Справа № 420/15045/21
Суддя: Кравченко К.В.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/15045/21
Головуючий в 1 інстанції: Єфіменко К.С.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді Кравченка К.В.,
судді Джабурія О.В.,
судді Вербицької Н.В.,
при секретарі Абович Ю.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Центрального управління Служби безпеки України на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Центрального управління Служби безпеки України про визнання протиправним та скасування наказу,-

В С Т А Н О В И В:
В серпні 2021 року ОСОБА_1 (надалі позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Центрального управління Служби безпеки України (надалі відповідач, ЦУ СБУ), в якому просив: визнати протиправним та скасувати наказ Голови СБУ від 23.07.2021 року №942-ос/дск в частині попередження про неповну службову відповідність за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст.4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та ст.59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України.

В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, що 23.07.2021 року наказом Голови СБУ полковник ОСОБА_1 попереджений про неповну службову відповідність за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог ст.4 (в частині обов`язку кожного військовослужбовця не допускати самому і стримувати інших від вчинення таких вчинків) Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст.59 (в частині зобов`язання начальника постійно займатися правовим вихованням підлеглих) Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України. Позивач вважає, що спірний наказ винесено відповідачем протиправно, так як Позивач не порушував військову дисципліну або громадський порядок, не допускав вчинення ним самим негідних вчинків, вину останнього не доведено, не враховано характеризуючи його з позитивного боку данні, позитивна поведінка військовослужбовця та тривалість служби (понад 16 років). Зазначає, що стримати своїх підлеглих від негідного вчинку не міг, так як не знаходився поруч під час його вчинення, про умисел його вчинення з боку підлеглих він не знав, і вважає, що ним не було вчинено дисциплінарного проступку, наслідком якого було б застосування дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 25.08.2022 року позов задоволено повністю.

Не погоджуючись з таким рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити в задоволенні позовних вимог.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, полковник ОСОБА_1 проходив військову службу в органах безпеки з червня 2004 року.

19.04.2019 року між СБУ в особі Голови СБУ генералом армії України ОСОБА_2 та полковником ОСОБА_1 укладено контракт про проходження військової служби у СБУ.

Наказом Голови СБУ № 470-ос/дск від 09.04.2021 полковник ОСОБА_1 призначений на посаду начальника Сумського районного відділу УСБУ в Сумській області.

У долученому до справи витягу з рапорту начальника Головної інспекції СБУ від 21.07.2021 року №3/3-3418дск, поданого на ім`я Голови Служби безпеки України ОСОБА_3 , викладена наступна інформація:

- ОСОБА_1 об 11 год. 00 хв. 17.07.2021 року (вихідний день) разом із співробітниками Сумського районного відділу УСБУ в Сумській області, в тому числі і з підлеглими ОСОБА_1 , перебували біля водойми (ставка) в межах нп. Рясне Краснопільського району Сумської області;

- о 01 год 15 хв. 18.07.2021 року заступник начальника Сумського районного відділу УСБУ в Сумській області дав вказівку співробітникам цього відділу вирушити на автомобілі в напрямку державного кордону України з РФ;

- під час керування вказані військовослужбовці побачили службовий автомобіль «Рено Дастер» прикордонного наряду, в якому перебували два військовослужбовця прикордонної служби;

- о 01 год 35 хв. 18.07.2021 року співробітники Сумського районного відділу УСБУ в Сумській області, що були підлеглими ОСОБА_1 , вчинили напад на заначений прикордонний наряд, завдали тілесні ушкодження військовослужбовцям прикордонної служби та незаконно заволоділи їх табельною зброєю у кількості два автомати АСК-74, чоти магазини до них з 120 набоями, гумовим кийком та кайданками;

- 18.07.2021 року року за вказаним фактом протиправної діяльності слідчим відділом Сумського РУП ГУ НП України в Сумській області в єдиний реєстр досудових розслідувань внесені відомості за №0001555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.262 КК України та за №0001556 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

- цього ж дня кримінальне провадження №0001555 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.262 та ч.2 ст.345 КК України СУ ГУ НПУ в Сумській областi передано за підслідністю до територіального управління ДБР, розташованого в м. Полтава, де і здійснюється досудове розслідування;

- зазначені протиправні дії військовослужбовців СБУ стали можливими з причин послаблення ОСОБА_1 контролю за військовою дисципліною своїх підлеглих;

- за вказаних обставин полковник ОСОБА_1 під час перебування на посаді начальника Сумського районного відділу УСБУ в Сумській області порушив вимоги статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України, статей 11, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 2.1 Інструкції про порядок здійснення контролю за організацією, станом та результатами службової діяльності у Службі безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 18.02.2016 року №77/ДСК,

- за порушення військової дисципліни, що полягає у недотриманні статей 11, 58, 59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, статті 4 Дисциплінарного статуту ЗС України полковник ОСОБА_1 заслуговує на притягнення до дисциплінарної відповідальності правами Голови СБУ.

Відповідно до наданого відповідачем до матеріалів справи витягу із наказу від 23.07.2021 року №942-ОС/дск по особовому складу «Про накладення дисциплінарних стягнень на співробітників Служби безпеки України» (а.с.56) на підставі інформації, викладеної у рапорті начальника Головної інспекції Служби безпеки України від 21.07.2021 року реєстр.№3/3-3418 дск, полковник ОСОБА_1 , начальник Сумського районного відділу УСБУ в Сумській області був притягнутий до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність за порушення військової дисципліни, що виразилось у неналежному виконанні вимог статті 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України (в частині обов`язку кожного військовослужбовця не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків), статей 11 (в частині обов`язку військовослужбовців сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; бути дисциплінованим; стримувати інших військовослужбовців від вчинення протиправних дій, поважати честь і гідність кожного людини), 58 (в частині особистої відповідальності командира (начальника) за військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу; обов`язку командира (начальника) вимагати від підлеглих виконання вимог статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів), 59 (в частині зобов`язання командира (начальника) постійно займатися правовим вихованням підлеглих; встановлювати у військовій частині (у підрозділі) такий внутрішній який порядок, гарантував би неухильне виконання положень статутів Збройних Сил України; показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог наказів і розпоряджень командирів (начальників); постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності; проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини) Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, пункту 2.1 (в частині здійснення керівним складом регіонального органу та структурного підрозділу регіонального органу управлінського контролю за організацією, станом та результатами роботи, дотриманням військової дисципліни, додержанням підзаконних нормативно-правових актів) Інструкції про порядок здійснення контролю за організацією, станом та результатами службової діяльності у Службі безпеки України, затвердженої наказом Центрального управління Служби безпеки України від 18 лютого 2016 року №77/ДСК.

Даний наказ підписаний Головою Служби безпеки України.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що до суду не надано доказів, що позивач: не займався правовим вихованням підлеглих; не встановлював у військовій частині (у підрозділі) такий внутрішній який порядок, що гарантував би неухильне виконання положень статутів Збройних Сил України; не показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог наказів і розпоряджень командирів (начальників); не виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності; не проводив роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини, а тому, як виснував суд першої інстанції, не встановлено причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю позивача щодо невиконання його функцій як командира з порушення його підлеглими норм чинного законодавства які вилились у вчинення кримінально-караного правопорушення.

Суд першої інстанції також зауважив, що в наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності зазначено, що дисциплінарне покарання призначено відповідно до пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, проте цей пункт передбачає покарання у вигляді суворої догани.

Апелянт не погоджується з такими висновками суду першої інстанції та зазначає, що визначені статтею 58 Статуту внутрішньої служби ЗСУ обов`язки позивача, як командира, передбачають те, що він як командир (начальник) особисто відповідає перед державою за виховання та військову дисципліну, морально-психологічний стан особового складу. Відповідно, вищевказані події, які відбулись в ніч на 18 липня 2021р. за участю підлеглих позивача, внаслідок яких останні вчинили навмисні кримінальні правопорушення, стались, у тому числі, і через послаблення позивачем контролю за діями своїх підлеглих, що в свою чергу є достатньою підставою для притягнення позивача спірним наказом до дисциплінарної відповідальності у вигляді попередження про неповну службову відповідність.

Також апелянт зазначає, що посилання у наданому до справи витягу зі спірного наказу на пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ є технічною помилкою, та надав новий витяг зі спірного наказу, в якому на позивача накладено дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність з посиланням на пункт «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

Колегія суддів при вирішенні даного спору виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень суди перевіряють чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Оскаржуючи спірний наказ, позивач не заперечує проти дотримання відповідачем визначеної законодавством процедури притягнення його до дисциплінарної відповідальності, а також проти прийняття спірного наказу відповідачем в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Доводи позивача зводяться до необґрунтованості спірного наказу, тобто відсутності з боку позивача тих порушень, які стали підставою для накладення на нього дисциплінарного стягнення.

Суд першої інстанції вірно визначив обсяг нормативно-правового регулювання, який має бути застосований для вирішення даного спору, і який полягає в наступному.

Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» затверджено Дисциплінарний статут Збройних Сил України (далі - Дисциплінарний статут Збройних Сил України), який визначає сутність військової дисципліни, обов`язки військовослужбовців щодо її додержання, види заохочень та дисциплінарних стягнень, права командирів щодо їх застосування, а також порядок подання і розгляду заяв, пропозицій та скарг.

Відповідно до вимог статей 1, 2 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна - це бездоганне і неухильне додержання всіма військовослужбовцями порядку і правил, встановлених військовими статутами та іншим законодавством України.

Військова дисципліна ґрунтується на усвідомленні військовослужбовцями свого військового обов`язку, відповідальності за захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, на їх вірності Військовій присязі.

Статтею 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця:

- додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів;

- бути пильним, зберігати державну та військову таємницю;

- додержуватися визначених військовими статутами правил взаємовідносин між військовослужбовцями, зміцнювати військове товариство; виявляти повагу до командирів і один до одного, бути ввічливими і додержуватися військового етикету;

- поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Згідно із статтею 7 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України застосовувати заохочення та накладати дисциплінарні стягнення можуть тільки прямі командири та командири, визначені в розділі 3 цього Статуту.

Відповідно до статті 12 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України заступники Міністра оборони України, командувачі видів Збройних Сил України користуються щодо підлеглих військовослужбовців дисциплінарною владою командувача військ оперативного командування, а керівники структурних підрозділів Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України - дисциплінарною владою командира корпусу.

Частиною першою статті 45 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України визначено, що у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

Відповідно до статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України на військовослужбовців можуть бути накладені такі дисциплінарні стягнення:

а) зауваження;

б) догана;

в) сувора догана;

г) позбавлення чергового звільнення з розташування військової частини чи з корабля на берег (стосовно військовослужбовців строкової військової служби та курсантів вищих військових навчальних закладів, військових навчальних підрозділів закладів вищої освіти);

ґ) попередження про неповну службову відповідність (крім осіб рядового складу строкової військової служби);

д) пониження в посаді;

е) пониження у військовому званні на один ступінь (стосовно осіб сержантського (старшинського) та офіцерського складу);

є) пониження у військовому званні з переведенням на нижчу посаду (стосовно військовослужбовців сержантського (старшинського) складу);

ж) звільнення з військової служби через службову невідповідність (крім осіб, які проходять строкову військову службу, військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період, військову службу за призовом осіб офіцерського складу, а також військовозобов`язаних під час проходження навчальних (перевірочних) і спеціальних зборів та резервістів під час проходження підготовки та зборів).

Ст.58. Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) є єдиноначальником і особисто відповідає перед державою за бойову та мобілізаційну готовність довіреної йому військової частини, корабля (підрозділу) за забезпечення охорони державної таємниці; за бойову підготовку, виховання, військову дисципліну, морально-психологічний стан, збереження життя і зміцнення здоров`я особового складу; за внутрішній порядок, стан і збереження озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки, пального і матеріальних засобів; за всебічне забезпечення військової частини, корабля (підрозділу); за додержання принципів соціальної справедливості.

Командир (начальник) відповідно до посади, яку він займає, повинен діяти самостійно і вимагати від підлеглих виконання вимог Конституції України, законів України, статутів Збройних Сил України та інших нормативно-правових актів.

Згідно ст.59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний:

знати, дотримуватися особисто та вимагати від особового складу неухильного дотримання норм міжнародного гуманітарного права;

планувати роботу і здійснювати заходи щодо підтримання та удосконалення бойової та мобілізаційної готовності і вимагати їх виконання, своєчасно вносити до планів роботи необхідні зміни (уточнення), вживати заходів для охорони державної таємниці, забезпечення прихованого управління військами;

негайно доповідати старшому командиру (начальнику) про кримінальне чи адміністративне правопорушення, пов`язане з корупцією, вчинене підлеглим військовослужбовцем, а командир (начальник) військової частини (установи) - негайно повідомляти про це відповідному прокурору, а в разі вчинення кримінального чи адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією військовослужбовцем Збройних Сил України - начальнику відповідного органу управління Військової служби правопорядку у Збройних Силах України;

знати стан справ у дорученій йому військовій частині, на кораблі (у підрозділі), ділові, морально-психологічні якості безпосередньо підпорядкованих військовослужбовців, бойову та іншу техніку, озброєння, що є в частині, на кораблі (у підрозділі), вміло керувати військовою частиною, кораблем (підрозділом) як у повсякденному житті, так і під час виконання бойових завдань;

організовувати та безпосередньо керувати бойовою підготовкою, здійснювати контроль за її ходом, об`єктивно оцінювати досягнуті підлеглими результати, підбивати підсумки й заохочувати кращих, узагальнювати та впроваджувати передовий досвід у практику навчання особового складу, ефективно використовувати навчально-матеріальну базу, спрямовувати кошти та матеріальні засоби на вдосконалення цієї бази;

постійно вдосконалювати особисту підготовку та майстерність підпорядкованих командирів (начальників), методи керівництва військовою частиною, кораблем (підрозділом), особисто проводити навчання та заняття з особовим складом військової частини, корабля (підрозділу), займатися правовим вихованням підлеглих, своєчасно вживати заходів для виконання завдань соціально-психологічного забезпечення бойової підготовки;

завжди мати точні відомості про особовий склад, озброєння, боєприпаси, бойову та іншу техніку, пальне, матеріальні засоби (кошти), що є у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) за штатом, списком і в наявності;

встановлювати у військовій частині, на кораблі (у підрозділі) такий внутрішній порядок, який гарантував би неухильне виконання законів України і положень статутів Збройних Сил України;

показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності;

постійно виховувати підлеглих у дусі гуманізму та людяності, спираючись при цьому на загальновизнані принципи міжнародного права;

проводити роботу щодо зміцнення військової дисципліни, запобігання надзвичайним подіям, кримінальним та іншим правопорушенням серед особового складу, своєчасно виявляти й усувати їх причини; аналізувати стан військової дисципліни і об`єктивно доповідати про це старшому командирові (начальникові);

виявляти чуйність та бути уважним до підлеглих, поєднувати вимогливість і принциповість з повагою до їх честі і гідності, вникати в проблеми їх побуту, забезпечувати соціальну та правову захищеність, у разі необхідності клопотати за них перед старшими командирами (начальниками);

знати потреби і запити особового складу, приймати рішення за його заявами, скаргами та іншими зверненнями;

організовувати своєчасну видачу всіх видів забезпечення та перевіряти його повноту;

організовувати культурологічну роботу, створювати умови для зміцнення здоров`я та фізичного розвитку;

здійснювати заходи щодо безпеки особового складу військової частини, корабля (підрозділу) та інших осіб під час роботи з озброєнням, бойовою та іншою технікою, обладнанням, проведення стрільб, навчань, несення вартової і внутрішньої (чергової та вахтової) служби, виконання інших військових обов`язків;

особисто керувати кадровою роботою та відбором кандидатів для вступу до військових навчальних закладів;

організовувати експлуатацію, збереження і використання за призначенням казармено-житлового фонду, комунальних споруд, інженерних мереж, наданих для розквартирування військових частин і підрозділів;

контролювати додержання заходів пожежної безпеки у військовій частині, на кораблі (у підрозділі);

вживати заходів для охорони довкілля в місцях розташування та дій військ;

організовувати та здійснювати заходи, спрямовані на захист особового складу, озброєння, боєприпасів, бойової та іншої техніки і майна від зброї масового ураження, звичайних засобів ураження;

під час вирішення питань, пов`язаних з трудовою діяльністю працівників, суворо додержуватися законодавства про працю;

вживати заходів для відшкодування матеріальних збитків, заподіяних військовій частині, кораблю (підрозділу).

Статтею 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що за стан військової дисципліни у з`єднанні, військовій частині (підрозділі), закладі та установі відповідає командир. Інтереси захисту Вітчизни зобов`язують командира постійно підтримувати військову дисципліну, вимагати її додержання від підлеглих, не залишати поза увагою жодного дисциплінарного правопорушення.

Згідно ч.1 ст.45 Дисциплінарного статуту ЗСУ у разі невиконання (неналежного виконання) військовослужбовцем своїх службових обов`язків, порушення військовослужбовцем військової дисципліни або громадського порядку командир повинен нагадати йому про обов`язки служби, а за необхідності - накласти дисциплінарне стягнення.

За приписами ст.ст.83, 84 Дисциплінарного статуту ЗСУ встановлено, що на військовослужбовця, який порушує військову дисципліну або громадський порядок, можуть бути накладені лише ті дисциплінарні стягнення, які визначені цим Статутом і відповідають військовому званню військовослужбовця та дисциплінарній владі командира, що вирішив накласти на винну особу дисциплінарне стягнення.

Прийняттю рішення командиром про накладення на підлеглого дисциплінарного стягнення може передувати службове розслідування. Воно проводиться з метою уточнення причин і умов, що сприяли вчиненню правопорушення, та ступеня вини.

Статтею 97 Дисциплінарного статуту ЗСУ визначено, що про накладені дисциплінарні стягнення військовослужбовцям може бути оголошено особисто, у письмовому наказі (розпорядженні), на нараді чи перед строєм військовослужбовців, які мають військові звання (обіймають посади) не нижче за військове звання (посаду) військовослужбовця, який вчинив правопорушення.

Відповідно до ст.86 Дисциплінарного статуту ЗСУ якщо вину військовослужбовця повністю доведено, командир приймає рішення про накладення дисциплінарного стягнення.

Під час накладення дисциплінарного стягнення та обрання його виду враховується: характер та обставини вчинення правопорушення, його наслідки, попередня поведінка військовослужбовця, а також тривалість військової служби та рівень знань про порядок служби.

З огляду на зміст спірного наказу та встановлені судом обставини справи, які не оспорюються сторонами, ключове питання для вирішення даного спору полягає в тому, чи є підстави для притягнення позивача, як начальника Сумського районного відділу УСБУ в Сумській області, до дисциплінарної відповідальності за протиправні дії, які вчинили його підлеглі, і учасником яких позивач особисто не був.

Як вже зазначено вище, стаття 58. Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, а також стаття 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ покладає на командира відповідальність перед державою за виховання підпорядкованих йому військовослужбовців та за дотримання ними військової дисципліни. Така відповідальність може виражатися, у тому числі, і в дисциплінарній відповідальності командира за дії своїх підлеглих.

Колегія суддів не може погодитися із покладеним в основу оскаржуваного рішення висновком суду першої інстанції про відсутність причинно-наслідкового зв`язку між бездіяльністю позивача щодо невиконання його функцій як командира з фактом вчинення його підлеглими кримінально-караного правопорушення, оскільки вчинення підлеглими позивачу військовослужбовцями Сумського районного відділу УСБУ вищевказаного навмисного кримінального правопорушення у вигляді протиправного нападу на військовослужбовців прикордонної служби, заподіяння їм тілесних ушкоджень та заволодіння їхньою табельною зброєю безумовно викликано низькими морально-психологічними якостями підлеглих позивача, відповідальність за які, як встановлено статтею 58 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та статтею 5 Дисциплінарного статуту ЗСУ несе також і позивач, як їх командир (начальник).

Виходячи з цього, колегія суддів погоджується з обґрунтованістю та доведеністю викладених у спірному наказі підстав для притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності.

Що стосується виду застосованого до позивача дисциплінарного стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність, то колегія суддів звертає увагу на те, що обрання одного з визначених у статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ видів дисциплінарного стягнення відноситься до дискреційних повноважень Голови Служби безпеки України, які реалізуються, в тому числі із дотриманням вимог ст.86 цього статуту, тобто з врахуванням характеру та обставини вчинення правопорушення, його наслідків, попередньої поведінки військовослужбовця, а також тривалості військової служби та рівня знань про порядок служби.

Враховуючи характер та обставини вчиненого підлеглими позивачу військовослужбовцями Сумського районного відділу УСБУ вищевказаного навмисного кримінального правопорушення, колегія суддів вважає, що застосоване до позивача дисциплінарне стягнення у вигляді попередження про неповну службову відповідність не може вважатися непропорційним та неспівмірним.

Підсумовуючи вищезазначене, колегія судів вважає, що спірний наказ відповідає визначеним у ч.2 ст.2 КАС України критеріям для його оцінювання, а тому є правомірним і підстави для його скасування відсутні.

При цьому, колегія суддів відхиляє як помилкові посилання позивача та суду першої інстанції на те, що у спірному наказі в якості підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення зазначений пункт «в» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ, який передбачає інший вид дисциплінарного стягнення, оскільки така технічна помилка дійсно є, але вона міститься не в оригіналі спірного наказу, чи в його копії, а в окремо виготовленому примірнику №1 витягу з цього наказу (а.с.57).

На спростування таких доводів позивача апелянт долучив до матеріалів справи примірник №3 витягу зі спірного наказу, в якому є посиланням саме на пункт «ґ» статті 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ.

На підставі всього вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню внаслідок невідповідності його висновків обставинам справи, з прийняттям по справі нової постанови про відмову у задоволенні позовних вимог.

За таких обставин апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Керуючись ст.315, ст.317, ст.321, ст.322, ст.325, ст.328 КАС України, апеляційний суд,

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Центрального управління Служби безпеки України задовольнити.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 25 серпня 2022 року скасувати.

Прийняти по справі нову постанову про відмову у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Центрального управління Служби безпеки України.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення з підстав, передбачених ст.328 КАС України.

Повне судове рішення складено та підписано 22 грудня 2022 року

Головуючий суддя Кравченко К.В.
Судді Джабурія О.В. Вербицька Н. В.