Справа № 140/6663/22
Суддя: Андрусенко Оксана Орестівна
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОЛИНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року ЛуцькСправа № 140/6663/22

Волинський окружний адміністративний суд у складі:

головуючого-судді Андрусенко О. О.,

розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі ОСОБА_1 , позивач) звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області (далі ГУ ПФУ Волинської області, відповідач-1) про визнання протиправними дій щодо відмови у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» та зобов`язати відповідача призначити пенсію за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27.10.2021.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 25.01.2022 через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії згідно статті 55 Закону України від 28.02.1991 №796-XII «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» (далі - Закон №796-XII). Позивач зазначає, що лише листом від 08.04.2022 №4072-3424/0-02/8-0300/22, у відповідь на його заяву, ГУ ПФУ у Волинської області направило йому копію рішення від 01.02.2022 №78, відповідно до якого відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку з відсутністю необхідного періоду проживання на території радіоактивного забруднення, оскільки встановлено, що за наявними документами підтверджено, що позивач станом на 01.01.1993 проживав (працював) у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 15.06.1990 по 30.11.1991 - 1 рік 5 місяців 16 днів, при необхідних не менше 2 років.

Позивач вважає таку відмову відповідача-1 протиправною та такою, що грубо порушує його законні права та інтереси, з огляду на таке.

Так, відповідно до статті 55 Закону №796-XII необхідними умовами виходу на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 8 років, як для осіб, які постійно проживали у зоні безумовного (обов`язкового) відселення, є наявність двох підтверджених обставин, а саме факту проживання у зоні безумовного (обов`язкового) відселення протягом 2 років станом на 01.01.1993 для можливості виходу на пенсію зі зменшенням пенсійного віку на 4 роки та проживання на такій території ще протягом 4 років для додаткового зменшення пенсійного віку ще на 4 роки.

ОСОБА_1 зазначає, що на день звернення за призначенням пенсії йому виповнилось 52 роки та факт наявності права на вихід на пенсію зі зменшенням пенсійного віку підтверджується посвідченням потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) та довідкою від 13.05.2021 №822, виданою виконавчим комітетом Прилісненської сільської ради Маневицького району Волинської області, за змістом якої він з червня 1990 по 25.08.1992, з 26.08.1999 по даний час проживає у селі Прилісне Маневицького району Волинської області, яке згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварійна ЧАЕС і віднесено до зони безумовного обов`язкового відселення. При цьому, при встановленні статусу потерпілого від ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС категорії 3 та видачі відповідного посвідчення вже було підтверджено та встановлено факт постійного проживання не менше двох років на території зони безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993, оскільки у випадку іншого підстави для видачі посвідчення 3 категорії були б відсутні.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи.

У відзиві на позовну заяву представник відповідача-1 позовні вимоги вважає безпідставними. В обґрунтування цієї позиції вказує, що 25.01.2022 позивач звернувся до ГУ ПФУ у Волинській області (за місцем свого проживання) із заявою для призначення пенсії за віком із зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-XII. За результатами розгляду вказаної заяви Головним управлінням Пенсійного фонду України в Сумській області прийнято рішення від 01.02.2022 №78 про відмову у призначенні пенсії за віком із зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону №796-ХІІ у зв`язку з невиконанням вимоги про період проживання на території радіоактивного забруднення. З поданих позивачем документів для призначення пенсії встановлено, що він є потерпілим внаслідок аварії на ЧАЕС 3 категорії, що підтверджується відповідним посвідченням і згідно довідки від 13.05.2022 №822, виданої виконавчим комітетом Прилісненської сільської ради, позивач зареєстрований та постійно проживає з червня 1990 по 25.08.1992, з 26.08.1999 по даний час у с. Прилісне Камінь-Каширського району Волинської області, яке відноситься до зони безумовного обов`язкового відселення. Однак, позивач станом на 01.01.1993 прожив у зоні безумовного обов`язкового відселення менше ніж 2 роки, а саме 1 рік 5 місяців 16 днів, та у інші періоди він прожив на території, яка не є радіоактивно забрудненою, оскільки з 01.12.1991 по 25.08.1992 навчався на підготовчому відділенні денної форми навчання Київського політехнічного університету. З огляду на наведене, позивач право на призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ не має. Також вважає безпідставною позовну вимогу про призначення пенсії з 27.10.2021, оскільки з урахуванням вимог статті 45 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» №1058-ІV від 09.07.2003 (далі - Закон №1058-ІV) пенсія позивачу може бути призначена лише з дня звернення за призначенням пенсії до відповідача. З урахуванням наведеного просив у задоволенні позову відмовити повністю.

Ухвалою Волинського окружного адміністративного суду від 14.11.2022 залучено до участі у справі як другого відповідача Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області (далі ГУ ПФУ в Сумській області, відповідач-2)

У відповіді на відзив позивач підтримав позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві, та просив їх задовольнити.

Відповідач-2 копії ухвали від 14.11.2022 та позовної заяви з додатками отримав 22.11.2022, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення, проте у встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав.

Дослідивши письмові докази та письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, суд встановив наступне.

Матеріалами справи підтверджено, що позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має статус особи, яка потерпіла від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 , виданим 01.101997 Держадміністрацією м. Києва.

25.01.2022 ОСОБА_1 через вебпортал Пенсійного фонду України подав заяву про призначення пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII.

Листом від 08.04.2022 №4072-3424/О-02/8-0300/22, у відповідь на заяву позивача від 01.04.2022, ГУ ПФУ у Волинській області направило позивачу копію рішення від 01.02.2022 №78 про відмову у призначенні пенсії (доказів на підтвердження факту надіслання позивачу вказаного рішення раніше ніж 01.04.2022 матеріали справи не містять).

При цьому, як вбачається з долучених представником відповідача-1 до клопотання від 20.12.2022 документів, заява позивача від 25.01.2022 про призначення пенсії за принципом екстериторіальності надійшла для розгляду до ГУ ПФУ в Сумській області та рішенням якого від 01.02.2022 №78 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-XII. Згідно вказаного рішення страховий стаж заявника (позивача) становить 30 років 18 днів; документально підтверджено, що заявник станом на 01.01.1993 проживав (працював) у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з 15.06.1990 по 30.11.1991 - 1 рік 5 місяців 16 днів; до періоду проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення неможливо зарахувати з 01.12.1991 по 25.08.1992, оскільки в цей період заявник навчався на підготовчому відділенні денної форми навчання Київського політехнічного університету.

Незгода позивача із відмовою у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку на умовах статті 55 Закону №796-XII стала підставою для звернення до суду із цим позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Зазначена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Пенсії, інші види соціальних виплат для догляду, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Частиною першою статті 9 Закону №1058-ІV передбачено, що за рахунок коштів Пенсійного фонду України в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Закон №796-XII визначає основні положення щодо реалізації конституційного права громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, на охорону їх життя і здоров`я та створює єдиний порядок визначення категорій зон радіоактивно забруднених територій, умов проживання і трудової діяльності на них, соціального захисту потерпілого населення.

Умови надання пенсій за віком особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, визначено статтею 55 Закону №796-ХІІ. Згідно з частиною третьою цієї статті призначення та виплата пенсій названим категоріям провадиться відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» і цього Закону.

За умовами частини першої статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року. Починаючи з 01 січня 2018 року, право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2021 року по 31 грудня 2021 року - не менше 28 років.

Водночас частиною першою статті 55 Закону №796-ХІІ встановлено, що особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, пенсії надаються із зменшенням пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», за наявності відповідного страхового стажу, зменшеного на кількість років зменшення пенсійного віку, але не менше 15 років страхового стажу. Зокрема, потерпілим від Чорнобильської катастрофи - особам, які постійно проживали або постійно проживають чи постійно працювали або постійно працюють у зоні безумовного (обов`язкового) відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали у цій зоні не менше 2 років, зменшення пенсійного віку становить 4 роки та додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи, але не більше 9 років (пункт пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ).

Виходячи із змісту суспільних правовідносин, які регулюються Законом №796-ХІІ, обов`язковий для отримання особою статусу постраждалого від Чорнобильської катастрофи період проживання та роботи починає свій перебіг від дати аварії на Чорнобильській АЕС, тобто з 26.04.1986.

За змістом примітки до абзацу четвертого пункту 2 частини першої статті 55 Закону №796-ХІІ початкова величина зниження пенсійного віку встановлюється лише особам, які постійно проживали або постійно працювали у зазначених зонах з моменту аварії по 31 липня 1986 року незалежно від часу проживання або роботи в цей період.

Системний аналіз вказаних правових норм свідчить на користь того, що призначення та виплата пенсій особам, які працювали або проживали на територіях радіоактивного забруднення, провадиться за нормами Закону №1058-ІV і з урахуванням додаткових пільг, встановлених Законом №796-XII. Отже, норми спеціального закону - Закону №796-XII застосовуються субсидіарно із нормами загального закону Закону №1058-ІV, доповнюють і конкретизують їх.

Механізм подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій визначено Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, у редакції постанови правління Пенсійного фонду України від 07.07.2014 №13-1, зі мінами).

Пунктом 4.7 розділу ІV Порядку №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію.

Згідно з абзацом дев`ятим підпункту 5 пункту 2.1 розділу ІІ Порядку №22-1, документами, які засвідчують особливий статус особи є, зокрема, посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (для осіб, які належать до категорії 4 постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи (за наявності)) та довідка про період (періоди) проживання (роботи) на територіях радіоактивного забруднення, видана органами місцевого самоврядування (підприємствами, установами, організаціями) (при призначенні пенсії за віком із застосуванням норм статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи»).

Як визначено статтею 9 Закону №796-ХІІ, особами, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, є: 1) учасники ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС - громадяни, які брали безпосередню участь у ліквідації аварії та її наслідків; 2) потерпілі від Чорнобильської катастрофи-громадяни, включаючи дітей, які зазнали впливу радіоактивного опромінення внаслідок Чорнобильської катастрофи.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 11 Закону №796-ХІІ до потерпілих від Чорнобильської катастрофи належать особи, які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років.

Приписами пункту 3 частини першої статті 14 Закону №796-ХІІ встановлено, що для встановлення пільг і компенсацій визначаються категорії осіб, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, серед них потерпілі від Чорнобильської катастрофи (не віднесені до категорії 2), які постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення за умови, що вони за станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а у зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років (категорія 3).

Статтею 15 Закону №796-ХІІ обумовлено, що підставою для визначення статусу потерпілих від Чорнобильської катастрофи, які проживають або працюють на забруднених територіях, є довідка про період проживання, роботи на цих територіях. Видача довідок про період роботи (служби) по ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС, а також на територіях радіоактивного забруднення, про заробітну плату за цей період здійснюється підприємствами, установами та організаціями (військкоматами), а про період проживання на територіях радіоактивного забруднення, евакуацію, відселення, самостійне переселення - органами місцевого самоврядування.

У свою чергу частиною третьою статті 65 Закону №796-XII обумовлено, що документами, які підтверджують статус громадян, постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи, та надають право користуватися пільгами, встановленими цим Законом, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» та «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи».

В пункті 6 Порядку видачі посвідчень особам, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.07.2018 №551 (далі Порядок №551), уточняється, що потерпілим від Чорнобильської катастрофи (не віднесеним до категорії 2), які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, і таким, що постійно проживають або постійно працюють чи постійно навчаються у зонах безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення, за умови, що вони станом на 1 січня 1993 року прожили або відпрацювали чи постійно навчалися у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а в зоні гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років, віднесеним до категорії 3, видаються посвідчення Потерпілий від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) серії Б зеленого кольору.

Як зазначено у пункті 11 Порядку №551, посвідчення видаються особам, які постійно проживали на територіях зон безумовного (обов`язкового) та гарантованого добровільного відселення на день аварії або які станом на 1 січня 1993 року прожили в зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, а на території зони гарантованого добровільного відселення - не менше трьох років та відселені або самостійно переселилися з цих територій, - на підставі довідки встановленого зразка (додаток 5).

Отже, із системного аналізу наведених нормативно-правових актів слідує, що право на зменшення пенсійного віку мають особи, які в установленому законом порядку набули статусу потерпілого від Чорнобильської катастрофи та постійно проживали (працювали), зокрема, у зоні безумовного (обов`язкового) відселення станом на 01.01.1993 не менше двох років. Єдиним документом, який підтверджує статус потерпілого, учасника ліквідації наслідків на Чорнобильській АЕС та надає право користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ, зокрема, на призначення пенсії зі зменшенням пенсійного віку, встановленого для одержання державних пенсій, є посвідчення «Учасник ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС» або «Потерпілий від Чорнобильської катастрофи». Довідки про період роботи (служби) у зоні відчуження, про евакуацію, відселення, самостійне переселення, про період проживання та роботи на забруднених територіях тощо є лише підставами для визначення в установленому порядку статусу учасника ліквідації наслідків аварії на Чорнобильській АЕС або потерпілих від Чорнобильської катастрофи.

Такі висновки щодо застосування норм права викладені Верховним Судом в постановах в постановах від 21.11.2006 у справі № 21-1048во06, від 04.09.2015 у справі №690/23/15-а, Верховним Судом у постановах від 27.02.2018 у справі №344/9789/17, від 24.10.2019 у справі №152/651/17, від 25.11.2019 у справі №464/4150/17 та від 27.04.2020 у справі №212/5780/16-а, від 17.05.2021 №398/494/17, від 17.05.2021 №336/6218/16-а.

Як вбачається з матеріалів справи, позивачу ОСОБА_1 було встановлено статус потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), про що свідчить посвідчення серії НОМЕР_1 .

З урахуванням приписів частини другої статті 14 Закону №796-XII такий документ є підтвердженням того, що позивач постійно проживав чи працював на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 не менше строку, необхідного для набуття особою такого статусу. Факт проживання чи роботи позивача на території радіоактивного забруднення станом на 01.01.1993 перевірявся відповідною комісією при видачі йому відповідного посвідчення.

Отже, наявність посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3) дає позивачу право на зменшення пенсійного віку з урахуванням норм Закону №796-XII, а тому помилковими є висновки відповідачів про те, що позивач проживав на території безумовного (обов`язкового) відселення менше двох років станом на 01.01.1993.

Довідкою виконавчого комітету Прилісненської сільської ради від 13.05.2021 №822 (а.с.9), яка надавалась позивачем разом із заявою про призначення пенсії, підтверджено те, що ОСОБА_1 зареєстрований та постійно проживає з червня 1990 по 25.08.1992, з 26.08.1999 по даний час у селі Прилісне Маневицького району Волинської області. Довідка видана на підставі погосподарських книг за 1986-2020 роки.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.07.1991 №106 «Про організацію виконання постанов Верховної Ради Української PCP про порядок введення в дію законів Української PCP «Про правовий режим території, що зазнала радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи» та «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» село Прилісне Маневицького району Волинської області включено в перелік населених пунктів, що зазнали радіоактивного забруднення внаслідок аварії на ЧAEC, і віднесено до зони безумовного обов`язкового відселення.

Законом України від 03.02.2004 №1411-ІV «Про віднесення деяких населених пунктів Волинської та Рівненської областей до зони гарантованого добровільного відселення» з 01.01.2006 село Прилісне Маневицького району Волинської області віднесено до зони гарантованого добровільного відселення.

Відсутність доказів постійного проживання або роботи позивача у зоні безумовного (обов`язкового) відселення з моменту аварії (26.04.1986) по 31.07.1986 не дає підстав для застосування початкової величини зниження пенсійного віку (4 роки).

Водночас наведені обставини у сукупності свідчать, що станом на 01.01.2006 (дата, з якої село Прилісне Маневицького району Волинської області було віднесено до зони гарантованого добровільного відселення) позивач проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення понад 8 років (з них не менше 2 років станом на 01.01.1993), що призводить до виникнення у нього права на користування пільгами, встановленими Законом №796-ХІІ для призначення пенсії зі зниженням пенсійного віку, та зменшення пенсійного віку на 8 років (додатково 1 рік за кожний рік проживання, роботи згідно з абзацом четвертим пункту другого статті 55 Закону №796-ХІІ).

Суд не бере до уваги доводи відповідачів про неможливість зарахування позивачу до періоду проживання в зоні безумовного (обов`язкового) відселення період з 01.12.1991 по 25.08.1992, оскільки в цей період він навчався на підготовчому відділенні денної форми навчання Київського політехнічного університету, з огляду на таке.

Як вбачається із трудової книжки ОСОБА_1 серії НОМЕР_2 , позивач з 01.12.1991 зарахований слухачем підготовчого відділення денної форми навчання Київського політехнічного університету (запис №08); з 01.09.1992 зарахований студентом першого курсу факультету електронної техніки денної форми навчання Київського політехнічного університету (запис №09); 02.03.1998 відрахований у зв`язку із закінченням навчання в університеті (запис №10). У свою чергу, згідно додатку до диплома спеціаліста серії НОМЕР_3 ОСОБА_1 в 1993 році вступив до Національного технічного університету «Київський політехнічний інститут» і в 1998 закінчив повний курс за спеціальністю «електронні прилади та пристрої».

В той же час у цій справі відсутні безпосередні докази, які вказують на те, що ОСОБА_1 у період з 01.12.1991 по 25.08.1992, будучи лише слухачем підготовчого відділення денної форми навчання Київського політехнічного університету, а не студентом, проживав на території, яка не відноситься до території радіоактивного забруднення. Відомості трудової книжки не можуть спростувати факт постійного проживання позивача на території радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, що підтверджується довідкою відповідного органу місцевого самоврядування.

Суд наголошує, що позивач надав основний документ, що підтверджує його право на пільги та компенсації, встановлені Законом №796-ХІІ, - посвідчення потерпілого від Чорнобильської катастрофи (категорія 3), яке засвідчує той факт, що станом на 01.01.1993 він проживав у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років. Відповідачами як суб`єктами владних повноважень, рішення та дії яких оскаржуються, не надано доказів того, що видане позивачу посвідчення визнано недійсним, а наданий ОСОБА_1 статус скасований. Разом з тим, такі документи як трудова книжка не відноситься до документів, які підтверджують період проживання потерпілого внаслідок Чорнобильської катастрофи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи. Надання інших документів, які б підтверджували період проживання особи в зоні радіоактивного забруднення внаслідок Чорнобильської катастрофи, окрім як довідки органу місцевого самоврядування, законодавством не передбачено.

Відповідно до рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 01.02.2022 №78 у позивача наявний безспірний страховий стаж 30 років 18 днів, що, з урахуванням його віку (52 роки) та факту проживання станом на 01.01.1993 у зоні безумовного (обов`язкового) відселення не менше двох років, дає право позивачу на призначення пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

Отже, суд дійшов висновку про те, що рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 01.02.2022 №78 позивачу безпідставно відмовлено у призначенні пенсії за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ.

При вирішенні даного спору суд також враховує, що відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів працівник сервісного центру, зокрема, ідентифікує заявника (його представника); реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; сканує документи. На створені електронні копії накладає кваліфікований електронний підпис. Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Пунктом 4.10 Порядку №22-1 передбачено, що після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.

Тобто, позивачу було відмовлено у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ згідно з рішенням від 01.02.2022 №78 та яке було прийняте ГУ ПФУ в Сумській області відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1.

З урахуванням встановлених обставин справи та наведених норм чинного законодавства України, враховуючи також, що позивач фактично оскаржує рішення ГУ ПФУ в Сумській області від 01.02.2022 №78 про відмову у призначенні пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку згідно статті 55 Закону № 796-ХІІ, виходячи із наданих суду статтею 245 КАС України повноважень, позовні вимоги про визнання дій протиправними належить задовольнити шляхом прийняття судом рішення про визнання протиправним та скасування вказаного рішення.

При вирішенні вимог зобов`язального характеру суд враховує, що відповідно до пункту 1 статті 45 Закону №1058-IV пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, коли пенсія призначається з більш раннього строку, зокрема, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пунктом 1.9 Порядку №22-1 передбачено, що днем звернення за призначенням пенсії вважається день прийняття органом, що призначає пенсію, відповідної заяви. Якщо заява про призначення пенсії подається через вебпортал днем звернення за призначенням пенсії вважається дата реєстрації на вебпорталі заяви разом зі сканованими копіями документів, які відповідають оригіналам документів та придатні для сприйняття їх змісту (мають містити чітке зображення повного складу тексту документа та його реквізитів).

Враховуючи досягнення позивачем віку 52 роки 26.10.2021 та його звернення із заявою про призначення пенсії 25.01.2022 (тобто, звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку), відтак право на отримання пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону №796-ХІІ та приписів статті 45 Закону №1058-IV у позивача виникло з 27.10.2021 (тобто, з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку).

Таким чином, оскільки за приписами Порядку №22-1 електронна пенсійна справа знаходиться в пенсійному органі за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи, та такий орган здійснює нарахування та виплату пенсії, тому, на думку суду, належним відповідачем за позовними вимогами зобов`язального характеру є саме ГУ ПФУ у Волинській області, якого необхідно зобов`язати призначити позивачу пенсію за віком із зменшенням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону № 796-ХІІ, з 27.10.2021.

Згідно із частиною першою статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, оскільки права позивача були порушені саме рішенням ГУ ПФУ в Сумській області від 01.02.2022 №78, тому на користь позивача необхідно стягнути за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ПФУ в Сумській області судовий збір в сумі 992,40 грн., сплачений квитанцією від 07.10.2022 №7692-6556-5918-5531.

Керуючись статтями 243 - 246, 262 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області від 01 лютого 2022 року №78 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком зі зниженням пенсійного віку відповідно до статті 55 Закону України «Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи» з 27 жовтня 2021 року.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області (40030, Сумська область, місто Суми, вулиця Пушкіна, 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_4 ) судовий збір у сумі 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві грн. 40 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя О. О. Андрусенко