Справа № 420/13694/22
Суддя: Бойко О.Я.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд в складі:

Головуючої судді Бойко О.Я.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» до Одеської митниці про визнання противоправним та скасування картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці № UA500500/2022/000477 від 12.08.2022, рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200176/2 від 12.08.2022 вирішив адміністративний позов задовольнити.

І. Суть спору

До Одеського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява позивача, Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН», до відповідача, Одеської митниці, в якій позивач просить:

(1). Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці за № UA500500/2022/000477 від 12 серпня 2022 року.

(2). Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200176/2 від 12 серпня 2022 року.

(3). Стягнути з Одеської митниці на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» судові витрати у розмірі 17 962 грн., в тому числі: судовий збір у розмірі 4 962 грн. 00 коп., витрати на оплату професійної правничої допомоги у розмірі 13 000 грн. 00 коп.

ІІ. Аргументи сторін.

(а) Позиція позивача

Позивач звертає увагу, що надав відповідачу усі документи, передбачені Митним кодексом України, які підтверджують числові значення складових митної вартості товарів за першим методом, проте в порушення приписів Митного кодексу України митний орган виніс оскаржувані картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення та рішення про коригування митної вартості, які збільшили розмір митних платежів для Позивача.

При цьому, надані документи відповідають вимогам ч. 2 ст. 53 МК України, у повній мірі ідентифікують оцінюваний товар, не містять розбіжностей щодо даних, які підлягають обчисленню при визначені саме митної вартості товару та підтверджують митну вартість товару, задекларовану позивачем у митній декларації ЕМД.

В якості контраргументів щодо підстав для коригування митної вартості позивач зазначає: обов`язок поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані, з відповідною упаковкою, покладається на продавця; вартість упаковки не може оплачуватись окремо, якщо сторони не домовились про це у договорі, а отже вона апріорі включена у вартість товару; позивач надав вичерпний перелік документів, які містять відомості про транспортні витрати і не містять жодних розбіжностей; у графі 70 платіжного доручення в іноземній валюті №74 від 21.07.2022, яке надавалось для митного оформлення, міститься посилання на контракт №09-15¬148447 від 07.09.2015 та проформу № від 15.07.2022, які надавались Відповідачу для митного оформлення; розбіжність у ЕМД і експортній митній декларації викликана різним регулювання правил визначення митної вартості щодо її округлення, є незначною і не впливає на правильність визначення митної вартості Позивачем; сума передплати цілком відповідає умовам договору, а зауваження відповідача про відсутність умови про передплату не відповідає дійсності.

(б) Позиція відповідача

27.10.2022 від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Представник відповідача зазначає, що на виконання вимог статті 54 Митного кодексу України від 13.03.2012 № 4495-VI під час здійснення відповідачем митного контролю правильності визначення митної вартості товарів, які надійшли на адресу позивача та перевірки документів, які декларант подав до митниці для підтвердження митної вартості товарів разом із митною декларацією відповідач встановив, що в поданих документах містяться розбіжності, вони не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів та всіх відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, про що відповідач повідомив декларанта та обґрунтував у графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів.

Представник звертає увагу, що в оскаржуваному рішенні про коригування митної вартості наведене достатнє обґрунтування причин, через які заявлену декларантом митну вартість не може бути визнано, при цьому, у рішенні визначені джерела інформації, що використовувались митним органом для визначення митної вартості, а саме: спеціалізовані програмно-інформаційні комплекси Єдиної автоматизованої інформаційної системи (ЄАІС), у яких міститься інформація, отримана за результатами здійснення митного контролю.

Крім того, відповідач зазначає, що у прайс-листі, який додатково надав позивач наявне посилання на суб`єкта «Геліос-ВАН», що передбачає, що дана цінова пропозиція індивідуальна та не стосується всіх учасників ринку. Серед іншого у прайс-листі та комерційній пропозиції не вказуються умови поставки за якими надається зазначена цінова пропозиція.

(в) Відповідь на відзив

24.10.2022 від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій він звертає увагу, що відзив фактично дублює оскаржувані рішення відповідача та не містить будь-яких заперечень щодо доводів позивача та наданих доказів.

ІІІ. Процедура та рух справи

04.10.2022 ухвалою Одеський окружний адміністративний суд прийняв позовну заяву до розгляду та відкрив провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

ІV. Обставини справи, встановлені судом, та докази на їх підтвердження

Позивач є юридичною особою (), основним видом економічної діяльності якого є оптова торгівля фарфором, скляним посудом і засобами для чищення (46.44).

07.09.2015 ARC INTERNATIONAL FRANCE (продавець) та позивач (покупець) уклали контракт №09-15-148447, відповідно до пп.1.1 якого продавець зобов`язується поставити, а покупець прийняти та оплатити товар, виготовлений продавцем на своїх заводах і філіалах.

Відповідно до пп.2 вказаного контракту ціна, тип, кількість товару, умови передплати і оплати, термінами поставки визначаються сторонами для кожної партії товару і зазначаються у проформі.

З метою митного оформлення товару, поставленого за проформою від 15.07.2022 №: посуд столовий із зміцненого скла в асортименті позивач подав до відповідача електронну митну декларацію від 09.08.2022 №иА500500/2022/026588 та документи, що підтверджують митну вартість товарів за ціною 36 937,46 євро і обраний перший (основний) метод її визначення.

Зокрема, разом із електронною митною декларацією позивач надав наступні документи:

1.Пакувальний лист № 81415569 від 03.08.2022.

2.Пакувальний лист № 81416155 від 03.08.2022.

3.Інвойс № від 03.08.2022.

4.Автотранспортна накладна № 540934-01 від 03.08.2022.

5.Сертифікат про походження товару № 739872 від 04.08.2022.

6.Платіжне доручення в іноземній валюті № 24 від 21.07.2022.

7.Довідка про транспортні витрати №09.08.22-1 від 09.08.2022.

8.Контракт №09-15-148447 від 07.09.2015.

9.Додаткова угода №1 від 01.10.2015.

10.Додаткова угода №2 від 09.03.2016.

11.Додаткова угода №3 від 01.05.2016.

12.Додаткова угода №4 від 01.10.2016.

13.Додаткова угода №4/1 від 01.11.2016.

14.Додаткова угода №5 від 17.11.2016.

15.Додаткова угода №7 від 01.05.2018.

16.Додаткова угода №8 від 01.11.2019.

17.Договір про транспортно-експедиторське обслуговування у сфері міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом №0801-14 від 08.01.2014.

18.Експортна митна декларація №MRN22FRD687 від 03.08.2022.

Крім того, позивач за власним бажанням подав відповідачу наступні додаткові документи:

1.прейскурант (прайс-лист) виробника товарів №2022/07-1 від 15.07.2022;

2.проформу № від 15.07.2022.

За результатами розгляду вказаних документів 10.08.2022 відповідач надіслав позивачу повідомлення, що надані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують митну вартість товарів. У вказаному повідомленні відповідач також запропонував позивачу протягом 10 календарних днів надати додаткові документи.

10.08.2022 позивач за власним бажанням подав Відповідачу додатково наступні документи:

- рахунок на оплату №74 від 09.08.2022 на підтвердження транспортних витрат;

- раніше оформлена Позивачем ВМД №иА500500/2022/021637 від 12.07.2022 за товаром, що раніше був поставлений за контрактом №09-15-148447 від 07.09.2015;

- оборотно-сальдову відомість по бухгалтерському рахунку № 632 за період з 01.01.2021 по 09.08.2022.

На вимогу Відповідача 11.08.2022 позивач також подав наступні додаткові документи:

- виписку по рахунку Позивача від 21.07.2022;

- видаткову накладну №124018 від 24.01.2022;

- видаткову накладну №126004 від 26.01.2022;

- комерційну пропозицію від 08.07.2022;

- додаток №12 від 01.07.2022 до договору №0801-14 від 08.01.2014.

12.08.2022 позивач подав відповідачу висновок про вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією №20-17/08-2022 від 12.08.2022 та повідомлення № 90 від 12.08.2022, у якому надав заперечення та роз`яснення щодо повідомлення Відповідача про наявність розбіжностей від 10.08.2022.

За результатами митного оформлення ЕМД відповідач прийняв картку-відмову в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000477 від 12.08.2022 та рішення про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200176/2 від 12.08.2022.

У графі 33 оскаржуваного рішення про коригування митної вартості товарів в якості підстав для його прийняття зазначено:

- ???відповідно до пп. в) п.2 ч.10 ст.58 Митного кодексу України (далі - МК України) при визначенні митної вартості до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за оцінювані товари, якщо вони не включалися до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті додається така складова митної вартості, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням. Проте, у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо даної складової митної вартості товару, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару;

- для підтвердження витрат на транспортування декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України подаються транспортні (перевізні) документи, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів. Згідно наказу МФУ від 24.05.2012 № 599 до зазначених документів можуть належати: рахунок-фактура (акт виконаних робіт (наданих послуг)) від виконавця договору (контракту) про надання транспортно-експедиційних послуг, що містить реквізити сторін, суму та умови платежу, інші відомості, відповідно до яких встановлюється належність послуг до товарів; банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно-експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури; калькуляція транспортних витрат (якщо перевезення товарів здійснюється з використанням власного транспортного засобу), що містить відомості про маршрут перевезення, його протяжність у кілометрах до місця ввезення на митну територію України та по митній території України, розмір тарифної ставки на перевезення за одиницю виміру (вагу) товару за 1 кілометр маршруту. Проте до митного оформлення надано лише довідку про транспортні витрати, в якій відсутнє посилання на товаросупровідні документи та умови поставки товару;

- у банківських платіжних документа наявне посилання на проформу інвойсу, яка не надавалася для митного оформлення;

- вартість заявлена у митній декларації відрізняється від вартості зазначеній у експортній декларації;

- контрактом 09-15-148447 від 07.09.2015 передбачено, що умови передплати зазначаються в документах на кожну поставку, однак в поданих документах не зазначені ці умови.

V. Джерела права та висновки суду

Статтею 49 Митного кодексу України визначено, що митна вартість товарів - це вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Згідно з частинами 4 та 5 статті 58 Митного кодексу України, митною вартістю товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за товари, якщо вони продаються на експорт в Україну, скоригована в разі потреби з урахуванням положень частини десятої цієї статті. При цьому ціна, що була фактично сплачена або підлягає сплаті, - це загальна сума всіх платежів, які були здійснені або повинні бути здійснені покупцем оцінюваних товарів продавцю або на користь продавця через третіх осіб та/або на пов`язаних із продавцем осіб для виконання зобов`язань продавця.

У відповідності до частини 3 статті 318 Митного кодексу України, митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань державної митної справи.

Статтею 50 Митного кодексу України визначено, що відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів; застосування інших заходів державного регулювання зовнішньоекономічної діяльності України; ведення митної статистики; розрахунку податкового зобов`язання, визначеного за результатами документальної перевірки.

Частиною 1 статті 51 Митного кодексу України встановлено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.

Відповідно до частини 2 статті 52 Митного кодексу України декларант, який заявляє митну вартість товару зобов`язаний подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню.

Стаття 57 Митного кодексу України передбачає, що визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.

Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.

Таким чином, митні органи мають виключну компетенцію в питаннях перевірки та контролю правильності обчислення декларантом митної вартості. Однак, дискреційні повноваження митних органів мають законодавчі обмеження у випадках незгоди із задекларованою митною вартістю. До таких, зокрема, належать процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою обґрунтованого вибору підстав для визначення митної вартості та обов`язок послідовного вибору методів (від першого до шостого) визначення митної вартості товарів.

При декларуванні товару позивач визначив його митну вартість виходячи саме з ціни угоди, що підлягала сплаті згідно до умов контракту, інвойсів та інших документів постачальника.

Згідно з частиною 1 статтею 53 Митного кодексу України у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Частиною 2 встановлений перелік документів, які підтверджують митну вартість товарів.

Відповідно до частин 1, 2 статті 54 Митного кодексу України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості. Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.

Зокрема, статтею 58 Митного кодексу України передбачено, що метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні. У разі якщо митна вартість не може бути визначена за основним методом, застосовуються другорядні методи, зазначені у пункті 2 частини першої статті 57 цього Кодексу.

Відповідно до частин 1-3 статті 55 Митного кодексу України, рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається митним органом у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо митним органом у випадках, передбачених частиною шостою статті 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.

Відповідно до частини 3 статті 53 Митного кодексу України, у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.

Також згідно з частиною 6 вищевказаної статті, декларант або уповноважена ним особа за власним бажанням може подати додаткові наявні у них документи для підтвердження заявленої ними митної вартості товару.

В той же час, витребуванню підлягають лише ті документи, які дають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості, а визначення митної вартості не за першим методом можливе тільки тоді, коли подані документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнів у достовірності наданої інформації.

Таким чином, витребування додаткових документів можливе лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. При цьому, сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Відтак, наведені приписи зобов`язують Митницю зазначити конкретні обставини, які викликали вiдповiднi сумніви, причини неможливості їх перевірки на пiдставi наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки спірних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.

Встановивши вiдсутнiсть достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товарів, Митниця повинна вказати, які саме складові митної вартості товарів є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові, та які документи необхiднi для підтвердження того чи іншого показника.

Суд наголошує, що основними документами, які підтверджують митну вартість товару, є зовнішньоекономічний договір (контракт), рахунок-фактура (інвойс), якщо рахунок сплачено, та банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару. Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (ст. 53) заборонено.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постанові від 05.03.2019 по справі №815/5791/17.

Із матеріалів справи суд встановив, що з метою підтвердження заявленої митної вартості товарів позивач подав до відповідача повний пакет документів для підтвердження визначеної ним митної вартості товару, передбачений статтею 53 Митного кодексу України.

Відповідач в оскаржуваному рішенні зазначив, що подані документи містять розбіжності та не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, які підтверджують митну вартість товарів.

Проте суд критично оцінює зазначені висновки відповідача з огляду на таке.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що у наданих до митного оформлення документах (контракті, інвойсі, пакувальному листі тощо) відсутні дані щодо складової митної вартості товару, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних з пакуванням, внаслідок чого неможливо перевірити правильність визначення митної вартості самого товару, суд зазначає наступне.

Відповідно до п. 2.1 контракту №09-15-148447 від 07.09.2015 поставка товару здійснюється на умовах FCA м. Арк, Франція відповідно до Інкотермс 2010.

Згідно Правил Інкотермс 2010 (Правила ICC для використання торгівельних термінів. в національній та міжнародній торгівлі) FCA (...named place) англ. Free Carrier, або Франко перевізник (.назва місця) термін, який означає, що продавець доставить вантаж, який пройшов митне очищення, зазначеному покупцем перевізнику до названого місця. При FCA поставка вважається здійсненою, а) якщо названим місцем поставки є площі продавця: коли товар завантажений на транспортний засіб, наданий перевізником, що призначений покупцем, чи іншою особою, що діє від імені останнього; б) якщо назване місце перебуває за межами площ продавця: коли товар наданий у розпорядження перевізника чи іншої особи, призначеної покупцем або обраної продавцем, нерозвантаженим з транспортного засобу продавця. Продавець зобов`язаний нести всі витрати, пов`язані з товаром, до моменту здійснення його поставки.

Відповідно до ст. А9 Правил Інкотермс 2010 щодо FCA продавець зобов`язаний за власний рахунок забезпечити упаковку товару, за винятком випадків, коли в даній галузі торгівлі зазвичай прийнято відвантажувати вказаний у договорі товар без упаковки. Продавець може упакувати товар таким чином, як це необхідно для його перевезення, якщо тільки покупець до укладення договору не повідомить продавця про специфічні вимоги до упаковки.

Згідно з п.2.2 контракту № 09-15-148447 від 07.09.2015 продавець несе ризики пошкодження/знищення товару до моменту передачі його належному перевізнику відповідно до умов цього контракту.

Таким чином, обов`язок поставити товар у придатному для безпечного транспортування стані, з відповідною упаковкою, покладається на продавця.

Суд погоджується з поясненнями позивача, які він зазначив у повідомленні № 90 від 12.08.2022, що товар - посуд столовий із зміцненого скла в асортименті - може транспортуватись виключно у тарі та упаковці, яка забезпечує його збереження при транспортуванні. Тобто цей вид товару не може транспортуватись навалом, без тари і упаковки, що саме по собі виключає необхідність у контрактах купівлі-продажу подібного товару виокремлювати умови щодо тари і упаковки. Так як подібний товар може поставлятись виключно у звичайній для нього тарі та упаковці, її вартість за замовчуванням є складовою вартості товару.

Крім того, відповідно до Класифікатора особливостей переміщення товарів через митний кордон України, у разі поставки товару у зворотній тарі у графі МД 37. процедура митної декларації має бути зазначено ZZ32, в той час як у вказаній графі митної декларації поданої Декларант зазначає ZZ00 (тара не зворотна та вартість входить у ціну товару), що свідчить про відсутність особливостей переміщення товару, визначених цим Класифікатором.

Таким чином, вартість упаковки, маркування товару вже закладена в загальну вартість товару, а тому, при розрахунку митної вартості, не повинна враховуватися така окрема її складова, як вартість упаковки або вартість пакувальних матеріалів та робіт, пов`язаних із пакуванням і завантаженням, з огляду на включення цих витрат до ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті (фактурної вартості товару).

Також, суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості перевірки відомостей, що підтверджують вартість транспортних витрат з огляду на наступне.

Суд встановив, що до митного оформлення декларант надав довідку про транспортні витрати вих.№ 09.08.22-1 від 09.08.2022, за підписом директора ТОВ «Прайм Форвардинг», якою повідомлено, що вартість перевезення вантажу (посуд скляний) автомобілем НОМЕР_1 /ВК0948XF для позивача за договором № 0801-14 від 08.01.2014 від м. Арк (Франція) до митного кордону України м/п Ягодин на умовах FCA-м. Арк (Франція) становить 51000 грн. Експедиторські послуги за межами України склали 250 грн. без ПДВ, ПДВ 20% - 50 грн. Всього з ПДВ -300 грн.

Вказані державні номерні знаки автомобіля і напівпричепа відповідають державним номерним знакам автомобіля і напівпричепа, зазначеним у автотранспортній накладній № 540934-01 від 03.08.2022, яка також була подана Відповідачу для митного оформлення.

Окрім того у довідці про транспортні витрати №09.08.22-1 від 09.08.2022 зазначено вартість послуг з перевезення і експедиторського обслуговування і маршрут перевезення з м. Арк, Франція до митного кордону України м/п Ягодин, умови поставки FCA м. Арк, що відповідає умовам контракту №09-15-148447 від 07.09.2015.

Додатково Позивачем до митного оформлення було також подано рахунок на оплату №74 від 09.08.2022, який містить аналогічні відомості щодо транспортних витрат.

У повідомленні №90 від 12.08.2022 Позивач роз`яснив Відповідачу, що калькуляція транспортних витрат не може бути надана Позивачем, тому що перевезення здійснювалось не власним транспортним засобом Позивача.

Банківські та платіжні документи, що підтверджують факт оплати транспортно- експедиційних послуг відповідно до виставленого рахунка-фактури, не могли бути надані Позивачем, оскільки строк оплати таких послуг ще не настав.

Так відповідно до п. 5.3 договору про транспортно-експедиторське обслуговування у сфері міжнародних та внутрішніх перевезень вантажів автомобільним транспортом №0801-14 від 08.01.2014 в редакції додатку № 12 від 01.07.2022, які надавались для митного оформлення, оплата послуг перевезення здійснюється з поточного рахунку Замовника після отримання рахунків (факсом, електронною поштою чи оригіналу) з відтермінуванням платежу до 14 банківських днів, якщо інше не обумовлене додатковими угодами чи Заявками. Після завершення перевезення Експедитор зобов`язується надіслати оригінали документів (рахунок, акт виконаних робіт, заявка на перевезення) Замовнику.

Відтак, позивач надав митному органу вичерпний перелік документів, які містять відомості про транспортні витрати та не містять жодних розбіжностей.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що у банківських платіжних документа наявне посилання на проформу інвойсу, яка не надавалася для митного оформлення суд зазначає, що у графі 70 платіжного доручення в іноземній валюті №74 від 21.07.2022, яке надавалось для митного оформлення, міститься посилання на контракт №09-15 148447 від 07.09.2015 та проформу № від 15.07.2022, які надавались Відповідачу для митного оформлення.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що вартість заявлена у митній декларації відрізняється від вартості зазначеній у експортній декларації суд зазначає наступне.

Суд встановив, що у графі 22 ЕМД зазначено загальну вартість товару за рахунком 36937,46 євро, що відповідає вартості товару за поданим для митного оформлення інвойсом № від 03.08.2022.

При цьому, у експортній митній декларації №MRN22FRD687 від 03.08.2022 митна вартість товару зазначена за окремими асортиментними одиницями товару та в сумі складає 36937 євро (25619+1897+4751+2180 + 1032 + 1458).

У повідомленні №90 від 12.08.2022 позивач роз`яснив відповідачу, що дана розбіжність викликана округленням сум товарів, які застосовуються у митних деклараціях країн ЄС.

Суд звертає увагу, що відповідно до п. 3 ст. 101 Регламенту Європейського Парламенту і Ради (ЄС) про встановлення Митного кодексу Союзу № 952/2013 від 9 жовтня 2013 року якщо сума ввізного чи вивізного мита, що підлягає сплаті, не є цілим числом, таку суму може бути округлено. Якщо зазначена в першому підпараграфі сума виражена в євро, її може бути округлено в бік збільшення чи зменшення до найближчого цілого числа.

Суд погоджується з доводами позивача, що розбіжність у ЕМД і експортній митній декларації викликана різним регулювання правил визначення митної вартості щодо її округлення, є незначною і не впливає на правильність визначення митної вартості Позивачем.

Щодо підстави для коригування митної вартості товарів, що контрактом 09-15-148447 від 07.09.2015 передбачено, що умови передплати зазначаються в документах на кожну поставку, однак в поданих документах не зазначені ці умови суд зазначає наступне.

У поданій для митного оформлення проформі від 15.07.2022 № передбачені наступні умови оплати: 60% передплата, 40% оплата протягом 15 днів після одержання товару.

При цьому, відповідно до платіжного доручення в іноземній валюті №74 від 21.07.2022 та виписки по рахунку позивача за період 21.07.2022 позивач сплатив ARC INTERNATIONAL FRANCE (Франція) 22312,76 євро, що становить 60% від зазначеної у проформі суми.

Щодо посилань в оскаржуваному рішенні, що джерело інформації, яким користувався митний орган при здійсненні контролю за правильністю визначення митної вартості товару та встановлено, що рівень митної вартості товарів є більшим товар 1 - становить 2,8132 дол. США/кг. (МД від 01.07.2022 № UA209140/2022/59159) ніж заявлено декларантом 1,8833 дол. США/кг. або що становить 1,0544 Євро/шт; товар 2 - становить 3,2404 дол. США/кг. (МД від 05.07.2022 № UA209140/2022/62720) ніж заявлено декларантом 2,2811 дол. США/кг. або що становить 0,8123 Євро/шт; товар 3 - становить 3,1593 дол. США/кг. (МД від 21.06.2022 № UA209140/2022/55909) ніж заявлено декларантом 1,84 дол. США/кг. або що становить 0,702 Євро/шт; товар 4 - становить 3,4689 дол. США/кг. (МД від 03.02.2022 № UA205030/2022/1666), ніж заявлено декларантом 2,13 дол. США/кг . або що становить 0,8948 Євро/шт. суд зазначає наступне.

Рішення про коригування митної вартості товару не може базуватися виключно на інформації баз даних, зокрема, АСМО «Інспектор» та ЄАІС Держмитслужби, оскільки порядок її формування, ведення, отримання інформації, а також порядок використання її даних суб`єктами господарських відносин при здійсненні ними зовнішньоекономічної діяльності МК України не передбачено. Також слід врахувати, що в ЄАІС Держмитслужби України відсутня інформація про коригування заявленої митної вартості товарів, а також інформація щодо судових рішень з питань визначення митної вартості товарів та методів її визначення, у зв`язку з чим така інформаційна база не містить всіх об`єктивних даних щодо імпортованих в Україну товарів, які підтверджуються документально та підлягають обчисленню.

Наведена позиція суду узгоджується з висновками Верховного Суду в аналогічних (подібних) правовідносинах, викладених, зокрема, у постановах Верховного Суду від 30.06.2022 у справі № 280/1824/19, від 25 листопада 2020 року у справі № 1.380.2019.001657, від 19.02.2019 у справі № 805/2713/16-а та від 08.02.2019 року у справі № 825/648/17 тощо.

При цьому, торгові відносини є різноманітними, здійснюються на принципах автономії волі та свободи договору, при цьому безліч обставин можуть впливати на їх ціну (характеристика товару, виробник, торгова марка, умови і обсяги поставок, наявність знижок тощо).

Суд звертає увагу, що формально нижчий рівень митної вартості імпортованих позивачем товарів від рівня митної вартості іншого митного оформлення, не може розцінюватись як заниження позивачем митної вартості, не є перешкодою для застосування основного методу визначення митної вартості товару і не може бути достатньою підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за основним методом визначення його митної вартості.

Крім того, суд зазначає, що відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України та наказу Міністерства фінансів України №598 від 24.05.2012 «Про затвердження форми рішення про коригування митної вартості товарів, Правил заповнення рішення про коригування митної вартості товарів та Переліку додаткових складових до ціни договору», рішення про коригування митної вартості товару повинно містити обґрунтування причин, через які митна вартість імпортованих товарів не може бути визначена за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються. Зазначення в рішенні лише формальних посилань на неможливість перевірки задекларованої митної вартості суперечить наведеним вимогам законодавства.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 04.09.2018 у справі № 808/9123/15.

Таким чином, дослідивши надані позивачем для митного оформлення документи, копії яких містяться у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позивач надав усі документи, необхідні для визначення митної вартості, документи містять повну інформацію про митну вартість та її складові частини.

У свою чергу, відповідач не підтвердив належними доказами та аргументованими доводами обставин надання неповних відомостей, а також існування розбіжностей, неточностей, які б впливали на рівень митної вартості товарів, ознак підробки цих документів або відсутність всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.

Враховуючи викладене, на підставі наданих доказів у їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, суд вважає, що позовна заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

VI. Розподіл судових витрат

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст.139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивач сплатив судовий збір у сумі 4 962,00 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 200 від 28.09.2022.

Таким чином, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань на користь позивача сплачений судовий збір у розмірі 4962,00 грн.

Крім того, у прохальній частині позову позивач просить стягнути з відповідача витрати на професійну правову допомогу в розмірі 13 000,00 грн.

Суд встановив, що на підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивач надав:

- договір про надання правової допомоги № 24 від 21.10.2021, підписаний між позивачем «Замовник» та Адвокатським об`єднанням «Едвайзерс», відповідно до п.1.1 якого замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу на умовах, передбачених даним Договором. Обсяг необхідної правової допомоги та її вартість узгоджується сторонами у додаткових угодах до даного договору;

- додаткову угоду № 4 від 19.09.2022 до Договору про надання правової допомоги № 24 від 21.10.2021, відповідно до пунктів 1, 2 якої замовник доручає, а виконавець приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу по представництву інтересів Замовника у судах першої, та апеляційної інстанції у справі про визнання протиправним та скасування, в тому числі, рішення про коригування митної вартості від 12.08.2022 №UA500500/2022/200176/2 та картки відмови Одеської митниці в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, засобів комерційного призначення № UA500500/2022/000477 вiд 12.08.2022. Сторони домовилися про встановлення спеціальної вартості послуг виконавця за даною Додатковою угодою, зокрема за представництво інтересів замовника: у суді першої інстанції 13 000 грн., загальна вартість 26 000 грн.; у суді апеляційної інстанції 10 000 грн., загальна вартість 20 000 грн.;

- рахунок на оплату № 76 від 19.09.2022 в розмірі 26 000 грн.;

- платіжне доручення № 395 від 20.09.2022 про оплату 26 000 грн.

Інших доказів на підтвердження понесення позивачем витрат на правничу допомогу по справі №420/13694/22 позивач до суду не надав.

За змістом п.1 ч.3 ст.134 КАС України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Відповідно до ч.4 ст.134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При цьому ч.5 ст.134 КАС України визначено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Таким чином, що від учасника справи вимагається надання доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою, отже, зі змісту вказаних норм процесуального права можна зробити висновок, що достатнім є підтвердження лише кількості такого часу, але не обґрунтування, яка саме кількість часу витрачена на відповідні дії (саме така позиція викладена в постанові Верховного Суду від 13 грудня 2018 року у справі №816/2096/17).

Таким чином, станом на дату прийняття рішення по даній справі, доказів обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті у зв`язку з розглядом даної справи до суду не надано, питання щодо розподілу судових витрат на правничу допомогу судом не вирішується.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2,77,139, 244-246 КАС України, суд -

В И Р І Ш И В:

1.Адміністративний позов задовольнити.

2.Визнати протиправною та скасувати картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення Одеської митниці за № UA500500/2022/000477 від 12 серпня 2022 року.

3.Визнати протиправним та скасувати рішення Одеської митниці про коригування митної вартості товарів № UA500500/2022/200176/2 від 12 серпня 2022 року.

4.Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Одеської митниці на користь Приватного підприємства «ГЕЛІОС-ВАН» судовий збір в розмірі 4 962 (чотири тисячі дев`ятсот шістдесят дві),00 грн.

Відповідно до статті 255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з частиною першою статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на постанову суду подається протягом тридцяти днів. Якщо розглянуто справу в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи відповідно до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: Приватне підприємство «ГЕЛІОС-ВАН», адреса: 68001, Одеська обл., м. Чорноморськ, вул. Шевченка, 7А, офіс 44, .

Відповідач: Одеська митниця, адреса: 65078, м. Одеса, вул. Івана та Юрія Лип, 21-А, .

Суддя Оксана БОЙКО