Справа № 380/13803/22
Суддя: Кисильова Ольга Йосипівна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді: Кисильова О.Й.,

розглянувши у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Яворівської міської ради Львівської області про визнання неправомірним та скасування рішення,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 (далі-позивач) звернулася до суду із адміністративним позовом до Яворівської міської ради Львівської області (далі-відповідач), в якому просить визнати неправомірним та скасувати рішення Яворівської міської ради від 16.09.2022 № 2414 "Про скасування пункту 9 рішення Яворівської міської ради Львівської області № 43 від 30.12.2020 "Про затвердження старост"".

Ухвалою від 05.10.2022 відкрите провадження у справі, визначено розгляд прави здійснювати в порядку спрощеного провадження без виклику сторін (у письмовому провадженні).

Ухвалою від 06.10.2022 суд відмовив ОСОБА_1 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову шляхом зупинення дії рішення від 16.09.2022 № 2414.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що пунктом 9 рішення Яворівської міської ради Львівської області від 30.12.2020 № 43 ОСОБА_1 затверджено старостою населених пунктів Нагачів, Липина, Семирів. 16.09.2022 відповідач прийняв рішення № 2414, яким скасував пункт 9 рішення від 30.12.2020 № 43, що фактично є розірванням відповідачем трудового договору з позивачкою в односторонньому порядку без зазначення жодних підстав для прийняття такого рішення. Згідно із правовою позицією Конституційного суду України, орган місцевого самоврядування не має повноважень на скасування своїх рішень. Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2021у справі № 380/5552/21 вже було скасоване рішення Яворівської міської ради від 08.04.2021 № 499, яким внесені зміни до рішення від 30.12.2020 № 43. Із наведених підстав, просить задовольнити позовні вимоги повністю.

02.11.2022 відповідач надіслав відзив на позовну заяву, в якому заперечує проти задоволення позову, зазначивши, що позивач помилково стверджує про перебування у трудових відносинах із відповідачем з дня прийняття рішення від 30.12.2020 № 43, яким її затвердили старостою населених пунктів Нагачів, ОСОБА_2 , ОСОБА_3 . Для реалізації права позивача щодо обіймання посади старости, Яворівський міський голова повинен був видати розпорядження, на підставі якого ОСОБА_1 була б допущена до роботи та отримувала заробітну плату. Такого розпорядження міський голова не видавав. Крім того, з 08.01.2019 по 10.02.2021 позивач перебувала на посаді спеціаліста І категорії землевпорядника, а починаючи з 04.10.2021 по 13.04.2022 отримувала виплату допомоги по безробіттю. Як стверджує відповідач, оспорюване рішення прийняте ним на підставі ч. 1 ст. 59 Закону України "Про місцеве самоврядування" та в межах повноважень, передбачених ст. 144 Конституції України. Із наведених підстав, просить відмовити у задоволенні позову.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Сторонами не заявлені клопотання про розгляд справи за їх участі у судовому засіданні.

Таким чином, суд розглядає справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

30.12.2020 на ІV позачерговій сесії восьмого скликання Яворівської міської ради прийняте рішення № 43 "Про затвердження старост", пунктом 9 якого ОСОБА_1 затверджена старостою населених пунктів: Нагачів, Липина, Семирівка.

08.04.2021 на сесії Яворівської міської ради прийняте рішенням № 499 "Про внесення змін до рішення Яворівської міської ради № 43 від 30.12.2020 "Про затвердження старост", яким внесені зміни в пункт 9 рішення Яворівської міської ради Львівської області за № 43 від 30.12.2020 "Про затвердження старост" та викладений пункт 9 у редакції: "9 Затвердити старостою населених пунктів: Нагачів, Липина, ОСОБА_4 ".

Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 01.12.2021у справі №380/5552/21 визнане протиправним та скасоване рішення Яворівської міської ради Львівської області № 99 від 08.04.2021 "Про внесення змін до рішення Яворівської міської ради Львівської області № 43 від 30.12.2020 "Про затвердження старост"".

16.09.2022 на ХХХV сесії восьмого скликання Яворівської міської ради Львівської області прийняте рішення № 2414 "Про скасування пункту 9 рішення Яворівської міської ради Львівської області № 43 від 30.12.2020 "Про затвердження старост"".

Вважаючи рішення від 16.09.2022 № 2414 таким, що порушує її права в частині проходження публічної служби в органах місцевого самоврядування, позивач звернулася до суду із цим позовом.

Надаючи оцінку доводам позивача про незаконність оспорюваного рішення з тих підстав, що відповідач не має повноважень на внесення змін чи скасування своїх рішень, суд враховує таке.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною третьою статті 140 та частиною першою статті 144 Конституції України передбачено, що територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 № 280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР).

Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону № 280/97-ВР рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень.

Частиною 10 ст. 59 Закону № 280/97-ВР встановлено, що акти органів та посадових осіб місцевого самоврядування з мотивів їхньої невідповідності Конституції або законам України визнаються незаконними в судовому порядку.

У Рішенні Конституційного Суду України від 16.04.2009 №7-рп/2009 у справі за конституційним поданням Харківської міської ради щодо офіційного тлумачення положень частини другої статті 19, статті 144 Конституції України, статті 25, частини чотирнадцятої статті 46, частин першої, десятої статті 59 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" (справа про скасування актів органів місцевого самоврядування) зазначено, що системний аналіз положень Конституції і законів України дає підстави вважати, що за органами місцевого самоврядування законодавцем закріплюється право на зміну та скасування власних рішень. Таке право випливає із конституційного повноваження органів місцевого самоврядування самостійно вирішувати питання місцевого значення шляхом прийняття рішень, що є обов`язковими до виконання на відповідній території, оскільки вони є суб`єктами правотворчості, яка передбачає право формування приписів, їх зміну, доповнення чи скасування.

Втім, Конституційним Судом України у рішення від 16.04.2009 № 7-рп/2009 також зазначено, що в Конституції України закріплений принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність (стаття 3). Органи місцевого самоврядування є відповідальними за свою діяльність перед юридичними і фізичними особами (стаття 74 Закону). Таким чином, органи місцевого самоврядування не можуть скасовувати свої попередні рішення, вносити до них зміни, якщо відповідно до приписів цих рішень виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, і суб`єкти цих правовідносин заперечують проти їх зміни чи припинення. Це є "гарантією стабільності суспільних відносин" між органами місцевого самоврядування і громадянами, породжуючи у громадян впевненість у тому, що їхнє існуюче становище не буде погіршене прийняттям більш пізнього рішення.

Відповідно до зазначеного рішення Конституційного Суду України ненормативні правові акти органу місцевого самоврядування є актами одноразового застосування, вичерпують свою дію фактом їхнього виконання, тому вони не можуть бути скасовані чи змінені органом місцевого самоврядування після їх виконання.

Аналіз наведених положень свідчить про можливість скасування органом місцевого самоврядування власного рішення, у той же час, реалізація зазначених повноважень можлива у разі дотримання сукупності умов, зокрема:

а) відсутність факту виконання рішення, що скасовується;

б) відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів або ж відсутність заперечень суб`єктів правовідносин щодо їх зміни чи припинення у разі виникнення таких правовідносин.

Зазначена позиція суду відповідає позиції Верховного Суду, викладеній у постанові від 24.07.2019 у справі №182/2428/16-а.

Таким чином, суд вважає, що органи місцевого самоврядування можуть вносити зміни, визнавати такими, що втратили чинність, або скасовувати свої рішення, якщо відповідно до приписів цих рішень не виникли правовідносини, пов`язані з реалізацією певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів.

Щодо тверджень позивача про порушення її прав на проходження служби в органах місцевого самоврядування, суд враховує таке.

Згідно із ст. 54-1 Закону № 280/97-ВР староста затверджується сільською, селищною, міською радою на строк її повноважень за пропозицією відповідного сільського, селищного, міського голови. Староста є членом виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради за посадою і працює в ньому на постійній основі. Повноваження старости можуть бути достроково припинені за рішенням відповідної ради.

Як встановлено судом, 30.12.2020 рішенням Яворівської міської ради № 43 ОСОБА_1 затверджено старостою населених пунктів Нагачів, Липина, Семирів.

Окремі особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування врегульовані врегульовані Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06. 2001 № 2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ).

Згідно зі ст. 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Частиною 3 ст. 7 Закону № 2493-III передбачено, що на посадових осіб місцевого самоврядування поширюється дія законодавства України про працю з урахуванням особливостей, передбачених цим Законом.

За правилами ст. 10 Закону № 2493-ІІІ прийняття на службу в органи місцевого самоврядування здійснюється: на посади заступників сільського, селищного, міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради, керуючого справами (секретаря) виконавчого комітету сільської, селищної, міської, районної у місті ради, старости шляхом затвердження відповідною радою.

Отже, законодавством не передбачено іншого принципу обрання старост, ніж запропонований ст. 54-1 Закону № 280/97-ВР (в редакції, чинній станом на день прийняття рішення про затвердження позивача старостою 30.12.2020) та не визначено жодних умов щодо їх обрання.

Тобто, староста затверджується сільською радою за пропозицією відповідного сільського голови.

Відтак, суд вважає, що у спосіб прийняття рішення про затвердження старости, селищна чи міська рада укладає зі старостою трудову угоду, яка породжує для старости певні права та обов`язки.

Разом з цим, згідно із ст. 24 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП України)

при укладенні трудового договору громадянин зобов`язаний подати паспорт або інший документ, що посвідчує особу, трудову книжку, а у випадках, передбачених законодавством, - також документ про освіту (спеціальність, кваліфікацію), про стан здоров`я та інші документи.

Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Отже, зі змісту положень Закону № 2493-III та КЗпП України слідує, що після укладення трудової угоди, у даному випадку шляхом прийняття рішення про затвердження старости, реалізацією такої угоди є фактичне виконання особою посадових обов`язків старости, які передбачені ч. 5 ст. 54-1 Закону № 280/97-ВР, та отримання заробітної плати.

Із наявної в матеріалах справи копії трудової книжки ОСОБА_5 НОМЕР_1 суд встановив, що згідно із записом № 7 позивачка 08.01.2019 призначена на посаду спеціаліста І категорії землевпорядника Нагачівської сільської ради та у цей же день склала Присягу посадової особи органу місцевого самоврядування. Згідно запису № 10 трудової книжки НОМЕР_1 , 10.02.2021 ОСОБА_1 звільнена з посади спеціаліста І категорії землевпорядника у зв`язку із реорганізацією за п. 1 ст. 40 КЗпП України. У період з 15.03.2021 по 11.08.2021 позивачка отримувала допомогу по безробіттю.

Тобто, на день прийняття відповідачем рішення від 30.12.2020 № 43 про затвердження ОСОБА_1 старостою, та до 10.02.2021 позивач продовжувала працювати на посаді спеціаліста землевпорядника Нагачівської сільської ради.

Також суд встановив, що ОСОБА_1 жодного дня не виконувала обов`язки старости населених пунктів ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та не отримувала заробітної плати на цій посаді.

Суд відмічає, що в силу допущеної бездіяльності, позивач після прийняття рішення про затвердження її старостою 30.12.2020, тобто після укладення трудової угоди, не приступила до виконання трудових обов`язків, оскільки на той час обіймала посаду органу місцевого самоврядування, що унеможливлювало виконання обов`язків старости.

Відтак, пункт 9 рішення від 30.12.2020 № 43 фактично не було реалізований, тобто на підставі цього рішення між позивачем та відповідачем трудові правовідносин фактично не виникли.

Частиною 1 ст. 9 КАС України визначено, що розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно із ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Позивач не надала суду належних доказів того, що між нею та Яворівською міською ради фактично виникли трудові правовідносини.

Не надано позивачем суду також жодних доказів того, що відповідач перешкоджав позивачу у виконанні нею посадових обов`язків старости після прийняття рішення від 30.12.2020 № 43 та позивач без невиправданих зволікань, тобто з наступного дня після затвердження її старостою та існування перешкод в обійманні посади, вживала заходів щодо врегулювання цього питання шляхом звернення до суду із позовом про визнання протиправним дій чи бездіяльності Яворівської міської ради чи голови цієї ради та зобов`язати вчинити певні дії.

Беручи до уваги викладене вище, та враховуючи відсутність факту виникнення правовідносин, пов`язаних з реалізацією позивачкою певних суб`єктивних прав та охоронюваних законом інтересів, суд вважає, що приймаючи рішення від 16.09.2022 № 2414, відповідач діяв у межах повноважень, та у спосіб, що передбачені Конституцією України, а також Законом № 280/97-ВР.

За таких обставин, суд дійшов висновку про необгрунтованість позовних вимог, відтак відмовляє ОСОБА_1 у задоволенні позову.

За правилами ст. 139 КАС України, у разі відмови у задоволенні позову, судові витрати на користь позивача стягненню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 2, 6, 8-10, 13, 14, 72-77, 139, 241-246, 250, 262, 291 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в :

Відмовити ОСОБА_1 у задоволенні позовних вимог до Яворівської міської ради Львівської області про визнання неправомірним та скасування рішення від 16.09.2022 № 2414 "Про скасування пункту 9 рішення Яворівської міської ради Львівської області № 43 від 30.12.2020 "Про затвердження старост"".

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Кисильова О.Й.