Справа № 420/9173/21
Суддя: Шляхтицький О.І.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/9173/21
Головуючий в 1 інстанції: Юхтенко Л.Р.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Шляхтицького О.І.,

суддів: Семенюка Г.В., Домусчі С.Д.,

секретар Цибульська Ю.М.,

за участю: представника апелянта Кушніра С.П.

представника позивача Конева К.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Одеській області на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 420/9173/21 за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю Гідроенергомонтаж до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування рішень,

ВСТАНОВИВ:

Короткий зміст позовних вимог.

У червні 2021 року ТОВ Гідроенергомонтаж звернулось з адміністративним позовом про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 27 травня 2021 року № 1; від 27 травня 2021 року № 1, від 28 травня 2021 року № 3.

В обґрунтування позовних вимог зазначалось, що оскаржувані індивідуальні акти не відповідають вимогам частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі також КАС України), адже викладені в акті перевірки висновки щодо порушення Позивачем вимог Податкового кодексу України (надалі також ПК України) є необґрунтованими, оскільки ним з дотриманням вимог чинного відображено в податковому обліку наслідки господарських операцій з його контрагентами, а такі операції були фактично здійснені. Крім того, у позовній заяві наведено доводи про те, що у взаємовідносинах щодо виплати безповоротної допомоги та доходу фізичним особам - підприємцям, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування він не виступав податковим агентом, а тому не зобов`язаний був включати до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу вказані доходи.

Відповідач проти задоволення позову заперечував, надав до суду першої інстанції відзив на позовну заяву, у якому зазначив, що у періоді, що перевірявся з 01.01.2019 у по 31.12.2020 встановлено взаємовідносини із контрагентами-постачальниками ТОВ «Свєтстрой», ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Альтіка», ТОВ «Арія строй град», ТОВ «Окард будінвест», по яких не підтверджено здійснення господарських операцій з придбання підрядних робіт на загальну суму 9 305 600 грн., у тому числі ПДВ 1550 933 грн., в результаті чого встановлено завищення собівартості на загальну суму 7 754 667 грн.

Щодо податку на доходи фізичних осіб відповідач зазначив, що перевіркою встановлено, що позивачем як податковим агентом не відображено у перевіряємому періоді відомості про доходи громадян, виплачені на користь фізичних осіб підприємців за ознакою « 157», а саме: ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , та не відображено поворотну фінансову допомогу засновника та керівника ТОВ «Гідроенергомонтаж» за ознакою « 153».

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 04 жовтня 2021 року позов задовольнив.

Визнав протиправними та скасував податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області від 27 травня 2021 року № 1, № 1, № 3.

Стягнув за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління ДПС в Одеській області (, місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5), як відокремленого підрозділу ДПС на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Гідроенергомонтаж» (, місцезнаходження:65049, м. Одеса, вул. Палубна, б. 9/2) судовий збір в розмірі 22 700 грн. 00 коп. (двадцять дві тисячі сімсот гривень 00 копійок).

Рух справи.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 04 жовтня 2021 року позов задовольнив.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Головне управління ДПС в Одеській області подало апеляційну скаргу.

П`ятий апеляційний адміністративний суд постановою від 3 лютого 2022 року апеляційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області залишив без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року - без змін.

Верховний Суд постановою від 18 серпня 2022 року касаційну скаргу Головного управління ДПС в Одеській області задовольнив частково.

Постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 3 лютого 2022 року скасував. Справу передав на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

П`ятий апеляційний адміністративний суд ухвалою від 05 вересня 2022 року прийняв справу до свого провадження за апеляційною скаргою Головного управління ДПС у Одеській області та призначив справу до розгляду у відкритому судовому засіданні.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі зазначено, що рішення судом першої інстанції ухвалене з порушенням норм процесуального та неправильним застосуванням норм матеріального права, неповним з`ясуванням судом обставин, що мають значення для справи, невідповідністю висновків суду обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції вважав встановленими, у зв`язку з чим просить його скасувати та ухвалити нову постанову, якою у задоволенні адміністративного позову відмовити.

Апелянт, мотивуючи власну правову позицію, акцентує на таких обставинах і причинах незаконності і необґрунтованості оскаржуваного судового рішення:

- суд першої інстанції не врахував, що у межах спірних правовідносин товариством задокументовано господарські операції з контрагентами ТОВ Свєтстрой, ТОВ Будівельно-інноваційна група Альтіка, ТОВ Арія строй град, ТОВ Окард будінвест, які не мали реального характеру.

- вказані контрагенти не мали можливості виконати зазначені господарські операції, а надані товариством документи до суду складено формально та з численними недоліками, а тому вони не підтверджують реальність проведених операцій.

- у перевіряємому періоді Товариством безпідставно не відображено виплачені на користь фізичних осіб-підприємців доходи та надану директору поворотну фінансову допомогу.

- інші доводи апеляційної скарги відтворюють зміст відзиву до позову.

Обставини справи.

Суд першої інстанції встановив, що Товариство з обмеженою відповідальністю «Гідроенергомонтаж» зареєстровано 25 лютого 2011 року, номер запису до ЄДР 1 556 102 0000 041198, основним видом діяльності є: будівництво будівель (45.21.1).

Відповідно до Витягу з Реєстру платників податку на додану вартість №090 ТОВ «Гідроенергомонтаж» зареєстровано платником податку на додану вартість (т.1, а.с. 35).

ТОВ «Гідроенергомонтаж» має ліцензію Державної архітектурно-будівельної інспекції України щодо здійснення господарської діяльності з будівництва об`єктів, що за класом наслідків відповідальності належать до об`єктів з середніми та значними наслідками (за переліком робіт згідно з додатком) (т.1,а.с. 36).

На підставі направлень, виданих ГУ ДПС в Одеській області, відповідно до п.п. 20.1.4 п. 20. 1 ст. 20 та п.77. 1 ст. 77 ПК України плану-графіка проведення документальних планових перевірок платника податків на 2021 рік, на підставі наказу від 02.03.2019 року №1029-п проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ «Гідроенергомонтаж» з питань дотримання вимог податкового, валютного та іншого законодавства за період з 01.01.2019 по 31.12.2020, відповідно до затвердженого плану (переліку питань) документальної перевірки, за наслідками якої складено акт «Про результати документальної планової виїзної перевірки ТОВ «Гідроенергомонтаж» () №7896/15-32-07-01-17/37549920 від 20 квітня 2021 року, відповідно до висновків якого встановлено порушення:

- п. 44.1, п. 44.2 ст. 44, п. 134.1.1. п. 134,1 ст. 134 Податкового кодексу України, п. 7 П (С) БО 15 «Дохід», затвердженого наказом Міністерства фінансів Украйни від 29.11.1999 №800/4153, п. 5 П (С) БО 11 «Зобов`язання», затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 31.01.2000 №20, п. 2 ст.3, п. 5 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16 липня 1999 року №996-XIV (із змінами та доповненнями), та п.4, п. 5, п. 7, п. 7 П (С) БО 16 «Витрати», затверджених наказом Міністерства фінансів України від 31 грудня 1999 року №318, в результаті чого (на думку перевіряючих) занижено податок на прибуток всього у сумі 1424522 грн., у тому числі:

- 2019 рік - на 1 245 906 грн;

- 1 квартал 2020 року - на 128 946 грн.;

- 1 півріччя 2020 року - на 165 878 грн. (у тому числі, 2 кв/2020 занижено 36 932 грн.);

- 3 квартали 2020 року -на 141188-грн. (у тому числі, 3 кв. 2020 завищено 24690 грн.);

- 2020 рік - на 17 8 616 грн. (у тому числі, 4 кв. 2020 занижено - 37428 грн.);

- п. 198.1, п. 198.3 ст. 198 Податкового кодексу України, в результаті чого (на думку перевіряючих) занижено податок на додану вартість, в періоді, що перевірявся, на загальну суму 1 550 933 грн., у тому числі: січень 2019 року 750 000 грн.; лютий 2019 року у сумі 3 833 грн.; березень 2019 року -182 500 грн.; квітень 2019 року 175 000 грн.; травень 2019 року 83 333 грн.; червень 2019 року 44 600 грн.; липень 2019 року 144 167 грн.; листопад 2019 року 27 500 грн.; січень 2020 року 140 000;

- п. 6 розділу 2 Положення про ведення касових операцій у національній валюті в Україні, затвердженого Постановою Правління НБУ 29.12.2017р. №148;

- ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010р. №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями (несвоєчасне подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2020 року та листопад 2020 року) по строку подання 21.12.2020 року;

- ст. 51, п. 119.2 ст. 119, пп. «б» п. 176.2 ст. 176 Податкового кодексу України від 2 грудня 2010 року №2755-VI, а саме податковий розрахунок за IV квартал 2020 року до Головного управління ДПС в Одеській області, Малиновська державна податкова інспекція (Малиновський район м. Одеси) не наданий, не відображенням у перевіряємому періоді відомостей про доходи громадян; виплачені на користь фізичних осіб - підприємців за ознакою доходу « 157», а саме ФОП ОСОБА_1 , ФОП ОСОБА_2 , ФОП ОСОБА_3 , не відображено поворотну фінансову допомогу засновника та керівника ТОВ «Гідроенергомонтаж» ОСОБА_4 за ознакою доходу « 153» (т.1, а.с. 37-114).

11.05.2021 ТОВ «Гідроенергомонтаж» були подані заперечення на акт перевірки, за результатами розгляду ГУДПС в Одеській області позивачу надіслано лист вих. № 4158/КПР/15-32-07-01-10 від 24.05.2021, в якому повідомлено про викладення висновків акту перевірки №7896/15-32-07-01-17/ НОМЕР_1 від 20.04.2021в іншій редакції, а саме по податку на прибуток скориговано суму заниження податку на прибуток на 1 395 956 грн., у зв`язку з виключенням висновку про порушення по взаємовідносинам з ТОВ «Білд Компані»; скасовано висновок про порушення ст. 6, п. 8 ст. 9 Закону України від 08.07.2010 №2464-VI «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» зі змінами та доповненнями (несвоєчасне подання звітів про суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за вересень 2020 року та листопад 2020 року), у зв`язку з тим, що даний висновок зроблено помилково. В іншій частині висновки акту перевірки були залишені без змін (т.1, а.с. 136-157).

На підставі акту перевірки прийнято податкове повідомлення-рішення від 27.05.2021 № 1 про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на додану вартість на суму 1 938 666 грн. (т.1, а.с. 158-159); податкове повідомлення-рішення № 1 від 27.05.2021 про збільшення суми податку на прибуток на суму 1 700 291,00 грн. (а.с.160-161) та податкове повідомлення-рішення № 3 від 28 травня 2021 року про застосування штрафних санкцій по податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 020 грн. (т.1,а.с.163).

Не погоджуючись із зазначеними податковими повідомленнями-рішеннями, позивач звернувся з даним позовом до суду.

Вказані обставини сторонами не заперечуються, а отже є встановленими.

Висновок суду першої інстанції.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що висновки відповідача про порушення позивачем положень податкового законодавства не підтвердились в силу того, що:

- фактичне здійснення операцій між позивачем та його контрагентами підтверджується відповідними доказами, при цьому: контрагенти позивача не позбавлені права залучати до проведення робіт тимчасово найманих працівників, наявність навіть відповідної кількості офіційно працевлаштованих працівників вже свідчить про те, що такі контрагенти фактично здійснюють свою господарську діяльність; податковий орган безпідставно посилається на отриману податкову інформацію щодо порушення контрагентами позивача норм податкового законодавства, так як чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку обов`язку донарахування йому певних податкових зобов`язань від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання;

- основна поворотна фінансова допомога та отриманий дохід фізичних осіб-підприємців не є доходом, який включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, а, як наслідок, до позивача безпідставно застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції з огляду на таке.

Джерела права й акти їх застосування та оцінка суду.

За змістом частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у статті 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно з пп. 14.1.36 п. 14.1 ст. 14 ПК України, господарська діяльність - діяльність особи, що пов`язана з виробництвом (виготовленням) та/або реалізацією товарів, виконанням робіт, наданням послуг, спрямована на отримання доходу і проводиться такою особою самостійно та/або через свої відокремлені підрозділи, а також через будь-яку іншу особу, що діє на користь першої особи, зокрема за договорами комісії, доручення та агентськими договорами, оскільки платники податків при здійсненні господарської діяльності не обмежені чинним законодавством у праві самостійно обирати найбільш оптимальний варіант ведення господарської діяльності, зокрема, не позбавлений права укладати договори із сторонніми особами щодо реалізації своїх окремих функцій.

Об`єктом оподаткування податком на прибуток підприємств, відповідно до пп. 134.1.1. п. 134.1. ст. 134 ПК України - є прибуток із джерелом походження з України та за її межами, який визначається шляхом коригування (збільшення або зменшення) фінансового результату до оподаткування (прибутку або збитку), визначеного у фінансовій звітності підприємства відповідно до національних положень (стандартів) бухгалтерського обліку або міжнародних стандартів фінансової звітності, на різниці, які виникають відповідно до положень цього розділу.

Згідно п. 185.1 ст. 185 ПК України, об`єктом оподаткування є операції платників ПДВ з постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу в користування лізингоотримувачу/ орендарю; постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу.

Відповідно до п. 188.1 ст. 188 ПК України, база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної (контрактної) вартості, але не нижче звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів), а також збору на обов`язкове державне пенсійне страхування на вартість послуг стільникового рухомого зв`язку).

Згідно з пп. 14.1.181 п. 14.1 ст. 14 ПК України, податковий кредит - сума, на яку платник податку на додану вартість має право зменшити податкове зобов`язання звітного (податкового) періоду, визначена згідно з розділом V цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України, право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій з: придбання або виготовлення товарів (у тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг; придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів, у тому числі при їх ввезенні на митну територію України (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу.

Відповідно до п. 198.2 ст. 198 ПК України, датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається: дата тієї події, що відбулася раніше: - дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; - дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною.

Згідно п. 198.3 ст. 198 ПК України, податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: - придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку; - придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи), у тому числі при їх імпорті, з метою подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку. Право на нарахування податкового кредиту виникає незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Пунктом 198.6 ст. 198 ПК України встановлено, що не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені податковими накладними (або підтверджені податковими накладними, оформленими з порушенням вимог статті 201 цього Кодексу) чи не підтверджені митними деклараціями, іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку органом державної податкової служби суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними цим пунктом документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до п. 44.1 ст. 44 ПК України, для цілей оподаткування платники податків зобов`язані вести облік доходів, витрат та інших показників, пов`язаних з визначенням об`єктів оподаткування та/або податкових зобов`язань, на підставі первинних документів, регістрів бухгалтерського обліку, фінансової звітності, інших документів, пов`язаних з обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством.

Частиною 2 ст. 3 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» встановлено, що бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Згідно з ч. 2 ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», первинні та зведені облікові документи можуть бути складені у паперовій або в електронній формі та повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції.

Первинні документи, складені в електронній формі, застосовуються у бухгалтерському обліку за умови дотримання вимог законодавства про електронні документи та електронний документообіг.

Неістотні недоліки в документах, що містять відомості про господарську операцію, не є підставою для невизнання господарської операції, за умови, що такі недоліки не перешкоджають можливості ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції, та містять відомості про дату складання документа, назву підприємства, від імені якого складено документ, зміст та обсяг господарської операції тощо.

Матеріалами справи встановлено, що на формування спірних податкових зобов`язань товариства у перевіряємому періоді, зокрема, вплинули його господарські операції з придбання послуг (товарів) у наступних контрагентів: ТОВ «Свєтстрой», ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Альтіка», ТОВ «Арія строй град», ТОВ «Окард будінвест».

В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що проведені товариством господарські операції з його контрагентами не мали реального характеру, а надані до перевірки первинні бухгалтерські документи є неповними, складені формально та не підтверджують реальності проведених господарських операцій.

Надаючи оцінку вказаним твердженням контролюючого органу, колегія суддів вважає за необхідне зазначити таке.

Необхідною умовою для визнання реальними проведені господарські операції є встановлення факту придбання товарів (отримання послуг) з метою їх використання в господарській діяльності, який має бути підтвердженим належним чином складеними первинними документами, що відображають зміст господарської операції та є підставою для формування податкового обліку платника податків.

В свою чергу, окрім формальної констатації наявності первинних документів у платника податків, перевіряючи висновки податкового органу щодо реальності проведених господарських операцій, суду необхідно встановити і перевірити процес руху активів по всьому ланцюгу постачання, а також можливість спірних контрагентів фізично виконати відповідні операції.

Як вбачається з матеріалів справи, на підтвердження реальності проведення спірних господарських операцій в матеріалах справи містяться первинні бухгалтерські документи у яких відображено господарські операції з вищевказаними контрагентами.

Так, 25 жовтня 2018 року між КП «Будова» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) укладено договір підряду № Н 26-10/18С, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації власними та/або залученими силами та засобами, надати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується здійснити приймання та при відсутності претензій та обґрунтованих зауважень зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконанні роботи по монтажу зовнішніх мереж водопостачання на об`єкті будівництва: «Будівництво житлового комплексу зі вбудованими приміщеннями та паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Новоберегова, 12а (т. 2, а.с. 78-89).

Між КП «Будова» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) 06 березня 2019 року укладено договір № 0603/19-Т, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації власними та/або залученими силами та засобами, надати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується здійснити приймання та при відсутності претензій та обґрунтованих зауважень зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконанні роботи по монтажу систем опалювання, водопостачання та каналізації на об`єкті будівництва: «Будівництво групи житлових будинків з паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Толбухіна, 135, Житловий будинок № 3, 4 (т. 1, а.с. 246-257).

Між КП «Будова» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) 14 травня 2019 року укладено договір № У-14-05/19С, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації власними та/або залученими силами та засобами, надати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується здійснити приймання та при відсутності претензій та обґрунтованих зауважень зобов`язується прийняти та оплатити належним чином виконанні роботи по монтажу систем водопостачання та каналізації на об`єкті будівництва: «Будівництво заводу за адресою: Одеська обл. Біляївський р-н, с. Усатове (т. 2, а.с. 144-155).

Між ТОВ «Аль-Софія» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) 18 грудня 2019 року укладено договір № 18/12-ВК, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати власними та/або залученими силами та засобами у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по монтажу та пуско-налагодженню систем водопостачання та водовідведення на об`єкті будівництва: «Житловий будинок з підземним паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Генуезька, 1 (т. 2, а.с. 14-23).

Між ТОВ «Аль-Софія» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) 15 березня 2019 року укладено договір № 49-15/03, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати власними та/або залученими силами та засобами у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по монтажу систем водопостачання та водовідведення на об`єкті будівництва: «Багатоповерховий житловий будинок за адресою: Одеська обл., Овідіопольський р-н., с. Лиманка, масив 10, ділянки 11, 12 (т. 2, а.с. 35-45).

Між ТОВ «Аль-Софія» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) 17 грудня 2018 року укладено договір № 17/12-ВК, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати власними та/або залученими силами та засобами у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по монтажу систем каналізації та водовідведення на об`єкті будівництва: «Багатоповерховий житловий будинок за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н., с. Крижанівка, ділянка № :01:002:1937 (т. 2, а.с. 106-115).

Між ТОВ «Аль-Софія» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) 17 грудня 2018 року укладено договір № 17/12-ОТ, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати власними та/або залученими силами та засобами у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по монтажу систем опалення на об`єкті будівництва: «Багатоповерховий житловий будинок за адресою: Одеська обл., Лиманський р-н., с. Крижанівка, ділянка № :01:002:1937 (т. 2, а.с. 125-134).

Між ТОВ «Жилстройсервіс-2» (в особі замовника) та ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі підрядника) 15 березня 2019 року укладено договір № 30-08/18, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати роботи на об`єкті будівництва: « 24-х поверховий оздоровчий комплекс з апартаментами та паркінгом у м. Одеса, Французький бульвар, 60/1 (т. 2, а.с. 55-68).

В свою чергу, з метою виконання умов вказаних договорів ТОВ «Гідроенергомонтаж» залучено відповідні субпідрядні організації.

Так, між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «СВЄТСТРОЙ» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 15/03 від 15 березня 2019 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати за завданням замовника відповідно до проектно-кошторисної документації, надати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по монтажу систем опалювання, водовідведення (т. 2 а.с. 1-5).

При цьому, в процесі виконання умов договору сторонами складено наступні первинні бухгалтерські документи: довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3; акт прийняття виконаних робіт форми № КБ-2в, підсумкову відомість ресурсів (т. 2 а.с.164-176).

В апеляційній скарзі в обґрунтування фіктивності господарських операцій між вказаними контрагентами апелянт зазначає, що акт приймання виконаних робіт (форма КБ-2в) від 09.01.2020 складений виключно за січень 2020 року. Водночас, витрати праці робітників, відповідно до зазначеного акта та підсумкової відомості ресурсів по об`єкту склали всього 4268,59 людино/годин. Крім того, за даними звітності ТОВ «СВЄТСТРОЙ» «Нарахування єдиного внеску», поданої до Південного управління м. Одеси Приморська ДПІ (Приморський район м. Одеси) задекларовано, що у січні 2020 року працювало застрахованих осіб у звітному періоді, яким нараховано заробітну плату (крім осіб, яким у звітному періоді нараховано грошове забезпечення) 27 осіб.

Враховуючи наведене, а також кількість робочих днів з початку січня 2020 року до моменту підписання акта 09.01.2020 (7 робочих днів), максимальну тривалість робочого дня (8 годин), контролюючим органом здійснено розрахунок умовної мінімальної кількості працюючих, необхідної для виконання робіт. За результатами розрахунку встановлено, що для відпрацювання 4268,59 людино/годин необхідно 76 працівників.

Тобто, фактично, на думку апелянта, виконавець ТОВ «СВЄТСТРОЙ» маючи в штаті 27 працівників, не мав змоги виконати роботи у січні 2020 року за вищевказаним договором, оскільки відповідно до розрахунків податкового органу, за наявності зазначеної кількості працівників можливо відпрацювати лише 1512 людино/годин. Невідповідність складає 2756,59 людино/годин.

Колегія суддів відхиляє вказані доводи апелянта з огляду на таке.

Відповідно до п. 5.1. договору підряду 15/3 від 15.03.2019 приймання передавання проміжних робіт та всієї роботи оформлюється актами виконаних робі, які повинні підписуватися уповноваженими представниками підрядника та замовника.

Згідно з пунктом 1.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 цей стандарт обов`язковий при визначені вартості будівництва об`єктів, які споруджують за рахунок бюджетних коштів, коштів державних і комунальних підприємств, установ та організацій, а також кредитів, наданих під державні гарантії.

Також, підпунктом 6.4.2 ДСТУ Б Д.1.1-1:2013 передбачено, що при визначені вартості виконаних обсягів робіт і проведені взаєморозрахунків за виконані роботи по об`єктах будівництва, зведення яких здійснюється за рахунок державних коштів, застосовуються примірні форми первинних облікових документів «Акт приймання виконаних будівельних робіт» (примірна форма № КБ-2в) і «Довідка про вартість виконаних будівельних робіт та витрати» (примірна форма № КБ-3), які наведено у додатку Т та у додатку У.

Їх застосування рекомендоване під час взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за рахунок коштів державного та місцевих бюджетів, а також коштів державних підприємств, установ та організацій. Щодо об`єктів, будівництво яких здійснюється за рахунок інших джерел фінансування, то застосування таких форм обумовлюється договором підряду.

У разі якщо умовами договору не передбачено обов`язковості складання актів приймання виконаних будівельних робіт за формою № КБ-2в, учасники господарських операцій не позбавлені права розробити самостійно форми актів приймання-передачі виконаних підрядних робіт у будівництві, як і не позбавлені права використовувати вказану форму акта за основу під час взаєморозрахунків за виконані роботи між замовниками та виконавцями робіт з будівництва, що здійснюється за кошти приватних осіб.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного адміністративного суду Верховного Суду від 17.10.2022 у справі № 640/19539/19.

Разом з тим, згідно наведених умовами договору підряду, укладеного між ТОВ «Гідроенергомонтаж» та ТОВ «СВЄТСТРОЙ» не передбачено обов`язковість складання актів приймання виконаних проміжних будівельних робіт форми № КБ-2в, як і будь-якої іншої форми, щомісячно.

Представник позивача в письмових поясненнях від 11.11.2022, а також в судовому засіданні 13.12.2022 зазначав, що підрядні роботи за договором здійснювались протягом 4 кварталу 2019 року та 1 кварталу 2020 року, однак акт приймання виконаних робіт складався одноразово, за результатом виконання всіх робіт.

Вказані обставини підтверджуються долученим до матеріалів справи представником позивача листом директора КП «Будова» Куцака М.В., вих. № 234-13016, від 31.10.2022, відповідно до якого останній підтверджує, що за договором підряду № 0603/19 від 06.03.2019 з ТОВ «Гідроенергомонтаж» предметом якого є виконати за завданням Замовника (КП «Будова») у відповідності до проектно-кошторисної документації власними та/або залученими силами і засобами роботи із монтажу систем опалення, водопостачання і каналізації на об`єкт будівництва групи житлових будинків з паркінгом за адресою: м. Одеса, вул. Толбухіна, 135 (житлові будинки № 3,4) роботи виконувались протягом 4 кварталу 2019 року та 1 кварталу 2020 року (т. 6, а.с. 194).

Водночас, складений акт приймання виконаних будівельних робіт за січень 2020 року підписаний контрагентами 09.01.2022. Отже, замовником прийнято роботи виконані відповідно до умов договору. Разом з тим, у матеріалах справи відсутні посилання на неналежне виконання будівельних робіт ТОВ «СВЄТСТРОЙ», наявність недоліків у виконаних роботах тощо. Матеріали справи не містять доказів відмови генпідрядника від прийняття робіт та їх оплати з посиланням на їх невідповідність вимогам проектної документації.

Таким чином, на думку колегії суддів, матеріалами справи підтверджується, що роботи за вищевказаним договором підряду виконувались протягом 4 кварталу 2019 року та 1 кварталу 2020 року, а отже доводи апелянта щодо фіктивності господарської операції між ТОВ «Гідроенергомонтаж» та ТОВ «СВЄТСТРОЙ» за договором підряду № 15/3 від 15.03.2019, у зв`язку з виконанням робіт виключно протягом січня 2020 року є необґрунтованими.

Також, між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Окард будінвест» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 25/03 від 25 березня 2019 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню систем опалювання, водовідведення (т. 2 а.с. 6-13).

Між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Окард будінвест» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 07/01 від 07 січня 2019 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню систем опалювання, водовідведення та каналізації (т. 2 а.с. 70-77).

Між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Окард будінвест» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 15/01 від 15 січня 2019 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню систем водопостачання та водовідведення (т. 2 а.с. 90-97).

Між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Окард будінвест» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 04/02 від 04 лютого 2019 року, відповідно до умов якого, підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню систем водопостачання та водовідведення (т. 2 а.с. 98-105).

Між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Окард будінвест» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 17/01-ВК від 17 січня 2019 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню систем водопостачання та каналізації (т. 2 а.с. 117-124).

Між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Окард будінвест» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 17/01-ОТ від 17 січня 2019 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню системи опалення (т. 2 а.с. 136-143).

Між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Окард будінвест» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 20/05 від 20 травня 2019 року, відповідно до умов якого підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню системи водопостачання та каналізації (т. 2 а.с. 156-163).

При цьому, в процесі виконання умов договору сторонами складено наступні первинні бухгалтерські документи: довідки про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3; акти прийняття виконаних робіт форми № КБ-2в, підсумкові відомості ресурсів, акти приймання передачі будівельних матеріалів без передачі права власності (т. 2 а.с. 205-250; т.3; т.4 а.с. 1-81).

В апеляційній скарзі контролюючий орган зазначає, що господарські операції між позивачем та ТОВ «Окард будінвест» є фіктивними, оскільки акти приймання виконаних будівельних робіт за формою КБ-2в не відображають реального здійснення операцій, тобто є недостовірними та самі не підтверджують здійснення господарської операції.

Апелянт вказує, що ТОВ «Окард будінвест» не мав достатньої кількості співробітників, що могли виконати роботи за вищевказаними договорами, оскільки відповідно до інформації з бази даних ГУ ДПС в Одеській області, у звітному періоді у ТОВ «Окард будінвест» працювало застрахованих осіб: у лютому 2019 року 16; у квітні-вересні 2019 року 15.

Натомість, позивач зазначає, що вказані висновки податкового органу є помилковими, оскільки роботи за договорами підряду з ТОВ «Окард будінвест» виконувались починаючи з січня 2019 року, а не з квітня 2019 року як помилково визначено відповідачем.

Матеріалами справи, а саме довідкою ТОВ «Окард будінвест» № 15 від 07.11.2022 підтверджується, що роботи за договорами підряду між ТОВ «Гідроенергомонтаж» та ТОВ «Окард будінвест» виконувались у такі строки: за договором 20/05 від 20.05.2019 виконувались протягом травня-червня 2019 року; за договором № 25/03 від 25.03.2019 року протягом березня-вересня 2019 року, за договором 15.01.2019 протягом січня-квітня 2019 року; за договором 07/01 від 07.01.2019 протягом січня-липня 2019 року; за договором №17/01-вк від 17.01.2019 року протягом січня-червня 2019 року (т. 6, а. с. 192).

Таким чином, умовні розрахунки контролюючого органу, витрат людино-годин без урахування строків виконання договорів підряду є помилковими.

Надаючи оцінку наведеним доводам апелянта, щодо неможливості здійснення господарських операцій контрагентами позивача ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «Окард будінвест» у зв`язку з відсутністю необхідної кількості працівників у сукупності, колегія суддів зазначає, що відсутність у контрагента добросовісного платника податку матеріальних та трудових ресурсів не виключає можливості реального виконання ним господарської операції та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди замовником, оскільки залучення працівників є можливим за договорами цивільно-правового характеру, аутсорсингу та аутстафінгу (оренда персоналу).

Також слід зазначити, що добросовісний платник податків не повинен зазнавати негативних наслідків через те, що контрагент надав йому послуги/доставив товар, використовуючи при цьому неоформлених працівників.

Відповідно до Розпорядження Кабінету Міністрів України від 05.09.2018 р. № 649-р «Про заходи, спрямовані на детінізацію відносин у сфері зайнятості населення» починаючи з 05 жовтня 2018 року Державна фіскальна служба України, Державна служба України з питань праці, а також інші центральні органи виконавчої влади за участю органів місцевого самоврядування повинні проводити комплексні заходи, спрямовані на детінізацію зайнятості та доходів населення.

Комплексним заходом у даному випадку є перевірка, яка повинна проводитись спільно ДФС та Держпраці.

Така перевірка може стати аргументом про відсутність у контрагента достатніх трудових ресурсів, а не проведення такої перевірки буде доказом на користь добросовісного платника податків, якого притягають до відповідальності через припущення контролюючого органу про відсутність у його контрагентів трудових ресурсів.

Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 11.06.2019 у справі № 825/2387/18.

Як встановлено з матеріалів справи, у ході проведеної перевірки податковим органом не використовувались матеріали, складені за наслідком податкових перевірок та зустрічних звірок вказаних контрагентів. Також, матеріали справи не містять доказів порушення трудового законодавства отриманих іншими уповноваженими суб`єктами в процесі перевірки контрагентів позивача.

Крім того, представником позивача долучено перелік РНОКПП осіб, які залучались до будівельних робіт за договорами підряду з ТОВ «Окард будінвест» (т. 7, а.с. 91).

В свою чергу, представником відповідача надано копії таблиць відомостей про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам щодо ТОВ «ОКАРДБУДІНВЕСТ» (т. 7, а.с. 110-134)

З аналізу вказаної інформації колегією суддів встановлено, що наданий позивачем перелік осіб, які були задіяні в роботах на виконання договорів підряду між ТОВ «Гідроенергомонтаж» та ТОВ «Окард будінвест» відповідає відомостям про нарахування заробітної плати (доходу, грошового забезпечення) застрахованим особам щодо ТОВ «ОКАРДБУДІНВЕСТ» наданим контролюючим органом, що на думку колегії суддів, свідчить про реальність господарських операцій.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що норми податкового законодавства не визначають певний обсяг матеріальних та/чи трудових ресурсів у платника податків при здійсненні господарської діяльності як критерій правового статусу платника податків щодо отримання податкової преференції у формі податкового кредиту чи наміру платника податків отримати певний результат від здійснення господарської операції (підприємницької діяльності).

Наведене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду викладеною у постанові від 08.05.2018 у справі № 815/3526/17.

Враховуючи викладене, колегія суддів відхиляє доводи апелянта, щодо неможливості здійснення господарських операцій контрагентами позивача ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «Окард будінвест» через відсутність необхідної кількості працівників, у зв`язку з їх недоведеністю.

Крім того, колегія суддів критично ставиться до доводів апелянта про фіктивність господарських операцій у зв`язку з виконанням ТОВ «СВЄТСТРОЙ» та ТОВ «Окард будінвест» інших робіт, окрім робіт за договорами підряду з ТОВ «Гідроенергомонтаж», оскільки наведення податковим органом лише переліку таких робіт, без наведення обставин та умов за яких вони здійснювались та відповідних доказів, не свідчить у достатній мірі про неможливість їх одночасного виконання.

Також, матеріалами справи встановлено, що між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Альтіка» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 04/01 від 04 січня 2020 року, відповідно до умов якого, підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по влаштуванню внутрішніх мереж каналізації та водопостачання (т. 2 а.с. 15-32).

При цьому, в процесі виконання умов договору сторонами складено наступні первинні бухгалтерські документи: довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3; акт прийняття виконаних робіт форми № КБ-2в, підсумкову відомість ресурсів (т. 2 а.с. 177-186).

Окрім того, між ТОВ «Гідроенергомонтаж» (в особі замовника) та ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Арія строй град» (в особі підрядника) укладено договір підряду № 11/11 від 11 листопада 2019 року, відповідно до умов якого, підрядник зобов`язується виконати та здати належним чином виконанні роботи у встановлений даним договором строк, а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконанні роботи по водопостачання та водовідведення (т. 2 а.с. 47-54).

При цьому, в процесі виконання умов договору сторонами складено наступні первинні бухгалтерські документи: довідку про вартість виконаних будівельних робіт форми № КБ-3; акт прийняття виконаних робіт форми № КБ-2в, підсумкову відомість ресурсів (т. 2 а.с. 187-204); акт приймання передачі будівельних матеріалів без передачі права власності (т. 4 а.с. 82-83).

На підтвердження факту проведення розрахунків із вказаними контрагентами до суду подано виписки по рахункам Товариства (т. 4 а.с. 141-166).

Натомість, апелянт в апеляційній скарзі зазначає, що зазначені акти прийняття виконаних робі форми № КБ-2в підписані позивачем з контрагентами ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Альтіка» і ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Арія строй град» не відображають реального здійснення операцій, тобто є недостовірними та не підтверджують здійснення господарських операцій.

Колегія суддів не погоджується з вказаними доводами апелянта, оскільки з аналізу складених між позивачем та його контрагентами ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Альтіка» і ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Арія строй град» первинних документів, які містяться в матеріалах справи, колегією суддів встановлено, що ці документи відповідають положенням законодавства та містять всі обов`язкові реквізити первинного документу, які передбачені статтею 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», а тому вказані документи мають юридичну силу та підтверджують реальний рух активів, зміну зобов`язань та капіталу позивача.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що податковим законодавством не встановлено конкретного переліку первинних документів, складенням яких мають опосередковуватись ті чи інші господарські операції. Наявність або відсутність окремих документів, як і деякі помилки чи неточності у їх оформленні, не є підставою для висновків про відсутність господарської операції, якщо з інших даних випливає, що фактичний рух активів або зміни у власному капіталі чи зобов`язаннях платника податків у зв`язку з його господарською діяльністю мали місце (відбулися), а певні недоліки в заповненні первинних документів носять оціночний характер.

Враховуючи те, що основним видом діяльності позивача є будівництво будівель, пов`язані з господарською діяльністю позивача, на час укладання договорів, контрагенти позивача були платниками ПДВ згідно з чинного законодавства та належним чином зареєстрованими у Єдиному реєстрі юридичних та фізичних осіб-підприємців, мали відповідні ліцензії, а тому відсутні докази, що у позивача мали виникнути обґрунтовані сумніви у добросовісності зазначених контрагентів.

Також, чинним законодавством не передбачено відповідальність платника податків за невиконання чи не належне виконання його контрагентами свої податкових зобов`язань.

Колегія суддів зазначає, що з метою встановлення факту здійснення господарської операції, формування податкового кредиту з податку на додану вартість належить з`ясовувати рух активів платника податку в процесі здійснення спірних господарських операцій. При цьому дослідженню підлягають усі первинні документи, які належить складати залежно від певного виду господарської операції, - договори, акти виконаних робіт, документи про перевезення, зберігання товарів, їх подальшу реалізацію тощо.

Здійснення господарської діяльності контрагентами не може мати наслідків для позивача, оскільки законодавством не передбачений обов`язок суб`єкта господарювання бути обізнаним із особливостями господарювання контрагента.

Відомості, що є обов`язковими для перевірки підприємством стосовно свого контрагента, це включення його до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також наявність свідоцтва про реєстрацію платника податку на додану вартість на час здійснення господарських операцій, наявність відповідних ліцензій та дозволів, якщо виконання робіт (послуг) потребують їх наявність.

На період господарських взаємовідносин між позивачем та контрагентами, останні були зареєстровані в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, а також платниками податку на додану вартість.

Також, ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Альтіка» і ТОВ «Будівельно-інноваційна група «Арія строй град» на момент виникнення правовідносин з позивачем мали діючі ліцензії на виконання передбачених договорами підряду робіт (т. 6, а.с. 195, 196).

Із аналізу положень Закону України «Про ліцензування видів господарської діяльності», Закону України «Про архітектурну діяльність», Порядку ліцензування господарської діяльності, пов`язаної зі створенням об`єктів архітектури, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 1396 від 05.12.2007, вбачається, що факт видачі ліцензії свідчить про наявність організаційних, кадрових, технологічних і спеціальних вимог до провадження господарської діяльності з будівництва об`єктів, що обов`язкові для виконання ліцензіатом, а також вичерпний перелік документів, що додаються до заяви про отримання ліцензії.

Таким чином, зазначені контрагенти відповідали умовам, які висуваються до ліцензіатів та мали можливості провадження ліцензійної діяльності, що у свою чергу свідчить про дотримання позивачем під час вибору контрагентів принципу податкової обачності (див. п. 61 Рішенні Європейського суду з прав людини по справі "Булвес" АД проти Болгарії від 22 січня 2009 року, заява №3991/03), та свідчить на користь висновку, що позивачем вжито належні та достатні дії щодо його обізнаності на предмет податкової «надійності» контрагентів та вказують на правомірність формування податкового кредиту за господарськими операціями з цими контрагентом.

З урахуванням викладеного у ході розгляду справи судом першої інстанції було надано належну оцінку доказам, наданих сторонами на підставі та у відповідності до вимог Кодексу адміністративного судочинства України та іншим обставинами, що спростовують позицію контролюючого органу про порушення позивачем вимог податкового законодавства щодо формування податкового кредиту. Зокрема, досліджено первинні документи, які є підставою для податкового обліку та які містять відомості, що у повній мірі відображають суть господарських операцій та підтверджують їх фактичне здійснення.

Контролюючим органом не було доведено та надано належних доказів, які б свідчили, що наявні у контрагента позивача трудові ресурси та матеріально - технічне забезпечення були недостатніми для виконання умов договору, укладеного позивачем з контрагентом, як не було надано і доказів про наявність фактів, які свідчать про неправомірну поведінку контрагента та про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженості дій між ними.

Окрім того, колегія суддів вважає за необхідне наголосити на тому, що у ході проведеної перевірки податковим органом не використовувались матеріали, складені за наслідком податкових перевірок та зустрічних звірок вказаних контрагентів.

В даному випадку, податковим органом використано лише загальну інформацію з його інформаційних баз та відкритих джерел, не підкріплену належними доказами.

Також, податковий орган безпідставно посилається на отриману податкову інформацію щодо порушення контрагентами позивача норм податкового законодавства, так як чинне законодавство України не ставить в залежність виникнення у платника податку обов`язку донарахування йому певних податкових зобов`язання від дотримання вимог податкового законодавства іншими суб`єктами господарювання.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що висновки податкового органу щодо відсутності реального характеру у проведених позивачем господарських операціях з відповідними контрагентами є помилковими.

Доводи апеляційної скарги.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що ухвалою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 29.11.2022, задля підтвердження проведення господарських операцій по ланцюгу постачання позивачу було запропоновано надати до суду копії документів щодо контрагентів по яким проводилась перевірка, а саме: копії документів, що стосуються будівельних робіт, а саме щодо обсягу будівельних робіт, персоніфікації робітників контрагентів, з якими позивач мав господарські правовідносини, які виконували ці роботи, яким чином забезпечувався доступ цих виконавців до об`єктів, яким чином позивач здійснював контроль за станом виконання придбаних робіт тощо.

09.12.2022 на виконання ухвали від 29.11.2022 директор ТОВ «Гідроенергомонтаж» ОСОБА_4 надав до суду письмові пояснення в яких зазначає, що для виконання підрядних робіт на замовлення ТОВ «Гідроенергомонтаж» із влаштування систем опалення, водопостачання, водовідведення та каналізації не залучались будівельні машини та механізми. Вказані роботи здійснювались за допомогою перфораторів, кутової шліфмашини, прес-інструментів для систем опалення, ключів різного розміру, молотків та інших підручних інструментів, що підтверджується відповідними актами приймання будівельних робіт форми КБ-2в складеними відповідно до договорів підряду с контрагентами.

Водночас, ОСОБА_4 вказує, що контроль за виконанням підрядних робіт у період 2019-2020 року відповідальною особою ОСОБА_5 , що підтверджується доданими до письмових пояснень копіями наказів директора ТОВ «Гідроенергомонтаж» Городенка О.С. №1-к від 24.03.2016 про прийняття ОСОБА_5 на посаду виконавця робіт, № 1/4 від 01.04.2018 про переведення ОСОБА_5 з посади виробника робіт на посаду начальника ділянки сантехнічних робіт, а також ним особисто.

Окрім того, представник позивача вказує, що допуск співробітників контрагентів позивача у кожному випадку здійснювався за відомостями ТОВ «Гідроенергомонтаж», що надавались замовникам будівництва з переліком осіб, які фактично виконують підрядні роботи. Однак, на теперішній час такі відомості не зберіглись, оскільки їх зберігання не носить обов`язкового характеру. При цьому зазначає, що спілкування з керівництвом контрагентів ТОВ «СВЄТСТРОЙ», ТОВ «Арія строй град» та ТОВ «БІГ «Альтіка» не здійснюється у зв`язку з чим неможливо надати такий перелік.

Враховуючи викладене, колегія суддів приймає такі доводи представника позивача, оскільки, як встановлено з матеріалів справи, з початку виконання будівельних робіт (січень 2019 року) сплинув тривалий час, що об`єктивно ускладнює можливість надання відповідних доказів.

Окрім того, як вже зазначалось, представником позивача надано список РНОКПП працівників, які залучались до виконання робіт за договорами підряду між ТОВ «Гідроенергомонтаж» та ТОВ «Окард буд інвест» у 1-3 кварталах 2019 року.

З огляду на викладене, на думку колегії суддів, позивачем надано належні та допустимі докази на підтвердження реальності господарських операцій з контрагентами, водночас, в ході судового розгляду справи контролюючим органом вказані обставини не спростовано.

Також, в апеляційній сказі апелянт зазначає, що суд першої інстанції помилково дійшов висновку про протиправність податкового повідомлення-рішення від 28.05.2021 № 3, яким до позивача застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб у розмірі 1 020,00 грн.

Щодо вказаних доводів апелянта колегія суддів зазначає таке.

Відповідно до матеріалів справи, проведеною перевіркою встановлено, що ТОВ «Гідроенергомонтаж» не відображено у податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб і сум утриманих з них податку у перевіряємому періоді відомостей про доходи громадян, виплачені на користь фізичних осіб-підприємців за ознакою доходу « 157», а також поворотної фінансової допомоги керівнику підприємства за ознакою доходу « 153».

Між тим, відповідно до п. 165.1 ст. 165 ПК України, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку не включаються такі доходи: 165.1.31. основна сума поворотної фінансової допомоги, наданої платником податку іншим особам, яка повертається йому, основна сума поворотної фінансової допомоги, що отримується платником податку; 165.1.36. дохід фізичної особи - підприємця, з якого сплачується єдиний податок згідно із спрощеною системою оподаткування відповідно до цього Кодексу.

Таким чином, на думку колегії суддів, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що основна поворотна фінансова допомога та отриманий від товариства дохід фізичних осіб-підприємців, не є доходом, який включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку, а як наслідок до позивача безпідставно застосовано штрафні санкції з податку на доходи фізичних осіб.

Інші доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині постанови, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Отже, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції правильно дійшов висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю Гідроенергомонтаж є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Враховуючи все вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин, апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін відповідно до приписів статті 139 КАС України підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Одеській області залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 04 жовтня 2021 року у справі № 420/9173/21 залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає, за виключенням випадків, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Дата складення та підписання повного тексту судового рішення 23 грудня 2022 року.

Головуючий суддя Шляхтицький О.І.
Судді Домусчі С.Д. Семенюк Г.В.