Справа № 160/16629/22
Суддя: Ільков Василь Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ДНІПРОПЕТРОВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД РІШЕННЯ ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Дніпропетровський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді: Ількова В.В.,
ВСТАНОВИВ:
24.10.2022 року до Дніпропетровського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому позивач просить:
Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу між суддями від 24.10.2022 року ця справа була розподілена судді Ількову В.В.
Ухвалою суду від 31.10.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, відповідно до ст. 262 КАС України.
Також ухвалою суду від 31.10.2022 року витребувано у відповідача додаткові докази по справі, а саме копії:
- інтегровану картку платника податків;
- докази направлення/отримання позивачем спірної вимоги від 03.08.2022 року;
- детальний розрахунок податкового боргу позивача, згідно спірної вимоги;
- відомості щодо здійснення позивачем адвокатської діяльності;
- відомості щодо припинення позивачем адвокатської діяльності з 2017 року, згідно його заяви від 16.01.2017 року;
- звітність подану позивачем за 2017 рік та інші докази щодо суті спору.
16.11.2022 року відповідачем подано відзив на позовну заяву, а також долучені витребувані ухвалою суду додаткові докази по справі.
30.11.2022 року позивачем подана письмова відповідь на відзив відповідача на позов.
У відповідності до приписів статті 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно ч.5 ст.262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.
У відповідності до вимог ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.
Отже, рішення у цій справі приймається судом 21.12.2022 року, тобто у межах строку встановленого ст.258 Кодексу адміністративного судочинства України.
Вказує, що позивач є колишній працівник міліції 1998 року і по теперішній час не працює за станом здоров`я, є пенсіонером.
08.11.2001 року склав адвокатський іспит і отримав Свідоцтво №1039 про право на заняття адвокатською діяльністю.
Відповідно до ЗУ «Про адвокатуру», позивач протягом 10 днів став на облік в ДПІ міста Кам`янського Головного управління ДПС
Дніпропетровської області як самозайнята особа.
Однак, вказує, що з моменту реєстрації і до внесення запису про припинення діяльності, він не здійснював адвокатську діяльність у будь-якому її
прояві, відповідно, жодного доходу від адвокатської діяльності не отримував.
16.01.2017 року за заявою позивача до КДКА Дніпропетровської
області була проведена реєстрація припинення його адвокатської діяльності.
Вказує, що після цього, він подав копію заяви про припинення адвокатської діяльності до податкового органу, а також подав податковому органу нульову звітність за півмісяця що мав сплачувати ЄСВ в 2017 році.
ІІІ. ДОВОДИ ВІДПОВІДАЧА
Представником відповідача подано до канцелярії суду відзив на позовну заяву, в якому відповідач заперечив проти позовних вимог та зазначив, що особа, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) перебував на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в Кам`янській ДПІ (м. Кам`янське) , як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю та відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 є платником єдиного внеску.
Згідно з даними інформаційних систем ДПС України станом на теперішній час ОСОБА_1 (податковий номер НОМЕР_1 ) перебуває на податковому обліку в Кам`янській ДПІ ГУ ДПС у Дніпропетровській області в статусі «припинення за рішенням засновників (учасників) або уповноважених органів», як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю (ОПФ 94 фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю).
Державна реєстрація ОСОБА_1 здійснена КВАЛІФІКАЦІЙНО-ДИСЦИПЛІНАРНОЮ КОМІСІЄЮ АДВОКАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю від 08.11.2001 за № 1039).
Відповідно автоматизованої інформаційної системи «Податковий блок» 15.07.2010 року адвокату ОСОБА_1 встановлено ознаку як особі, яка здійснює незалежну професійну діяльність.
Знято ознаку незалежної професійної діяльності 16.01.2017 року на підставі поданої заяви 8-ОПП та змінено стан платника - «припинення за рішенням засновників (учасників) або уповноважених органів».
Однак, відповідно Єдиного реєстру адвокатів України інформація щодо припинення (зупинення) індивідуальної адвокатської діяльності ОСОБА_1 відсутня.
Станом на теперішній час заява про зняття з обліку платника єдиного внеску за формою № 7-ЄСВ ОСОБА_1 до податкових органів не подано. Документи для зняття з обліку в контролюючих органах, згідно Єдиного реєстру адвокатів України про припинення, або зупинення, або зміни організаційної форми відповідної діяльності з незалежної (індивідуальної) на іншу ОСОБА_1 (відповідно до розділу XI Порядку №1588), відсутні.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 4 Закону №2464 особа, яка проводить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 є платником єдиного внеску.
В ІКП по єдиному внеску по коду бюджетної класифікації 71040000 особи, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 проведено наступні нарахування:
за 2017 рік - 8448,00 грн. по строку сплати 02.05.2018;
за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 19.04.2018;
за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 19.07.2018;
за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 19.10.2018;
за 1 квартал 2020 року - 1039,06 грн. по строку сплати 21.04.2020 (за січень);
за 2 квартал 2020 року - 1039,06 грн. по строку сплати 20.07.2020 (за червень).
Кам`янським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб було проведено аналіз коректності відображення в ІКП 71040000 ОСОБА_1 нарахувань з єдиного внеску та встановлено відсутність нарахувань:
за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 21.01.2019;
за 1 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 19.04.2019;
за 2 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 19.07.2019;
за 3 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 21.10.2019;
за 4 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 20.01.2020;
за 1 квартал 2020 року - 1039,06 грн. по строку сплати 21.04.2020 (за лютий);
за 3 квартал 2020 року - 3178,12 грн. по строку сплати 19.10.2020;
за 4 квартал 2020 року - 2200,00 грн. по строку сплати 19.01.2021 (за жовтень -листопад).
Таким чином в ІКП 71040000 ОСОБА_1 були відсутні нарахування єдиного внеску на загальну суму 19 891,08 гривень.
Кам`янським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС були вжиті заходи щодо відображення вищезазначених нарахувань за відповідні періоди.
ІV. ОБСТАВИНИ СПРАВИ ТА ЗМІСТ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення позову по суті, проаналізувавши застосування норм матеріального та процесуального права, суд встановив такі обставини.
Судом встановлено, що позивач, ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_1 ) перебував на податковому обліку в ГУ ДПС у Дніпропетровській області, в Кам`янській ДПІ (м. Кам`янське) , як фізична особа, яка займається незалежною професійною діяльністю та відповідно до пункту 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 є платником єдиного внеску.
Державна реєстрація ОСОБА_1 здійснена КВАЛІФІКАЦІЙНО-ДИСЦИПЛІНАРНОЮ КОМІСІЄЮ АДВОКАТУРИ ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ (свідоцтво на право зайняття адвокатською діяльністю від 08.11.2001 за № 1039).
Отже, з 2001 року позивач перебуває на податковому обліку у відповідача як особа, яка займається незалежною професійною діяльністю - адвокат.
Протягом 2001 року 2017 року позивач подавав звітність до відповідача, як адвокат.
Як зазначає позивач, з 16.01.2017 року було внесено запис про припинення підприємницької діяльності/права на заняття адвокатською діяльністю, згідно поданої ним заяви.
У зв`язку із чим, у січні 2017 року позивач подав копію заяви про припинення адвокатської діяльності до податкового органу, а також подав податковому органу нульову звітність за півмісяця що мав сплачувати ЄСВ за 2017 рік.
Разом із заявою позивачем були подані документи щодо відсутності доходу та щодо зупинення адвокатської діяльності.
Позивач вказує, що йому стало відомо, що відповідач встановив йому ознаку незалежної професійної діяльності до ІКП по коду бюджетної кваліфікації - 71040000.
У ІКП по єдиному внеску по коду бюджетної класифікації 71040000 особи, яка провадить незалежну професійну діяльність ОСОБА_1 проведено такі нарахування:
за 2017 рік - 8448,00 грн. по строку сплати 02.05.2018;
за 1 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 19.04.2018;
за 2 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 19.07.2018;
за 3 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 19.10.2018;
за 1 квартал 2020 року - 1039,06 грн. по строку сплати 21.04.2020 (за січень);
за 2 квартал 2020 року - 1039,06 грн. по строку сплати 20.07.2020 (за червень).
Кам`янським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб було проведено аналіз коректності відображення в ІКП 71040000 ОСОБА_1 нарахувань з єдиного внеску та встановлено відсутність нарахувань:
за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 21.01.2019;
за 1 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 19.04.2019;
за 2 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 19.07.2019;
за 3 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 21.10.2019;
за 4 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 20.01.2020;
за 1 квартал 2020 року - 1039,06 грн. по строку сплати 21.04.2020 (за лютий);
за 3 квартал 2020 року - 3178,12 грн. по строку сплати 19.10.2020;
за 4 квартал 2020 року - 2200,00 грн. по строку сплати 19.01.2021 (за жовтень -листопад);
Таким чином в ІКП 71040000 ОСОБА_1 були відсутні нарахування єдиного внеску на загальну суму - 19 891,08 гривень.
Кам`янським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС були вжиті заходи щодо відображення вищезазначених нарахувань за відповідні періоди.
Позивач не погоджується із такими нарахуваннями боргу, вважає їх незаконними та такими, що прийняті без рахування всіх обставин справи.
Зазначені обставини стали підставою для звернення до суду.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд врахував такі обставини справи та положення чинного законодавства України.
V. ПРАВОВЕ РЕГУЛЮВАННЯ СПІРНИХ ПРАВОВІДНОСИН
Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади, їх посадові особи повинні діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Суд зазначає, що правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку регулюються Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» № 2464-VI від 08.07.2010 року (в редакції чинній станом на момент виникнення спірних правовідносин) (далі - Закон № 2464).
Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону (частина перша статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» ).
Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску (частина друга статті 2 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування (пункт 2 частини першої статті 1 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування»).
Згідно з пунктами 4, 5 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» (у редакції Закону №77-VIII від 28.12.2014) платниками єдиного внеску є:
фізичні особи-підприємці, в тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування;
особи, які провадять незалежну професійну діяльність, а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності.
Законодавець розмежовує платників єдиного внеску на фізичних осіб-підприємців та осіб, які провадять незалежну професійну діяльність.
Аналіз зазначених норм свідчить про те, що Закон України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не визначає такого платника єдиного внеску, як фізична особа-підприємець з ознакою провадження незалежної професійної діяльності. Фізична особа-підприємець та особа, яка провадить незалежну професійну діяльність, є різними платниками єдиного внеску.
Позивач є платником єдиного внеску - фізичною особою-підприємцем, який обрав спрощену систему оподаткування, тобто є платником єдиного внеску в розумінні пункту 4 частини першої статті 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування».
Відповідно до частини першої статті 5 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, ведеться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування, а щодо застрахованих осіб, які є учасниками накопичувальної системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, - з національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сферах трудових відносин, соціального захисту населення, та Пенсійним фондом.
Взяття на облік осіб, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів шляхом внесення відповідних відомостей до реєстру страхувальників.
Взяття на облік платників єдиного внеску, зазначених, зокрема, у пунктах 4, 5 частини першої статті 4 цього Закону, здійснюється органом доходів і зборів з внесенням відповідних відомостей до реєстру застрахованих осіб (частина друга статті 5 Закону № 2464-VI).
Цим Порядком визначаються питання взяття на облік, внесення змін до облікових даних та зняття з обліку платників єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у територіальних органах Державної фіскальної служби України, надання контролюючим органам відомостей про зміну класу професійного ризику виробництва Фондом соціального страхування за період до 01 січня 2016 року, надання Пенсійному фонду України та фондам загальнообов`язкового державного соціального страхування даних про взяття/зняття з обліку платників єдиного внеску (пункт 2 розділу І Порядку №1162).
Порядок поширюється на платників єдиного внеску, зазначених у пунктах, зокрема, 4, 5 частини першої статті 4 Закону № 2464 (пункт 3 розділу І Порядку № 1162).
Дані про взяття на облік платників єдиного внеску в порядку інформаційної взаємодії передаються державному реєстратору в день взяття їх на облік за місцезнаходженням чи місцем проживання із зазначенням: дати взяття на облік, найменування та коду за ЄДРПОУ контролюючого органу, в якому такого платника взято на облік, реєстраційного номера платника єдиного внеску (пункт 3 розділу ІІ Порядку № 1162).
Взяття на облік юридичних осіб (їх відокремлених підрозділів) та фізичних осіб-підприємців, відомості щодо яких містяться в Єдиному державному реєстрі, як платників єдиного внеску підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру, яка надсилається (видається) цим юридичним особам (відокремленим підрозділам) та фізичним особам - підприємцям у порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року № 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (далі - Закон № 755-IV) (пункт 4 розділу ІІ Порядку № 1162).
VІ. ОЦІНКА СУДУ
Суд встановив, що позивач з 2001 року перебуває на обліку контролюючого органу як платник єдиного внеску, що підтверджується відомостями, які містяться в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Розділом ІІІ Порядку № 1162 встановлено порядок взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755.
Взяття на облік платників єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом здійснюється за місцезнаходженням чи місцем проживання у день отримання від них заяви про взяття на облік платника єдиного внеску за формою № 1-ЄСВ згідно з додатком 1, заяви про взяття на облік платника єдиного внеску (члена фермерського господарства) за формою №12-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 1 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платники єдиного внеску, зазначені в пункті 5 частини першої статті 4 Закону №2464, подають заяву за формою № 1-ЄСВ (додаток 1) протягом 10 календарних днів після державної реєстрації незалежної професійної діяльності у відповідному уповноваженому органі та отримання документа, що підтверджує право фізичної особи на ведення незалежної професійної діяльності (пункт 2 розділу ІІІ Порядку №1162).
Платникам єдиного внеску, на яких не поширюється дія Закону № 755, контролюючим органом наступного робочого дня з дня взяття на облік безоплатно надсилається (вручається) повідомлення про взяття їх на облік за формою № 2-ЄСВ згідно з додатком 2 до цього Порядку (пункт 3 розділу ІІІ Порядку №1162).
Аналіз положень цього Порядку свідчить про те, що взяття контролюючим органом на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, здійснюється виключно за заявою такої особи за формою № 1-ЄСВ. Взяття на облік платників єдиного внеску осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, контролюючим органом за власною ініціативою шляхом встановлення «ознаки незалежної професійної діяльності» Порядок №1162 не передбачає.
Відповідна правова позиція викладена у зразковій справі Верховного суду від 02.09.2019 року №520/3939/19.
З аналізу наведених правових норм, дії відповідача щодо встановлення позивачу технологічного коду для сплати єдиного внеску 71040000 «Єдиний соціальний внесок, що сплачується фізичними особами - підприємцями, у тому числі тими, які обрали спрощену систему оподаткування, та особами, які провадять незалежну діяльність», є протиправними.
Відповідно до п.п.14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою-підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.
Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.
Статтею 13 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що адвокат, який здійснює адвокатську діяльність індивідуально, є самозайнятою особою.
З огляду на викладене, судом зробив висновок, що позивач є самозайнятою особою та здійснює як підприємницьку діяльність, так і незалежну професійну діяльність.
Згідно пунктів 63.1, 63.2 ст. 63 Податкового кодексу України облік платників податків ведеться з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотримання податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.
Взяття на облік або реєстрації у контролюючих органах підлягають всі платники податків.
Взяття на облік у контролюючих органах юридичних осіб, їх відокремлених підрозділів, а також самозайнятих осіб здійснюється незалежно від наявності обов`язку щодо сплати того або іншого податку та збору.
Приписами п. 63.5 ст. 63 Податкового кодексу України визначено, що всі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків у порядку, визначеному цим Кодексом.
Фізичні особи - підприємці та особи, які мають намір провадити незалежну професійну діяльність, підлягають взяттю на облік як самозайняті особи у контролюючих органах згідно з цим Кодексом.
Згідно з п. 65.2 ст. 65 Податкового кодексу України , облік самозайнятих осіб здійснюється шляхом внесення до Державного реєстру фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр) записів про державну реєстрацію або припинення підприємницької діяльності, незалежної професійної діяльності, перереєстрацію, постановку на облік, зняття з обліку, внесення змін стосовно самозайнятої особи, а також вчинення інших дій, які передбачені Порядком обліку платників податків, зборів.
Відповідно до п.п. 65.4.4 п. 65.4 ст. 65 Податкового кодексу України, контролюючий орган відмовляє в розгляді документів, поданих для взяття на облік особи, яка здійснює незалежну професійну діяльність, у разі коли фізична особа вже взята на облік як самозайнята особа.
Таким чином, Податковий кодекс України передбачає обов`язок самозайнятих осіб стати на облік у контролюючому органі. При цьому, такий обов`язок передбачено у разі коли особа здійснює підприємницьку діяльність, а також у разі, коли особа здійснює незалежну професійну діяльність.
Відповідно до п.2 ч.1 ст. 1 Закону України № 2464-VI від 08.07.2010 року «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування;
Згідно п.4, п.5 ч.1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» платниками єдиного внеску є фізичні особи-підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування, та особи, які провадять незалежну професійну діяльність а саме наукову, літературну, артистичну, художню, освітню або викладацьку, а також медичну, юридичну практику, в тому числі адвокатську, нотаріальну діяльність, або особи, які провадять релігійну (місіонерську) діяльність, іншу подібну діяльність та отримують дохід від цієї діяльності
Відтак, суд зазначає, що порядок обліку та сплати єдиного внеску фізичними особами-підприємцями з ознакою провадження незалежної професійної діяльності Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» не передбачений.
Також дана позиція суду підтверджується практикою Вищого адміністративного суду України, зокрема, постановою від 21.01.2016 року у справі №808/7758/13-а, в якій суд зробив висновок, що особа, яка перебуває на обліку в органі державної податкової служби як фізична особа-підприємець не потребує додаткової реєстрації як самозайнята особа.
Також, суд зазначає, що відповідно до норм ч. 1 ст. 4 Закону України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» необхідними умовами для сплати особою, яка провадять незалежну професійну діяльність єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування є провадження такою особою, зокрема, незалежної професійної адвокатської діяльності та отримання доходу від такої діяльності.
При цьому, свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю лише посвідчує право адвоката на здійснення професійної діяльності, однак, не є підставою та доказом здійснення такої діяльності.
Представником відповідача суду не надано будь-яких пояснень або належних та допустимих доказів того, що позивач здійснює незалежну професійну діяльність та отримує дохід від такої діяльності.
Натомість, позивачем доведено, що він починаючи з 2017 року не здійснював адвокатської діяльності та не отримував дохід від такої діяльності.
Аналогічна правова позиція узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 28.03.2019 року у справі № 820/6324/17.
Встановлені у справі обставини свідчать про відсутність обов`язку сплати єдиного внеску у позивача як самозайнятої особи.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Частиною другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України «Про судоустрій і статус суддів» визначає, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.
Аналізуючи поняття «якість закону» Європейський суд з прав людини у пункті 111 рішення у справі «Солдатенко проти України» (заява № 2440/07) зробив висновок, що це поняття, вимагаючи від закону відповідності принципові верховенства права, означає, що у випадку, коли національний закон передбачає можливість обмеження прав особи, такий закон має бути достатньо доступним, чітко сформульованим і передбачуваним у своєму застосуванні - для того, щоб виключити будь-який ризик свавілля.
Одним із суттєвих елементів принципу верховенства права є принцип юридичної визначеності. Цей принцип має різні прояви. Зокрема, він є одним з визначальних принципів «доброго врядування» і «належної адміністрації» (встановлення процедури і її дотримання), частково збігається з принципом законності (чіткість і передбачуваність закону, вимоги до «якості» закону).
Отже, враховуючи наведене вище, слід дійти до висновку, про протиправність дій відповідача щодо прийняття оскаржуваної вимоги та відображення суми зобов`язань зі сплати єдиного внеску в інтегрованій картці платника податків.
Щодо позовних вимог про зобов`язання Головного управління ДПС у Дніпропетровській області привести у відповідність і виключити з інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , недоїмку зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, нараховану за період IV кварталу 2018 року по IV квартал 2020 року в сумі 37 788,74 гривень, суд зазначає про таке.
Кам`янським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб було проведено аналіз коректності відображення в ІКП 71040000 ОСОБА_1 нарахувань з єдиного внеску та встановлено відсутність нарахувань:
за 4 квартал 2018 року - 2457,18 грн. по строку сплати 21.01.2019;
за 1 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 19.04.2019;
за 2 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 19.07.2019;
за 3 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 21.10.2019;
за 4 квартал 2019 року - 2754,18 грн. по строку сплати 20.01.2020;
за 1 квартал 2020 року - 1039,06 грн. по строку сплати 21.04.2020 (за лютий);
за 3 квартал 2020 року - 3178,12 грн. по строку сплати 19.10.2020;
за 4 квартал 2020 року - 2200,00 грн. по строку сплати 19.01.2021 (за жовтень -листопад);
Таким чином в ІКП 71040000 ОСОБА_1 були відсутні нарахування єдиного внеску на загальну суму 19 891,08 гривень.
Кам`янським відділом податків і зборів з фізичних осіб та проведення камеральних перевірок управління податкового адміністрування фізичних осіб ГУ ДПС були вжиті заходи щодо відображення вищезазначених нарахувань за відповідні періоди.
Згідно з підпунктом 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України, податковий борг - сума грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), самостійно узгодженого платником податків або узгодженого в порядку оскарження, але не сплаченого у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.
Відповідно до пункту 59.1 статті 59 Податкового кодексу України у разі коли у платника податків виник податковий борг, контролюючий орган надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.
Скасування ж вимоги про сплату боргу (недоїмки) свідчить про відсутність податкового боргу зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування.
Разом з тим, відповідно до пункту 2 підрозділу 13 розділу IV Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженого наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5 (далі Порядок № 5), у разі якщо за результатами судового оскарження нарахована сума у повному обсязі скасовується, то в ІКП відображення облікових показників щодо поновлення такої суми не проводиться.
Згідно пункту 2 підрозділу 3 розділу V Порядку № 5, у разі скасування у встановлених законом випадках не в межах процедури адміністративного або судового оскарження податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску після його вручення платнику податків у підсистемі, що забезпечує відображення результатів контрольно-перевірочної роботи, вноситься рішення керівника (заступника керівника або уповноваженої особи) територіального органу ДПС або особи, яка виконує його обов`язки, про скасування податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску, статус податкового повідомлення-рішення / рішення / вимоги та/або рішення щодо єдиного внеску змінюється на «Скасовано».
У разі внесення вказаної інформації:
до настання граничного строку сплати/зменшення відповідні облікові показники (операції) в ІКП блокуються, а донараховані/зменшені суми не відображаються та не беруть участі у розрахунках;
після настання граничного строку сплати/зменшення в ІКП відображаються облікові показники (операції) щодо скасування донарахованих/зменшених сум у зв`язку із прийняттям рішення про скасування.
Відповідно до частини першої статті 9 Кодексу адміністративного судочинства України суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог. Суд може вийти за межі позовних вимог, якщо це необхідно для ефективного захисту прав, свобод, інтересів людини і громадянина, інших суб`єктів у сфері публічно-правових відносин від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.
Згідно з частиною третьою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі скасування нормативно-правового або індивідуального акта суд може зобов`язати суб`єкта владних повноважень вчинити необхідні дії з метою відновлення прав, свобод чи інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду.
Стаття 13 Конвенції «Право на ефективний засіб юридичного захисту» проголошує: «Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження».
Конституційний Суд України у рішенні від 30.01.2003 року № 3-рп/2003 зазначив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п.9).
Таким чином, на підставі системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку, що викладені в адміністративному позові доводи позивача є такими, що підлягають частковому задоволенню.
VІІ. ВИСНОВКИ СУДУ
Частиною другою статті 6 КАС України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Закон України Про судоустрій і статус суддів встановлює, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.
Згідно з ч. 1 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Частиною 2 ст. 77 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.
Дослідивши матеріали справи, слід зазначити, що відповідачем не було доведено належними та допустимими доказами щодо правомірної та законності прийнятого рішення.
За таких обставин, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії.
Щодо розподілу судових витрат, а саме судового збору.
Частиною першою статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що якщо судове рішення ухвалене на користь сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, суд присуджує всі здійснені нею документально підтверджені судові витрати за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав стороною у справі, або якщо стороною у справі виступала його посадова чи службова особа.
Відповідно до ч. 3 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.
Відповідно до приписів статті 139 КАС України, суд вважає за необхідне стягнути на користь позивача документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 744,30 грн. за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.
Керуючись статтями 241-246, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-
ВИРІШИВ:
Адміністративний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області про визнання протиправною та скасування вимоги, зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити частково.
В іншій частині позовних вимог - відмовити.
Стягнути з Головного управління ДПС у Дніпропетровській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати з оплати судового збору в сумі 744,30 гривень.
Позивач: ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , код ОКПП НОМЕР_1 ).
Рішення суду набирає законної сили відповідно до вимог статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України та може бути оскаржене в строки, передбачені статтею 295 Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 21.12.2022 року.

Суддя В.В. Ільков