Справа № 580/3038/22
Суддя: Костюк Любов Олександрівна
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 580/3038/22 Прізвище судді (суддів) першої інстанції:
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого - судді Костюк Л.О.;

суддів: Бужак Н.П., Кобаля М.І.,

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві на рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року (розглянута в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи, м. Черкаси, дата складання повного тексту рішення - відсутня) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві про визнання протиправним, скасування рішення та зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2022 року, ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до Черкаського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області (далі - відповідач), в якій просила:- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №36 від 28.06.2022 про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 з пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», на пенсію за віком державного службовця, відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» №3723-XII від 16.12.1993;- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 з 24.06.2022 року, пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-XII «Про державну службу», у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках №102/23-00-10-02-19 від 22.06.2022, та № 103/23-00-10-02-19 від 22.06.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, отримує пенсію за віком згідно Закону №1058. При цьому, зазначила, що працювала на різних посадах, зокрема в податкових органах, віднесених до посад державної служби, стаж якої станом на 01.05.2016р. становить більше 10 років, у зв`язку із чим набула право на пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України №3723-XII «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, оскільки в неї наявні всі необхідні умови, що передбачають таке право. Разом з тим, відповідач протиправно відмовив у переведенні позивача на пенсію державного службовця.

Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №36 від 28.06.2022р. про відмову у здійсненні переведення ОСОБА_1 на пенсію за віком державного службовця відповідно до Закону України «Про державну службу».Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, код ЄДРПОУ - 42098368) призначити та здійснити нарахування й виплату ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП - НОМЕР_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ) з 24.06.2022р. пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону України від 16 грудня 1993 року №3723-ХІІ «Про державну службу» у розмірі 60 відсотків від заробітної плати, зазначеної в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області №102/23-00-10-02-19 від 22.06.2022р., та №103/23-00-10-02-19 від 22.06.2022р.В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Не погоджуючись з вказаною постановою, відповідачем 2 подано апеляційну скаргу, в якій просить суд скасувати рішення з мотивів неповного з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для справи, невідповідності висновків суду першої інстанції обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

З огляду на викладене, колегія суддів визнала за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження, як це передбачено ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального і процесуального права, колегія суддів дійшла наступного висновку, що апеляційні скарги не підлягає задоволенню та погоджується з висновком суду першої інстанції щодо часткового задоволення позовних вимог, з огляду на наступне.

Як встановлено судом першої інстанції, що відповідно до пенсійного посвідчення серії НОМЕР_2 від 12.10.2013р. позивачці призначено пенсію по інвалідності згідно Закону №1058, в подальшому у зв`язку із досягненням позивачкою пенсійного віку позивачку переведено на пенсію за віком згідно Закону №1058.

Згідно відомостей трудової книжки № НОМЕР_3 , ОСОБА_1 працювала :

- 06.02.2006р. до 31.07.2006р. працювала в Черкаській ОДПІ Черкаської області (06.02.2006р. прийнято присягу державного службовця);

- з 01.08.2006р. до 30.01.2012р. в ДПІ в Черкаській області;

- з 31.01 .2012р. до 31.05.2013р. в ДПС у Черкаській області;

- з 01.06.2013р. до 22.10.2014р. в Головному управлінні Міндоходів у Черкаській області;

- з 23.10.2014р. до 01.10.2019р. року в Головному управлінні ДФС України у Черкаській області;

з 02.10.2019р. по даний час в Головному управлінні ДПС України у Черкаській області.

Вказані відомості трудової книжки також підтверджені довідкою Головного управління ДПС України у Черкаській області від 21.06.2022р. №46/23-00-11-01-23, згідно якої стаж державної служби позивача станом на 20.06.2022 року становить - 16 років 04 місяці 17 днів.

Позивач 24.06.2022р. звернулась до відповідача із заявою про переведення на пенсію відповідно до статті 37 Закону України "Про державну службу" №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітної плати.

Рішенням №36 від 28.06.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в місті Києві відмовлено позивачу у переведенні на пенсію за віком згідно статті 37 Закону №3723-XII, у зв`язку із відсутністю необхідного стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби.

Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області листом від 29.06.2022р. повідомлено позивачу про прийняте Головним управлінням Пенсійного фонду України в місті Києві рішення про відмову у переведенні на пенсію згідно статті 37 Закону №3723-XII, зазначивши при цьому, що згідно трудової книжки позивачка працювала з лютого 2006 року працювала на різних посадах в ДПС Черкаської області. Вказано, що згідно статті 343.1 Податкового кодексу України присвоювалися спеціальні звання, і відповідно ці посади не належать до посад, віднесених до відповідних категорій посад державних службовців, визначених статтею 25 Закону № 3723-ХІІ, а робота на цих посадах не враховується для обчислення стажу державної служби.

Вважаючи оскаржувану відмову протиправною, позивач звернулась із даним позовом до суду.

Надаючи правову оцінку обставинам та матеріалам справи, а також наданим додатковим поясненням та запереченням сторін, колегія суддів зазначає наступне.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення державної служби, зокрема порядок реалізації права на пенсійне забезпечення державних службовців, визначається Законом України «Про державну службу» від 10 грудня 2015 року № 889-VIII (далі - Закон № 889-VIII).

Відповідно до п. 2 розд. ХІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 889-VIII з 01 травня 2016 року втратив чинність Закон № 3723-XII, крім ст. 37, що застосовується до осіб, зазначених у п. 10 і 12 цього розділу.

Відповідно до пункту 12 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII) для осіб, які на день набрання чинності цим Законом мають не менш як 20 років стажу на посадах, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) та актами Кабінету Міністрів України, зберігається право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону України «Про державну службу» (Відомості Верховної Ради України, 1993 р., № 52, ст. 490 із наступними змінами) у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Тобто, за наявності в особи станом на 01 травня 2016 року певного стажу державної служби (10 років для осіб, що на зазначену дату займали посади державної служби, або 20 років незалежно від того, чи працювала особа станом на 01 травня 2016 року на державній службі), така особа зберігає право на призначення пенсії відповідно до ст. 37 Закону № 3723-XII, але за такої умови: у порядку, визначеному для осіб, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців.

Частиною 1 ст. 37 Закону №3723-XII встановлено, що на одержання пенсії державних службовців мають право чоловіки, які досягли віку 62 роки, та жінки, які досягли пенсійного віку, встановленого ст. 26 Закону №1058-IV (60 років), за наявності страхового стажу, необхідного для призначення пенсії за віком у мінімальному розмірі, передбаченого абз. 1 ч. 1 ст. 28 згаданого Закону, у тому числі стажу державної служби не менш як 10 років, та які на час досягнення зазначеного віку працювали на посадах державних службовців, а також особи, які мають не менш як 20 років стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, незалежно від місця роботи на час досягнення зазначеного віку.

Пенсія державним службовцям призначається в розмірі 60 відсотків суми їх заробітної плати, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, а особам, які на час звернення за призначенням пенсії не є державними службовцями, - у розмірі 60 відсотків заробітної плати працюючого державного службовця відповідної посади та рангу за останнім місцем роботи на державній службі, з якої було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Мінімальний розмір страхового стажу для жінок становить 30 років (частина перша статті 28 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі - Закон № 1058-IV).

Таким чином, право на призначення пенсії відповідно до статті 37 Закону № 3723-XII мають право, зокрема, жінки, які досягли 60 років та станом на 01.05.2016р. (набрання чинності Законом № 889-VIII) мають 10 років, та на зазначену дату займали посади державної служби, віднесених до відповідних категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону № 3723-XII, актами Кабінету Міністрів України, а також загальний страховий стаж 30 років.

Відмовляючи у призначенні позивачу пенсії відповідно до ст. 37 Закону України "Про державну службу", відповідач заперечив зарахування до стажу державної служби позивача періодів його роботи на посадах в податкових органах, зазначивши про не віднесення їх до категорій посад державної служби, визначених статтею 25 Закону №3723-ХІІ.

Суд зазначає, що дійсно, стаття 25 Закону № 3723-XII («Класифікація посад») не передбачає зарахування до стажу державної служби періоду роботи на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті державної податкової служби. Поряд із цим, зарахування проходження військової служби до цього стажу передбачається актами Кабінету Міністрів України.

Так, відповідно до п. 2 Порядку обчислення стажу державної служби, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 03 травня 1994 року №283 (який діяв до 01.05.2016р.) до стажу державної служби зараховується робота (служба), зокрема: на посадах керівних працівників і спеціалістів в апараті органів прокуратури, судів, нотаріату, дипломатичної служби, митного контролю, внутрішніх справ, служби безпеки, розвідувальних органів, інших органів управління військових формувань, Держспецзв`язку, Адміністрації Держспецтрансслужби, державної податкової та контрольно-ревізійної служби, Держфінінспекції, її територіальних органів.

Відповідно до пункту 8 розділу XI «Прикінцеві та перехідні положення» Закону №889-VIII стаж державної служби за періоди роботи (служби) до набрання чинності цим Законом обчислюється у порядку та на умовах, установлених на той час законодавством.

Крім того, відповідно до пункту 344.1 статті 344 Податкового кодексу України пенсійне забезпечення посадових осіб контролюючих органів, крім діючих у них підрозділів податкової міліції, здійснюється в порядку та на умовах, передбачених Законом України «Про державну службу».

При цьому період роботи зазначених осіб (у тому числі тих, яким присвоєні спеціальні звання) у контролюючих органах зараховується до стажу державної служби та стажу роботи на посадах, віднесених до категорій посад державних службовців, що дає право на призначення пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» незалежно від місця роботи на час досягнення віку, передбаченого зазначеним Законом.

Враховуючи викладені обставини, суд доходить висновку про необхідність включення періодів роботи позивача з 06.02.2006р. по даний час згідно відомостей трудової книжки позивача та довідки Головного управління ДПС України у Черкаській області від 21.06.2022р. №46/23-00-11-01-23, до стажу державної служби, що враховується при призначенні пенсії.

Присвоєння посадовим особам податкових органів спеціальних звань, а не рангів державного службовця, не скасовує викладених вище положень щодо включення спірних періодів роботи до стажу державної служби.

З урахуванням зазначеного, суд констатує наявність у позивача станом на 01.05.2016р. більше 10 років стажу на посадах державної служби.

Таким чином, оскільки позивач позивач досягла пенсійного віку встановленого ст. 26 Закону №1058 (60 років), має наявний страховий стаж (обставина не заперечується відповідачем, крім того позивачці призначено пенсію за віком згідно Закону №1058) при цьому позивачка має стаж на посаді державної служби станом на 01.05.2016р. більше 10 років, суд доходить висновку, що позивач має право на призначення пенсії за віком згідно зі ст. 37 Закону №3723-XII, а тому відповідно наявні правові підстави для переведення позивача з пенсії за віком, призначеної їй відповідно до Закону №1058-IV, на пенсію державного службовця за віком відповідно до Закону №3723-XII.

Вказаний висновок суду відповідає правовому висновку Великої Палата Верховного Суду, висловленому у постанові від 13.02.2019р. у справі № 822/524/18.

Висновки Великої Палати Верховного Суду в цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовами до територіальних органів Пенсійного фонду України з вимогами призначити пенсію по інвалідності державного службовця відповідно до ст. 37 Закону № 3723.

Відповідно до частини 3 статті 291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, що відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.

З урахуванням зазначеного, суд доходить висновку про протиправність відмови відповідача 2 у переведенні позивача з пенсії за віком, призначеної згідно Закону №1058 на пенсію за віком державного службовця, у зв`язку із чим рішення Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві №36 від 28.06.2022 належить визнати протиправним та скасувати.

При визначенні способу належного захисту порушених прав позивачки, суд враховує правові висновки Великої Палата Верховного Суду у постанові від 13.02.2019р. у справі №822/524/18 та вважає за доцільне зобов`язати відповідача 2 (як органу, що здійснював розгляд заяви позивачки) призначити і здійснити нарахування й виплату позивачці з 24.06.2022 року (дата звернення позивача про перехід на пенсію державного службовця) пенсію державного службовця відповідно до ст. 37 Закону №3723-XII у розмірі 60 відсотків від заробітку, зазначеного в довідках Головного управління ДПС у Черкаській області №102/23-00-10-02-19 від 22.06.2022р., та №103/23-00-10-02-19 від 22.06.2022р.

Оцінивши докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, колегія суддів приходить до висновку, що суд першо інстанції дійшов до правильного висновку, що позовні вимоги обгрунтованими та такими, що належить задовольнити частково.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Згідно з ч. 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Зі змісту частин 1-4 ст. 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом.

Доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Згідно з п.1 ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Відповідно до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

З урахуванням вище викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається, апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а постанова суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 243, 250, 251, 271, 272, 286, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві - залишити без задоволення, а рішення Черкаського окружного адміністративного суду від 26 вересня 2022 року - без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя: Л.О. Костюк

Судді: Н.П. Бужак

М.І. Кобаль