Справа № 460/17929/21
Суддя: О.М. Дудар
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2022 року м. Рівне №460/17929/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Дудар О.М., розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доМіністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області
про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій,
В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернувся з позовом до Міністерства внутрішніх справ України (далі МВС України, відповідач-1) про визнання протиправними дій щодо відмови у виплаті одноразової грошової допомоги на підставі довідки серії АГ № 002598 від 27.08.2020 про встановлення втрати професійної працездатності Рівненської обласної МСЕК № 1, зобов`язання здійснити виплату такої допомоги.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що відповідачем протиправно відмовлено у виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з відсутністю підстав для призначення одноразової грошової допомоги для осіб, які мають спеціальне звання внутрішньої служби.

Ухвалою суду від 13.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні), встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву.

Відповідачем-1 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки заява позивача та документи щодо призначення йому одноразової грошової допомоги від УМВС України в Рівненській області відповідно до вимог п.п.7, 8 Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції не надходили. Крім того, позивач був звільнений у званні "підполковник внутрішньої служби", а не "підполковник міліції", тому права на одноразову грошову допомогу відповідно до ст.23 Закону України "Про міліцію" не має. Відповідач просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити.

Ухвалою суду від 04.08.2022 залучено до участі у справі співвідповідача - Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області (далі відповідач-2).

Відповідачем-2 подано до суду відзив на позовну заяву, згідно з яким Ліквідаційна комісія УМВС України в Рівненській області повідомила позивача, що матеріали щодо призначення одноразової грошової допомоги не відповідають вимогам закону, що унежливлює прийняття будь-якого рішення. Стаття 23 Закону України Про міліцію, яка встановлює виплату одноразової грошової допомоги на позивача не поширюється, оскільки останній не належить до категорії працівників міліції. Відповідач-2 просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Позивачем подано до суду відповідь на відзиви, в яких спростовано аргументи відповідачів, викладені у відзивах на позовну заяву.

Розглянувши позовну заяву та відзиви на позовну заяву, дослідивши письмові докази, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини

Відповідно до витягу з наказу УМВС від 04.12.1998 №225о/с, підполковника внутрішньої служби ОСОБА_1 (Е-848941), начальника ВДПН ВДПО УМВС, звільнено з органів МВС у відставку (по ст.65 п."б" Положення про проходження служби рядлвим та начальницьким складом ОВС України через хворобу) з 07.12.1998.

Згідно з постановою Медичної (військово-лікарської) комісії від 28.05.2020 №8, ОСОБА_1 встановлено ряд захворювань, які пов`язані з проходженням служби в органах внутрішніх справ на момент звільнення (07.12.1998).

Відповідно до довідки серії АГ №0025298 про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, виданої 27.08.2020 Рівненською обласною МСЕК №1, ступінь втрати ОСОБА_1 професійної працездатності становить 20%.

08.10.2020 ОСОБА_1 звернувся до УМВС України в Рівненській області із заявою про виплату страхової суми.

Листом від 28.10.2020 №251 Ліквідаційна комісія УМВС України в Рівненській області повідомила позивача про те, що звільнені зі служби особи рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, у тому числі пенсіонери, зі спеціальним званням "міліції" за вказаних умов мають право на отримання одноразової грошової допомоги, а пенсіонери зі спеціальним званням "внутрішньої служби" такого права з 12.03.2015 не мають.

17.12.2020 ОСОБА_1 вернувся до Міністерства внутрішніх справ України із заявою, в якій просив повідомити, куди необхідно звернутися із заявою щодо отримання одноразової грошової допомоги.

Міністерство внутрішніх справ України листом від 20.10.2021 №Ц-1322/15 повідомило позивача про те, що підстави для призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності особам, які мають спеціальне звання внутрішньої служби, відповідно до вимог Порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, відсутні.

Вважаючи такі дії відповідачів протиправними, позивач звернувся до суду з цим позовом.

Надаючи оцінку спіним правовідносинам, суд зазначає таке.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України визначено Законом України "Про Національну поліцію" №580-VIII від 02.07.2015, який набрав чинності 07.11.2015 (далі Закон №580-VIII).

Відповідно до абз.3 п.15 розд.ХІ "Прикінцеві та перехідні положення" Закону №580-VIII, право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом України "Про міліцію", зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом України "Про Національну поліцію".

Згідно з ч.6 ст.23 Закону України "Про міліцію" від 20.12.1990 N565-XII (далі Закон N565-XII), у разі поранення (контузії, травми або каліцтва), заподіяного працівнику міліції під час виконання ним службових обов`язків, яке призвело до встановлення йому інвалідності, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 250-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності I групи, 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи, 150-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності III групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

Визначення ступеня втрати працездатності працівником міліції у період проходження служби в органах внутрішніх справ у кожному випадку ушкодження здоров`я здійснюється в індивідуальному порядку відповідно до законодавства.

На виконання вимог ст.23 Закону N565-XII Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 №850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції (далі Порядок №850), який визначає механізм призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції.

Згідно із підпунктом 2 пункту 3 Порядку №850, грошова допомога призначається і виплачується у разі установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі: 250-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності I групи; 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи; 150-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності III групи.

Відповідно до пунктів 7-8 Порядку №850 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин), працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

Керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Отже, саме на МВС України покладено обов`язок вирішення питання про виплату одноразової грошової допомоги на підставі документів, направлених керівником органу внутрішніх справ, у якому проходив службу працівник міліції.

Згідно із ч.1 ст.18 Закону N565-XII, порядок та умови проходження служби в міліції регламентуються "Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ", затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до частини 1 статті 17 Закону України "Про пожежну безпеку" від 17.12.1993 N3745-XII, чинного на час звільнення позивача зі служби в ОВС (далі Закон N3745-XII), особовий склад державної пожежної охорони поділяється на рядовий та начальницький. Йому видається формений одяг за зразками, що встановлюються Кабінетом Міністрів України для особового складу підрозділів внутрішньої служби. На нього поширюються і відповідні відзнаки. Особовий склад чергових підрозділів для роботи на пожежах забезпечується спеціальним одягом, спорядженням і засобами індивідуального захисту. Особам рядового та начальницького складу державної пожежної охорони присвоюються відповідно до чинного законодавства спеціальні звання внутрішньої служби.

За приписами частини 1 статті 20 Закону N3745-XII, порядок та умови проходження служби в державній пожежній охороні регламентуються Положенням про проходження служби особовим складом органів внутрішніх справ, затверджуваним Кабінетом Міністрів України.

Згідно із пунктом 1 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ, затвердженого постановою Кабінету Міністрів УРСР від 29.07.1991 №114 (далі Положення №114), Положення визначає порядок проходження служби особами рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ, їх права і обов`язки. До рядового і начальницького складу органів внутрішніх справ належать особи, які перебувають у кадрах Міністерства внутрішніх справ і яким присвоєно спеціальні звання, встановлені законодавством.

Суд враховує, що Указом Президента України від 27.01.2003 №47/2003 "Про заходи щодо вдосконалення державного управління в сфері пожежної безпеки, захисту населення і територій від наслідків надзвичайних ситуацій" органи і підрозділи Державної пожежної охорони виведені зі складу МВС і передані до складу МНС України у 2003 році.

Отже, до 2003 року підрозділи Державної пожежної охорони перебували у складі МВС.

Судом встановлено, що позивач відповідно до наказу УМВС України в Рівненській області від 04.12.1998 №225 о/с звільнений з органів внутрішніх справ України у відставку у званні підполковника внутрішньої служби з посади начальника відділення державного пожежного нагляду відділу Державної пожежної охорони УМВС України в Рівненській області з 07.12.1998.

У Рішенні Конституційного Суду України від 06.07.1999 № 8-рп/99 у справі за конституційним поданням Міністерства внутрішніх справ України та Міністерства фінансів України щодо офіційного тлумачення положень частини шостої статті 22 Закону України "Про міліцію" та частини сьомої статті 22 Закону України "Про пожежну безпеку" (справа щодо права на пільги) Конституційний суд зазначив, що служба в міліції, державній пожежній охороні передбачає ряд специфічних вимог, які дістали своє відображення у законодавстві. Норми, що регулюють суспільні відносини у цих сферах, враховують екстремальні умови праці, пов`язані з постійним ризиком для життя і здоров`я, жорсткі вимоги до дисципліни, професійної придатності, фахових, фізичних, вольових та інших якостей. Це повинно компенсуватись наявністю підвищених гарантій соціальної захищеності, тобто комплексу організаційно-правових та економічних заходів, спрямованих на забезпечення добробуту саме цієї категорії громадян як під час проходження служби, так і після її закінчення.

Отже, позивач на час звільнення зі служби 07.12.1998 належав до працівників міліції, що вказує безпідставність тверджень відповідачів щодо нерозповсюдження на спірні правовідносини ст.23 Закону N565-XII внаслідок відсутності спеціального звання міліції у позивача.

Висновки аналогічного характеру викладено у постановах Верховного Суду від 23.09.2021 у справі №440/1389/19, від 08.12.2021 у справі №580/1204/19, які в силу вимог ч.5 ст.242 КАС України враховуються судом під час прийняття цього рішення.

Відповідно до п.7 Порядку №850, працівник міліції, якому призначається грошова допомога у разі встановлення інвалідності чи часткової втрати працездатності без установлення інвалідності, подає за місцем служби такі документи:

заяву (рапорт) про виплату грошової допомоги у зв`язку з установленням інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності за формою згідно з додатком до цих Порядку та умов;

довідку медико-соціальної експертної комісії про результати визначення у застрахованої особи ступеня втрати професійної працездатності (у відсотках).

До заяви додаються копії:

довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією;

постанови відповідної військово-лікарської комісії щодо встановлення причинного зв`язку поранення (контузії, травми або каліцтва), захворювання;

акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції, зокрема про те, що воно не пов`язане з учиненням ним кримінального чи адміністративного правопорушення або не є наслідком учинення ним дій у стані алкогольного, наркотичного, токсичного сп`яніння, або навмисного спричинення собі тілесного ушкодження, за формою, що затверджується МВС;

сторінок паспорта з даними про прізвище, ім`я та по батькові і місце реєстрації;

документа, що підтверджує реєстрацію у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (сторінки паспорта громадянина України - для особи, яка через свої релігійні переконання відмовляється від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та повідомила про це відповідному контролюючому органу і має відповідну відмітку у паспорті громадянина України).

Згідно з п.8 Порядку №850, керівник органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, подає МВС в 15-денний строк з дня реєстрації документи, зазначені в пунктах 6 або 7 цих Порядку та умов, висновок щодо виплати грошової допомоги, а також у разі загибелі (смерті) працівника міліції:

витяг з наказу про виключення загиблого (померлого) працівника міліції із списків особового складу;

витяг з особової справи про склад сім`ї загиблого (померлого) працівника міліції.

Пунктом 9 Порядку №850 (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) передбачено, що МВС в місячний строк після надходження зазначених у пункті 8 цих Порядку та умов документів приймає рішення про призначення або у випадках, передбачених пунктом 14 цих Порядку та умов, про відмову в призначенні грошової допомоги і надсилає його разом із зазначеними документами керівникові органу внутрішніх справ, у якому проходив (проходить) службу працівник міліції, для видання наказу про виплату такої допомоги, або у разі відмови - для письмового повідомлення осіб із зазначенням мотивів відмови.

Таким чином, вказаним нормативним актом встановлено порядок дій відповідного органу, до якого особа звернулася за виплатою грошової допомоги у зв`язку із встановленням інвалідності.

Як вбачається з матеріалів справи, під час звернення позивача із заявою до Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області з проханням провести виплату одноразової грошової допомоги, останнім були надані документи згідно з переліком, що визначений п.7 Порядку №850, крім акта розслідування нещасного випадку та акта, що свідчить про причини та обставини поранення (контузії, травми або каліцтва) працівника міліції.

Доказів того, що позивачем подано не повний пакет документів, передбачений п.7 Порядку №850, матеріали справи не містять.

Відтак, отримавши заяву позивача та додані до неї документи, керуючись п.8 Порядку №850, Ліквідаційна комісія УМВС України в Рівненській області зобов`язана була направити вищому органу висновок щодо виплати позивачу одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою професійної працездатності, та інші документи, перелік яких визначений Порядком №850, для прийняття рішення.

Поряд з цим, Ліквідаційна комісія УМВС України в Рівненській області, не складаючи вказаного висновку, повідомила позивача про відсутність можливості здійснити виплату грошової допомоги, чим фактично вирішила не належне до її компетенції питання про наявність чи відсутність підстав для виплати обумовленої допомоги.

Такий висновок суду узгоджується з правовими позиціями Верховного Суду, що викладені у постановах від 06.03.2019 у справі №822/1616/18 та від 20.05.2019 у справі №295/3198/18.

Докази надіслання Ліквідаційною комісією УМВС України в Рівненській області до Міністерства внутрішніх справ України відповідного висновку та прийняття Міністерством внутрішніх справ України будь-якого рішення у матеріалах справи відсутні.

Отже, суд вважає, що саме відмова Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області у призначенні одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 є протипранвою.

Що стосується позовних вимог позивача до Міністерства внутрішніх справ України, суд зазначає, що захисту підлягає вже порушене право, а не те, яке може бути порушено у майбутньому.

Оскільки Міністерством внутрішніх справ України станом на час виникнення спірних правовідносин не вчинялося жодних протиправних дій щодо позивача, підстави для висновку про порушення прав останнього, пов`язаних з прийняттям рішення щодо призначення одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою професійної працездатності, у суду відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач-1, як суб`єкт владних повноважень, не обґрунтував обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач частково довів ті обставини, на яких ґрунтуються його вимоги.

Отже, позов підлягає до часткового задоволення.

Підстави для розподілу судових витрат відповідно до ст.139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Міністерства внутрішніх справ України, Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинення певних дій задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Ліквідаційної комісії УМВС України в Рівненській області, викладену в листі від 28.10.2020 №1/251, у виплаті ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою професійної працездатності.

Зобов`язати Ліквідаційну комісію УМВС України в Рівненській області скласти та подати до Міністерства внутрішніх справ України висновок щодо виплати ОСОБА_1 одноразової грошової допомоги у зв`язку з втратою професійної працездатності.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ).

Відповідач-1: Міністерство внутрішніх справ України (вул.Богомольця, буд.10, м.Київ, 01024; ідентифікаційний код юридичної особи 00032684).

Відповідач-2: Ліквідаційна комісія УМВС України в Рівненській області (вул.Хвильового, буд.2, м.Рівне, 33028; ідентифікаційний код юридичної особи 08592282).

Рішення складено 21 грудня 2022 року.

Суддя О.М. Дудар