проведенні оцінювання якості роботи позивача за 2021 рік та додатково підтверджують доводи позову.

А саме: в порушення п. 2.3 Тимчасового положення № 503, оцінювання проведено неналежним суб`єктом, посадовою особою відповідача, - заступником керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_4 , а не посадовою особою - безпосереднім (на той час) керівником - начальником відділу обласної прокуратури ОСОБА_2 ; зазначене порушення не враховано при затвердженні відповідного висновку щодо оцінювання якості роботи наказом керівника Донецької обласної прокуратури ОСОБА_5 .

Позивач наголошує, що, в порушення п. 2.5 Тимчасового положення, оцінювання проведено без отримання оцінки єдиного належного суб`єкту Офісу Генерального прокурора за період роботи позивача як прокурора, що обіймав адміністративну посаду керівника Донецької обласної прокуратури з 01 січня по 31 серпня 2021 року. Уповноваженим суб`єктом для оцінювання роботи керівника обласної прокуратури є виключно Генеральний прокурор (Офіс Генерального прокурора), чиїм наказом затверджується відповідний висновок про оцінювання. Якщо прокурор, що підлягає оцінюванню, обіймає іншу посаду, то його безпосередній керівник, який проводить оцінювання, має враховувати оцінки за періоди роботи на попередніх посадах. Однак, як вбачається і з відзиву відповідача, і з раніше наданих позивачеві відповідей щодо підстав та критеріїв оцінювання роботи позивача такий висновок Офісом Генерального прокурора не надавався Донецькій обласній прокуратурі, відповідно, і не міг бути врахований відповідачем, за відсутності оцінки тощо.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022, затвердженим Верховною Радою України (законопроекти №7389 та №7390), продовжено строк дії воєнного стану із 25 травня 2022 на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022).

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

Згідно з рекомендаціями Ради суддів України від 02.03.2022 в умовах воєнного стану режим роботи кожного суду визначається окремо. Рекомендовано судам за можливості відкладати розгляд справ (за винятком невідкладних судових розглядів) та знімати їх з розгляду, зважати на те, що велика кількість учасників судових процесів не завжди мають змогу подати заяву про відкладення розгляду справи через залучення до функціонування критичної інфраструктури, вступ до лав Збройних сил України, територіальної оборони, добровольчих воєнних формувань та інших форм протидії збройної агресії проти України, або не можуть прибути в суд у зв`язку з небезпекою для життя.

Відповідно до наказу голови Донецького окружного адміністративного суду від 26 лютого 2022 №14/І-г "Про запровадження особливого режиму роботи Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи" запроваджено особливий режим роботи для суддів Донецького окружного адміністративного суду у вигляді дистанційної роботи з 26 лютого 2022 до закінчення воєнного стану, і до дня відновлення роботи суду у звичайному режимі.

Ураховуючи активні бойові дії на території Донецької області та з метою недопущення випадків загрози життю, здоров`ю і безпеці учасників справи, режим роботи суду встановлений наступним чином:

- прийом вхідної кореспонденції та процесуальних документів здійснюється судом в підсистемі "Електронний суд" або через офіційну електронну адресу суду;

- розгляд справ у судових засіданнях за участю сторін не здійснюється до усунення обставин, які в умовах воєнної агресії зумовлюють загрозу життю, здоров`ю та безпеці відвідувачів, суддів та працівників апарату суду;

- у визначених законом порядку справи розглядаються за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

На підставі викладеного суд вважає за належне продовжити строк розгляду справи.

Ухвалою суду від 09.11.2022 року в задоволенні клопотання про виклик свідка по справі за позовом ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії відмовлено.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити позов.

представник відповідача проти позовних вимог заперечував, просив відмовити в задоволенні позову.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, заслухавши пояснення представників сторін, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

ОСОБА_1 Наказом від 02.12.2020 року був призначений на посаду керівника Донецької обласної прокуратури строком на 5 років з 03.12.2020 року.

З 01.09.2021 року позивач переведений на посаду прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури.

10.11.2021 року позивачем було надано звіт про оцінку якості його роботи на посаді, який містить показники роботи за 2021 рік, а саме: кількість виданих наказів з кадрових питань, кількість розглянутих запитів, інформування суспільства про роботу прокуратури тощо.

Наказом № 2805-к від 22.11.2021 року зокрема затверджено висновок щодо оцінювання якості роботи ОСОБА_1 на підставі поданого ним звіту. Оцінка незадовільно.

Відповідно Листа начальника відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури від 17.12.2021 року № 09/2-830вн-21 (який є безпосереднім керівником позивача), рапорт щодо необґрунтованої оцінки якості роботи було розглянуто. Зазначено, що під час вивчення вказаного звіту керівником враховано той факт, що позивача лише 25.10.2021 року призначено на посаду прокурора відділу, тобто роботу, визначену в звіті, позивачем виконано на іншій посаді. Таким чином, на момент надходження звіту, безпосередній керівник не мав можливості оцінити роботу позивача саме на посаді прокурора відділу, у зв`язку з незначним терміном перебування на посаді та незначним обсягом виконаної роботи. Враховуючи неврегульованість умов оцінювання прокурора в такий ситуації та п. 2.3 Тимчасового положення № 503 безпосереднім керівником погоджено звіт у частині обсягу виконаної роботи, але без здійснення запису про оцінку роботи позивача.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

За приписами частини другої статті 3 Конституції України права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 4 Закону України від 14 жовтня 2014 року № 1697-VII Про прокуратуру (далі також - Закон № 1697-VII) встановлено, що організація та діяльність прокуратури України, статус прокурорів визначаються Конституцією України, цим та іншими законами України, чинними міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Законом № 1697-VII забезпечуються гарантії незалежності прокурора, зокрема щодо особливого порядку його призначення на посаду, звільнення з посади, притягнення до дисциплінарної відповідальності тощо.

Відповідно до статті 7 вказаного Закону № 1697-VII, систему прокуратури України становлять: Офіс Генерального прокурора; обласні прокуратури; окружні прокуратури; Спеціалізована антикорупційна прокуратура.

Статтею 12 Закону № 1697-VII передбачено, що перелік та територіальна юрисдикція окружних прокуратур визначається наказом Генерального прокурора. Утворення, реорганізація та ліквідація окружних прокуратур, визначення їхньої компетенції, структури і штатного розпису здійснюються Генеральним прокурором.

Окружну прокуратуру очолює керівник окружної прокуратури, який має першого заступника та не більше двох заступників.

Повноваження керівника окружної прокуратури визначені статтею 13 Закону № 1697-VII, згідно з якою, керівник окружної прокуратури:

- представляє окружну прокуратуру у зносинах з органами державної влади, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування, особами, підприємствами, установами та організаціями;

- організовує діяльність окружної прокуратури;

- у десятиденний строк із дня вивільнення посади повідомляє відповідний орган, що здійснює дисциплінарне провадження, про наявність вакантної або тимчасово вакантної посади у окружній прокуратурі;

- забезпечує виконання вимог щодо підвищення кваліфікації прокурорів окружної прокуратури;

- призначає на адміністративні посади та звільняє з адміністративних посад прокурорів у випадках та порядку, встановлених цим Законом;

- контролює ведення та аналіз статистичних даних, організовує вивчення та узагальнення практики застосування законодавства, інформаційно-аналітичне забезпечення прокурорів з метою підвищення якості здійснення ними своїх функцій;

- виконує інші повноваження, передбачені цим та іншими законами України.

Керівник окружної прокуратури видає накази з питань, що належать до його адміністративних повноважень.

Відповідно до п 1.1 Тимчасового положення про систему оцінювання якості роботи прокурорів та преміювання прокурорів, затвердженого Наказом Генерального прокурора 30.10.2020 № 503 (далі Тимчасове положення № 503) (в редакції від 13.11.2021 року), це Тимчасове положення визначає порядок оцінювання якості роботи прокурорів Офісу Генерального прокурора, обласних, окружних, спеціалізованих (на правах обласних та окружних) прокуратур, а також підстави і порядок їх преміювання за результатами такого оцінювання.

Згідно п. 2.1, 2.2 Тимчасового положення № 503, оцінювання якості роботи прокурорів за календарний рік проводиться у листопаді - грудні. Під час оцінки якості роботи прокурорів ураховується: 1) ефективність виконання прокурором, який обіймає адміністративну посаду, посадових обов`язків, установлених для відповідної адміністративної посади; 2) кількість та якість виконаних прокурором завдань, визначених положенням про самостійний структурний підрозділ, наказами та іншими організаційно-розпорядчими документами про розподіл обов`язків між прокурорами у відповідному органі прокуратури (структурному підрозділі); 3) кількість та якість виконання прокурором інших завдань і доручень керівництва; 4) дотримання правил внутрішнього службового розпорядку.

Як вже було зазначено вище, відповідачем було виставлено оцінку "негативно".

При цьому, відповідачем визначено, що під час роботи позивача на посаді керівника Донецької обласної прокуратури керівництвом Офісу Генеральної прокуратури прийнято ряд негативних рішень щодо нього. У тому числі відповідач наголошує, що оцінювання прокурорів є дискреційним повноваженням їх керівників.

В судовому засіданні представник відповідача зазначив, що негативна оцінка позивачу була виставлена на підставі довідки за результатами проведеної з 05.07.2021 року по 12.07.2021 року перевірки Донецької обласної прокуратури, відповідно до висновків якої було встановлено, що в організації роботи органів Донецької обласної прокуратури наявні суттєві обрахунки і проблеми на окремих напрямках діяльності, розв*язання яких вимагає вжиття невідкладних додаткових заходів. Недостатня особиста роль керівництва обласної прокуратури у підвищенні ефективності і виконанні покладених на прокуратури функцій.

Аналізуючи вказане, суд зауважує, що у вказаній довідці не зазначено про прорахунки та недоліки у роботі ОСОБА_1 , як керівника прокуратури Донецької області.

Разом з цим, термін "керіництво" охоплює як безпосереднього керівника так і його заступників тощо. При цьому, як свідчать матеріали справи заступники керівника прокуратури області отримали позитивні оцінки за результатами розгляду річних звітів.

Окрім цього, матеріали даної справи не містять рішень про накладання дисциплінарних стягнень на позивача, за результатами його роботи в якості керівника прокуратури за спірний період, що сторонами у судовому засіданні фактично не заперечується.

Інших доказів, якими користувався відповідач при здійсненні оцінювання позивача, матеріали справи не містять.

Таким чином, відповідачем не доведено правомірності своїх дій, щодо виставленої негативної оцінки позивачу.

Як встановлено п. 2.3. Тимчасового положення № 503, оцінювання якості роботи прокурорів оформлюється у вигляді звіту (згідно з додатком), що складається прокурором, який підлягає оцінюванню, і погоджується його безпосереднім керівником. Безпосереднім керівником є:

1) для керівників самостійних структурних підрозділів Офісу Генерального прокурора, а також першого заступника і заступника керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури - Генеральний прокурор, перші заступники та заступники Генерального прокурора відповідно до розподілу обов`язків;

2) для заступників керівників самостійних структурних підрозділів, керівників та заступників керівників структурних підрозділів у складі департаментів або управлінь Офісу Генерального прокурора - керівник самостійного структурного підрозділу;

3) для прокурорів Офісу Генерального прокурора - керівник відділу, у якому прокурор обіймає посаду;

4) для керівника обласної прокуратури - Генеральний прокурор;

5) для першого заступника і заступників керівника обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури;

6) для керівників самостійних структурних підрозділів обласної прокуратури - керівник обласної прокуратури, його перший заступник чи заступники відповідно до розподілу обов`язків;

7) для заступників керівників самостійних структурних підрозділів, керівників та заступників керівників структурних підрозділів у складі управлінь обласних прокуратур - керівник самостійного структурного підрозділу;

8) для прокурорів обласних прокуратур - керівник відділу, у якому прокурор обіймає посаду, або керівник обласної прокуратури, його перший заступник чи заступники відповідно до розподілу обов`язків (у разі безпосереднього підпорядкування прокурора керівництву обласної прокуратури);

9) для керівників окружних прокуратур та їх заступників - керівник обласної прокуратури;

10) для керівників відділів окружних прокуратур та їх заступників - керівник окружної прокуратури;

11) для прокурорів окружних прокуратур - керівник відділу окружної прокуратури, керівник окружної прокуратури (у разі відсутності відділів в окружній прокуратурі).

Відповідні звіти затверджуються керівниками вищого рівня (керівником самостійного структурного підрозділу, керівником органу прокуратури, першими заступниками та заступниками Генерального прокурора, заступником Генерального прокурора - керівником Спеціалізованої антикорупційної прокуратури).

Оцінювання якості роботи перших заступників та заступників Генерального прокурора, заступника Генерального прокурора - керівника Спеціалізованої антикорупційної прокуратури здійснюється Генеральним прокурором.

Як встановлено вимогами Тимчасового порядку № 508, за результатами оцінювання якості роботи прокурора безпосереднім керівником може бути виставлено позитивну, задовільну або негативну оцінку (п. 2.4).

Відповідно позиції Донецької обласної прокуратури, під час оцінювання ОСОБА_1 його безпоседеній керівник ОСОБА_2 погодив звіт, але не використав право на виставлення оцінки, у зв`язку з чим таку оцінку виставлено керівником вищого рівня ОСОБА_4 під час затвердження звіту. Тобто відповідач вважає, що п. 2.4 Тимчасового положення № 508 надає безпосередньому керівнику право вибору: виставити оцінку або не виставляти оцінки взагалі.

Разом з цим, аналізуючи п. 2.4 Тимчасового положення № 508, суд зазначає, що дискреційний характер цієї норми полягає в праві безпосереднього керівника обрати вид оцінки (позитивна, задовільна або негативна), а не в праві вибору виставляти таку оцінку чи ні. Відтак позиція Донецької обласної прокуратури є помилковою.

З листа ОСОБА_6 від 17.12.2021 року № 09/2-830вн-2, який є безпосереднім керівником позивача, вбачається, що останній не оцінив роботу ОСОБА_1 у зв`язку з незначним терміном перебування на посаді, що підпорядкована.

Позиція, викладена в листі від 17.12.2021 року № 09/2-830вн-2, є логічною, проте Тимчасове положення № 508 не передбачає інших варіантів дій, окрім як дати оцінку якості роботи прокурора.

Будь-яких письмових роз`яснень Офісу Генерального прокурора з приводу даного спірного моменту матеріали справи не містять.

У разі якщо прокурор упродовж календарного року обіймав посади в інших структурних підрозділах Офісу Генерального прокурора, обласних та окружних прокуратурах, оцінювання проводиться з урахуванням виконуваних обов`язків на відповідних посадах (п. 2.5).

Як вже було зазначено вище, позивач з 02.12.2020 року працював на посаді керівника Донецької обласної прокуратури, з 25.10.2021 року на посаді прокурора відділу нагляду за додержанням законів територіальними органами поліції при провадженні досудового розслідування, дізнання та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органам, що ведуть боротьбу з організованою та транснаціональною злочинністю Донецької обласної прокуратури. Звіт про оцінку діяльності позивачем подано 10.11.2021. Тобто оцінювання повинно проходити з урахуванням виконуваних обов`язків на двох посадах: керівника Донецької обласної прокуратури та прокурора відділу.

Суд звертає увагу, що п. 2.5 Тимчасового порядку № 508 має диспозитивний характер та не містить варіантів дій у разі перевищення періоду роботи на одній посаді по відношенню до іншого періоду.

Проте, як вбачається з позиції сторін по справі, оціненню підлягав лише період роботи позивача на посаді керівника Донецької обласної прокуратури.

Оцінювання якості роботи керівників обласних прокуратур здійснюється Генеральним прокурором з урахуванням пропозицій перших заступників та заступників Генерального прокурора (п. 2.6).

Звіти про оцінювання якості роботи прокурорів за відповідний рік надаються до кадрового підрозділу для підготовки наказу про затвердження висновків щодо оцінювання якості роботи прокурорів (п. 2.7).

Не проводиться оцінювання якості роботи прокурорів, увільнених від роботи у зв`язку з призовом на військову службу, відряджених до інших державних органів для участі в їх роботі на постійній основі, а також тих, які працюють в органах прокуратури менше 2 місяців (п. 2.8).

Щодо аргументів відповідача з приводу дискреційності.

Складовими частинами принципу верховенства права згідно з Доповіддю Європейської комісії «За демократію через право» (Венеційська комісія) від 4 квітня 2011 року (доповідь) є зокрема юридична визначеність, заборона свавілля, дискримінації та рівність перед законом.

Потреба у визначеності не означає, що органові, який ухвалює рішення, не повинні надаватись дискреційні повноваження (де це необхідно) за умови наявності процедур, що унеможливлюють зловживання ними. У цьому контексті закон (a law), яким надаються дискреційні повноваження певному державному органові, посадовій особі, повинен вказати чітко і зрозуміло на обсяг такої дискреції.

Не відповідатиме верховенству права, якщо надана законом виконавчій владі дискреція матиме характер необмеженої влади.

Посадові особи, використовуючи дискреційні повноваження, зобов`язані передусім правильно оцінювати обставини у кожному конкретному випадку, і не допускати при цьому зловживання владою. В основі мотивації такого вибору має бути законність, обґрунтованість, доцільність, справедливість прийнятого рішення.

Так суд зазначає, що одним із критеріїв оцінювання судами рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень є прийняття ними рішень обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії).

Цей критерій відображає принцип обґрунтованості рішення або дії. Він вимагає від суб`єкта владних повноважень враховувати як обставини, на обов`язковість урахування яких прямо вказує закон, так і інші обставини, що мають значення у конкретній ситуації. Для цього він має ретельно зібрати і дослідити матеріали, що мають доказове значення у справі, наприклад, документи, пояснення осіб, висновки експертів тощо. Суб`єкт владних повноважень повинен уникати прийняття невмотивованих висновків, обґрунтованих припущеннями, а не конкретними обставинами. Так само недопустимо надавати значення обставинам, які насправді не стосуються справи. Несприятливе для особи рішення повинно бути вмотивованим.

При цьому, суд, перевіряючи рішення, дію чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень на відповідність закріпленим частиною другою статті 2 КАС України критеріям, не може втручатися у дискрецію суб`єкта владних повноважень поза межами перевірки за названими критеріями. Завдання адміністративного судочинства полягає не у забезпеченні ефективності державного управління, а в гарантуванні дотримання прав та вимог законодавства, інакше було б порушено принцип розподілу влади.

Вказана позиція висловлена Верховним Судом у постанові від 30.01.2020 у справі №599/1422/16-а.

Верховний Суд зазначає, що дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.

Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.

Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.

У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно (Hasan and Chaush проти Болгарії № 30985/96).

Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.

Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.

Проте, з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини (рішення по справі Олссон проти Швеції від 24.03.1988), встановлено, що запорукою вірного застосування дискреційних повноважень є високий рівень правової культури державних службовців.

Аналізуючи вказані положення в межах даної справи, суд зауважує, що будь-яка дискреційність повинна бути вмотивованою та обґрунтованою, а перелік критеріїв оцінки п. 2.1, 2.2 Тимчасового положення № 503 не є конкретним та чітким. Проте «ряд негативних рішень щодо позивача» не є достатньою окремою умовою для прийняття негативного рішення у порівнянні до сукупності інших умов.

Таким чином, резюмуючи зазначене, суд вважає, що вищенаведені обставини свідчать про порушення процедури та порядку затвердження звіту про оцінювання якості роботи ОСОБА_1 , результат якої відображено в Наказі № 2805-к від 22.11.2021 року.

Крім того, як вже заначалось судом раніше, відповідачем не доведено правомірність дій щодо виставленої негативної оцінки позивачу.

Згідно з нормами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до Донецької обласної прокуратури про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Статтею 139 КАС України вирішено питання розподілу судових витрат.

Зокрема, відповідно до частини 1 при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При зверненні до суду з даним адміністративним позовом позивачем сплачену судовий збір у розмірі 1846,00 гривень).

З огляду на положення частини 1 статті 139 КАС України підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судові витрати у розмірі 1846,00 гривень.

Керуючись статтями 2-17, 19-20, 42-47, 55-60, 72-77, 90, 94-99, 122, 124-125, 132, 139, 143, 159-165, 168, 171, 173, 192-196, 224, 225-228, 229-17, 241, 243, 245, 246, 250, 255, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ІПН НОМЕР_1 ) до Донецької обласної прокуратури (, м. Маріуполь, в. Університетська, б. 6) про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,- задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати висновок щодо результатів оцінювання якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури ОСОБА_1 за 2021 рік.

Визнати протиправним та скасувати рішення керівника Донецької обласної прокуратури, а саме: наказ № 2805-к від 22.11.2021 року Про затвердження висновків щодо результатів оцінювання якості роботи прокурорів Донецької обласної прокуратури та окружних прокуратур області за 2021 рік в частині затвердження висновку по ОСОБА_1 .

Зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру провести оцінку якості роботи прокурора Донецької обласної прокуратури Білоусова Євгена Олександровича та затвердити висновок з урахуванням встановлених обставин судовим рішенням.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Донецької обласної прокуратури (, м. Маріуполь, в. Університетська, б. 6) судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 1846 (тисяча вісімсот сорок шість) грн.

Вступна та резолютивна частина складена в нарадчій кімнаті та проголошена у судовому засіданні 14.12.2022 року.

Повний текст рішення буде складено протягом десяти днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя В.В. Стойка