Справа № 420/21946/21
Суддя: Левчук О.А.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 року Одеський окружний адміністративний суд в складі:

головуючого судді Левчук О.А.,

за участю секретаря Гур`євої К.І.

представника позивача Гранкіної А.В.

представника відповідача Аветюка С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі адміністративну справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю Белогві до Головного управління ДПС в Одеській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся з даним позовом до суду та просить суд визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення, прийняті Головним управлінням ДПС в Одеській області на підставі акту про результати документальної планової перевірки ТОВ Белогві від 07.10.2021 № 22298/15-32-07-01/30748070: від 29.10.2021 № 00/26747/0701, яким збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток підприємств на 579665,00 грн.; від 29.10.2021 № 00/26748/0701, яким збільшено суму перерахування до бюджету податку на додану вартість на 581780,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 145445 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що будь-яких належних та допустимих доказів, які б підтверджували викладені в акті перевірки обставин щодо ведення ТОВ «Белогві» господарської діяльності із порушенням вимог діючого законодавства, ГУ ДПС в Одеській області не надано. ТОВ «Белогві» виконані у повному обсязі вимоги норм права в розрізі господарських відносин з ТОВ «Норма» та ТОВ «Біоетанол» у тому числі щодо наявності відповідних первинних документів, проведені господарські операції знайшли своє відображення у даних бухгалтерського і податкового обліках, відповідні податкові накладні зареєстровані у встановленому порядку в ЄРПН, придбані товари/послуги були використані в межах господарської діяльності. Висновки акту перевірки обґрунтовуються нібито виявленими недоліками чи порушеннями з боку його контрагента, тобто лежить в площині діяльності що не стосується підприємства. Акт перевірки містить висновки про наявність сумнівних господарських операцій чи ознак фіктивності, проте не містить в собі фактажу, що є припущенням і суперечить Порядку № 727. Наданими документами підтверджується рух активів у процесі здійснення господарських операцій між ТОВ «Белогві» та його контрагентами, спеціальна податкова правосуб`єктність учасників господарських операцій та зв`язок між фактом придбання товару, понесених витрат і господарською діяльністю платника податку.

Представником відповідача Головного управління ДПС в Одеській області до суду надано відзив на позовну заяву, в якому представник відповідача просив суд відмовити в задоволенні позову та який за своїм змістом відповідає акту перевірки.

Представником позивача до суду надано відповідь на відзив, в якій представник позивача вказує обставини, викладені в позовній заяві та зазначає, що ТОВ «Белогві» не є зобов`язаним здійснювати дії щодо перевірки податкової благонадійності його контрагентів, відповідно, підприємство не може автоматично бути правопорушником на тій підставі, що порушення податкового законодавства могли допустити його контрагенти, тим більше, якщо зі своєї сторони воно діяло у відповідності із вимогами закону. Тобто, інформація податкового органу щодо недобросовісності контрагентів позивача не може бути розцінена як недобросовісність власне ТОВ «Белогві».

Ухвалою суду від 01 грудня 2021 року по справі відкрито загальне позовне провадження.

Ухвалою суду від 25 січня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, продовжено строк підготовчого провадження на 30 днів.

Ухвалою суду від 18 лютого 2022 року призначено розгляд справи в режимі відеоконференції поза межами суду за допомогою системи відеоконференцзв`язку.

Ухвалою суду від 18 липня 2022 року витребувано від Головного управління ДПС в Одеській області належним чином завірену копію акту перевірки від 07.10.2021 року № 22298/15-32-07-01/30748070, з усіма додатками до нього, та зупинено провадження по справі.

Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, поновлено провадження по справі.

Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження і призначено справу до судового розгляду по суті.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, просив адміністративний позов задовольнити в повному обсязі.

Представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечував, просив суд відмовити в задоволенні позовної заяви.

Вивчивши матеріали справи, дослідивши та проаналізувавши надані докази, суд встановив наступне.

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 28.03.2000 року проведено державну реєстрацію товариства з обмеженою відповідальністю Белогві ().

02 серпня 2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області видано наказ № 5481-п про проведення документальної планової виїзної перевірки ТОВ Белогві з питань дотримання вимог податкового законодавства за період з 01.10.2019 по 30.06.2021, валютного законодавства за період з 01.10.2019 по 30.06.2021, з питань єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 01.10.2019 по 30.06.2021, іншого законодавства за період з 01.10.2019 по 30.06.2021, відповідно до затвердженого плану перевірки.

В період з 19.08.2021 року по 30.09.2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області проведено документальну планову виїзну перевірку ТОВ Белогві, за результатами якої складено акт перевірки № 22298/15-32-07-01/30748070 (а.с. 149-164 т. 6).

Згідно акту перевірки № 22298/15-32-07-01/30748070 від 07.10.2021 року під час проведення перевірки встановлено порушення п. 44.1 ст. 44, п. 198.1, п. 198.3 ст. 198ПК України в результаті чого занижено податок на додану вартість в період, що перевірявся, на загальну суму 584410 грн., в т.ч. червень 2021 584410 грн.; п. 44.1 ст. 44, пп. 134.1.1 п. 134.1 ст. 134 ПК України, ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», п. 6, 7, 9 П(С)БО № 16 «Витрати», встановлено заниження податку на прибуток на загальну суму 579665 грн., в т.ч. 1 півріччя 2021 року 579665 грн.

29 жовтня 2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області винесено податкове повідомлення-рішення № 00/26748/0701, яким ТОВ Белогві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість у розмірі 581780,00 грн. та застосовано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 145445,00 грн. та податкове повідомлення-рішення № 00/26747/0701, яким ТОВ Белогві збільшено суму грошового зобов`язання з податку на прибуток приватних підприємств у розмірі 579665,00 грн. (а.с. 73-74 т. 1).

Згідно п.п. 20.1.4 п. 20.1 ст. 20 ПК України контролюючі органи, визначені підпунктом 41.1.1 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, мають право, зокрема, проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Відповідно до п. 75.1 ст. 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом, а фактичні перевірки - цим Кодексом та іншими законами України, контроль за дотриманням яких покладено на контролюючі органи. Види документальних перевірок, порядок планування, проведення та оформлення їх результатів, що проводяться контролюючим органом, визначеним підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, встановлюються Митним кодексом України.

Згідно п.п. 75.1.2 п. 75.1 ст. 75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків. Документальна планова перевірка проводиться відповідно до плану-графіка перевірок. Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом. Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Відповідно до ст. 77 ПК України документальна планова перевірка повинна бути передбачена у плані-графіку проведення планових документальних перевірок. План-графік документальних планових перевірок на поточний рік оприлюднюється на офіційному веб-сайті центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну податкову політику, до 25 грудня року, що передує року, в якому будуть проводитися такі документальні планові перевірки. Про проведення документальної планової перевірки керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу приймається рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної планової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому (його представнику) не пізніше ніж за 10 календарних днів до дня проведення зазначеної перевірки надіслано (вручено) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної планової перевірки та письмове повідомлення із зазначенням дати початку проведення такої перевірки. Допуск посадових осіб контролюючих органів до проведення документальної планової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна планова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу. Строки проведення документальної планової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу. Перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної планової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу. Порядок оформлення результатів документальної планової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу.

Згідно п. 86.1 ст. 86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка. Акт (довідка), складений за результатами перевірки та підписаний посадовими особами, які проводили перевірку, або особами, уповноваженими на це у встановленому порядку, у строки, визначені цим Кодексом, надається платнику податків або його законному представнику, який зобов`язаний його підписати. Акт перевірки - документ, який складається у передбачених цим Кодексом випадках, підтверджує факт проведення перевірки та відображає її результати. Матеріали перевірки - це: акт (довідка) перевірки з інформативними додатками, які є його невід`ємною частиною; заперечення, надані платником податків до акта (довідки) перевірки (у разі їх наявності на час розгляду); пояснення та їх документальне підтвердження, які надані платником податків відповідно до підпункту 16.1.15 пункту 16.1 статті 16 та відповідно до абзацу другого підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 розділу I цього Кодексу. Порядок оформлення результатів перевірок, що проводяться контролюючими органами, визначеними підпунктом 41.1.2 пункту 41.1 статті 41 цього Кодексу, та надання заперечень до них визначається Митним кодексом України.

Зі змісту акту перевірки № 22298/15-32-07-01/30748070 від 07.10.2021 року, складеного за результатами перевірки ТОВ Белогві, вбачається, що посадовими особами Головного управління ДПС в Одеській області встановлено, що ТОВ Белогві укладено з ТОВ «Будівельна компанія «Норма» договір від 19.07.2019 № 190719-02. Під час перевірки було досліджено схему походження будівельних робіт та з`ясовано, що ТОВ «Будівельна компанія «Норма» було придбано роботи (товари) у ТОВ «Лівайс груп», загальна чисельність працівників якого у жовтні 2019 року 5 осіб, особи з будівельними професіями за класифікатором професій відсутній. Останній звіт, наданий до податкового органу декларація за листопад 2019 року. Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 04.02.2020 № 18661 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку. ТОВ «Лівайс груп» було придбано роботи (товари) у ТОВ «Строй Глаб ЛТД», інформація про чисельність працівників відсутня, так як за даними ІБ ДПС України підприємством податкова звітність з дня реєстрації не подавалась. Проведеним аналізом відомостей з ЄРПН встановлено, що ТОВ «Строй глаб ЛТД» у відповідному періоді придбавалось: сигарети, запальнички, сірники, фарба для волосся, серветки вологі, батарейки, клей циакрилан гель 2г, тушка кур-бр, стегно кур-бр, гомілка кур-бр, засіб для прання рідкий, мило косметичне, послуги з прийому платежів від населення за електронні квитки на культурно-мистецькі заходи. Комісією регіонального рівня прийнято рішення від 04.02.2020 № 18580 про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку. Наведена інформація може свідчити про відсутність у ТОВ «Строй Глаб ЛТД» ресурсів, необхідних для надання певних послуг, виконання робіт при відсутності підтвердженого факту придбання послуг з реконструкції будівель. За проведеним аналізом «ймовірного» ланцюгу постачання товарів (робіт, послуг) встановлено, що ТОВ «Строй Глаб ЛТД» реалізовувало послуги відмінні від тих, які були їм надані по ланцюгу постачання. Послуги з номенклатурою, що реалізовано на ТОВ «Лівайс груп» (а в подальшому на ТОВ «Будівельна компанія «Норма») їм не придбавались, тобто наявна підміна (фіктивне ведення в обігу) послуг/робіт, що в своє чергу може свідчити про нереальність господарської операції по придбанню ТОВ «Будівельна компанія «Норма» послуг з реконструкції частини адміністративної будівлі виробничої бази за адресою: вул. Заводська, 9, с. Меліоративне, Дніпропетровська область. За проведеним аналізом наявної інформації, податковий орган дійшов висновку про відсутність у ТОВ «Будівельна компанія «Норма» практичної неможливості щодо надання протягом жовтня 2019 року послуг з реконструкції частини адміністративної будівлі виробничої бази за адресою: вул. Заводська, 9, с. Меліоративне, Дніпропетровська область на адресу ТОВ «Белогві» на загальну суму ПДВ 166442,24 грн. Придбання послуг в реконструкції частини адміністративної будівлі у ТОВ «Будівельна компанія «Норма» не підтверджено належним чином оформленими документами, тобто відсутня необхідна сумова, яка надає право для формування податкового кредиту за операціями з отримання робіт (послуг), а саме не доведення безпосереднього зв`язку таких операцій з його господарською діяльністю та підтвердженням їх належними первинними документами та іншими документами, які б засвідчували фактичне здійснення господарської операції. Наведене може свідчити про штучне формування податкового кредиту ТОВ «Белогві» через неможливість підтвердити фактичне отримання послуг від ТОВ «Будівельна компанія «Норма» у жовтні 2019 року на загальну суму ПДВ 166442 грн.

Також, в акті перевірки № 22298/15-32-07-01/30748070 від 07.10.2021 року вказано, що ТОВ «Белогві» укладено з ТОВ «Біоетанол» договір від 01.06.2021 № . Під час перевірки досліджено схему походження послуг з перевезення та з`ясовано, що за даними ІБ ДПС України загальна чисельність працівників у червні 2021 21 особа, за проведеним дослідженням змісту наданих до перевірки документів, а саме реквізитів товарно-транспортних накладних, встановлено невідповідність ПІБ/підписів водія прізвищу, ім`я по батькові осіб, в штаті підприємства. Тобто, мало місце залучення співвиконавців. Проведеним аналізом відомостей з ЄРПН встановлено, що ТОВ «Біоетанол» у відповідному періоді було придбано: транспортні послуги, послуги з перевезення вантажів, автотранспорті послуги кількістю 3112080 ткм загальною вартістю 5329886,85 грн., в т.ч. ПДВ 888314,48 грн. Проведеним порівняльним аналізом за номенклатурою товарів/послуг, кількістю (об`єм, обсяг) визначених у податкових накладних, виписаних ТОВ «Біоетанол» та його постачальниками, виявилось неможливим встановити відповідність наданих послуг через відсутність збігу за вказаними критеріями. Тобто, є невідповідність отриманих та реалізованих ТОВ «Біоетанол» послуг. Наведене може свідчити про нереальність господарської операції по придбанню ТОВ «Біоетанол» послуг з перевезення. Податковий орган дійшов висновку, що придбання послуг з перевезення у ТОВ «Біоетанол» не підтверджено належним чином оформленими документами, тобто відсутня необхідна умова, яка надає право для формування податкового кредиту за операціями з отримання робіт (послуг), а саме не доведення безпосереднього зв`язку таких операцій з його господарською діяльністю та підтвердженням їх належними первинними документами та іншими документами, які б засвідчували фактичне здійснення господарської операції. Наведене може свідчити про штучне формування податкового кредиту ТОВ «Белогві» червні 2021 року на загальну суму ПДВ 644072 грн.

Відповідно до п. 185.1 ст. 185 ПК України об`єктом оподаткування є операції платників податку з: а) постачання товарів, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу, у тому числі операції з безоплатної передачі та з передачі права власності на об`єкти застави позичальнику (кредитору), на товари, що передаються на умовах товарного кредиту, а також з передачі об`єкта фінансового лізингу у володіння та користування лізингоодержувачу/орендарю; б) постачання послуг, місце постачання яких розташоване на митній території України, відповідно до статті 186 цього Кодексу; в) ввезення товарів на митну територію України; г) вивезення товарів за межі митної території України; е) постачання послуг з міжнародних перевезень пасажирів і багажу та вантажів залізничним, автомобільним, морським і річковим та авіаційним транспортом. З метою оподаткування цим податком до операцій з ввезення товарів на митну територію України та вивезення товарів за межі митної території України прирівнюється поміщення товарів у будь-який митний режим, визначений Митним кодексом України.

Згідно п. 188.1 ст. 188 ПК України база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг визначається виходячи з їх договірної вартості з урахуванням загальнодержавних податків та зборів (крім акцизного податку на реалізацію суб`єктами господарювання роздрібної торгівлі підакцизних товарів, збору на обов`язкове державне пенсійне страхування, що справляється з вартості послуг стільникового рухомого зв`язку, податку на додану вартість та акцизного податку на спирт етиловий, що використовується виробниками - суб`єктами господарювання для виробництва лікарських засобів, у тому числі компонентів крові і вироблених з них препаратів (крім лікарських засобів у вигляді бальзамів та еліксирів). При цьому база оподаткування операцій з постачання товарів/послуг не може бути нижче ціни придбання таких товарів/послуг, база оподаткування операцій з постачання самостійно виготовлених товарів/послуг не може бути нижче звичайних цін, а база оподаткування операцій з постачання необоротних активів не може бути нижче балансової (залишкової) вартості за даними бухгалтерського обліку, що склалася станом на початок звітного (податкового) періоду, протягом якого здійснюються такі операції (у разі відсутності обліку необоротних активів - виходячи із звичайної ціни), за винятком: товарів (послуг), ціни на які підлягають державному регулюванню; газу, який постачається для потреб населення; електричної енергії, ціна на яку склалася на ринку електричної енергії. До складу договірної (контрактної) вартості включаються будь-які суми коштів, вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо покупцем або через будь-яку третю особу у зв`язку з компенсацією вартості товарів/послуг. До складу договірної (контрактної) вартості не включаються суми неустойки (штрафів та/або пені), три проценти річних від простроченої суми та інфляційні витрати, відшкодування шкоди, у тому числі відшкодування упущеної вигоди за рішеннями міжнародних комерційних та інвестиційних арбітражів або іноземних судів, що отримані платником податку внаслідок невиконання або неналежного виконання договірних зобов`язань. До бази оподаткування включаються вартість товарів/послуг, які постачаються (за виключенням суми компенсації на покриття різниці між фактичними витратами та регульованими цінами (тарифами) у вигляді виробничої дотації з бюджету та/або суми відшкодування орендодавцю - бюджетній установі витрат на утримання наданого в оренду нерухомого майна, на комунальні послуги та на енергоносії), та вартість матеріальних і нематеріальних активів, що передаються платнику податків безпосередньо отримувачем товарів/послуг, поставлених таким платником податку. У випадках, передбачених статтею 189 цього Кодексу, база оподаткування визначається з урахуванням положень статті 189 цього Кодексу.

Відповідно до п. 198.1 ст. 198 ПК України до податкового кредиту відносяться суми податку, сплачені/нараховані у разі здійснення операцій з: а) придбання або виготовлення товарів та послуг; б) придбання (будівництво, спорудження, створення) необоротних активів (у тому числі у зв`язку з придбанням та/або ввезенням таких активів як внесок до статутного фонду та/або при передачі таких активів на баланс платника податку, уповноваженого вести облік результатів спільної діяльності); в) отримання послуг, наданих нерезидентом на митній території України, та в разі отримання послуг, місцем постачання яких є митна територія України; г) ввезення необоротних активів на митну територію України за договорами оперативного або фінансового лізингу; ґ) ввезення товарів та/або необоротних активів на митну територію України.

Пунктом 198.2 ст. 198 ПК України передбачено, що датою віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг. Для операцій із ввезення на митну територію України товарів датою віднесення сум податку до податкового кредиту є дата сплати податку за податковими зобов`язаннями згідно з пунктом 187.8 статті 187 цього Кодексу, а для операцій з постачання послуг нерезидентом на митній території України - дата складення платником податкової накладної за такими операціями, за умови реєстрації такої податкової накладної в Єдиному реєстрі податкових накладних. Датою збільшення податкового кредиту орендаря (лізингоотримувача) для операцій фінансової оренди (лізингу) є дата фактичного отримання об`єкта фінансового лізингу таким орендарем. Датою віднесення сум до податкового кредиту замовника з договорів (контрактів), визначених довгостроковими відповідно до пункту 187.9 статті 187 цього Кодексу, є дата фактичного отримання замовником результатів робіт (оформлених актами виконаних робіт) за такими договорами (контрактами). Для товарів/послуг, постачання (придбання) яких контролюється приладами обліку, факт постачання (придбання) таких товарів/послуг засвідчується даними обліку.

Згідно п 198.3 ст. 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг та складається із сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду у зв`язку з: придбанням або виготовленням товарів та наданням послуг; придбанням (будівництвом, спорудженням) основних фондів (основних засобів, у тому числі інших необоротних матеріальних активів та незавершених капітальних інвестицій у необоротні капітальні активи); ввезенням товарів та/або необоротних активів на митну територію України. Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

Відповідно до п. 198.6 ст. 198 ПК України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу. У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу. Податкові накладні, отримані з Єдиного реєстру податкових накладних, є для отримувача товарів/послуг підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту. У разі якщо платник податку не включив у відповідному звітному періоді до податкового кредиту суму податку на додану вартість на підставі отриманих податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, таке право зберігається за ним протягом 1095 календарних днів з дати складення податкової накладної/розрахунку коригування. Суми податку, сплачені (нараховані) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних з порушенням строку реєстрації, включаються до податкового кредиту за звітний податковий період, в якому зареєстровано податкові накладні/розрахунки коригування до таких податкових накладних в Єдиному реєстрі податкових накладних, але не пізніше ніж через 1095 календарних днів з дати складення податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних. Платники податку, які застосовують касовий метод податкового обліку, суми податку, зазначені в податкових накладних/розрахунках коригування до таких податкових накладних, зареєстрованих в Єдиному реєстрі податкових накладних, та не включені до податкового кредиту протягом періоду 1095 календарних днів з дати складення таких податкових накладних/розрахунків коригування до таких податкових накладних у зв`язку з відсутністю фактів списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, мають право на включення таких сум до податкового кредиту у звітному податковому періоді, в якому відбулося списання коштів з банківського рахунку (видачі з каси) платника податку або надання інших видів компенсацій вартості поставлених (або тих, що підлягають поставці) йому товарів/послуг, але не пізніше ніж через 60 календарних днів з дати такого списання, надання інших видів компенсацій.

Пунктом 201.11 ст. 201 ПК України передбачено, що підставою для нарахування сум податку, що відносяться до податкового кредиту без отримання податкової накладної, також є: а) транспортний квиток, готельний рахунок або рахунок, який виставляється платнику податку за послуги зв`язку, інші послуги, вартість яких визначається за показниками приладів обліку, що містять загальну суму платежу, суму податку та податковий номер продавця, крім тих, форма яких встановлена міжнародними стандартами; б) касові чеки, які містять суму отриманих товарів/послуг, загальну суму нарахованого податку (з визначенням фіскального номера та податкового номера постачальника). При цьому з метою такого нарахування загальна сума отриманих товарів/послуг не може перевищувати 200 гривень за день (без урахування податку). У разі використання платниками для розрахунків із споживачами реєстраторів розрахункових операцій та/або програмних реєстраторів розрахункових операцій касовий чек повинен містити дані про загальну суму коштів, що підлягає сплаті покупцем з урахуванням податку, та суму цього податку, що сплачується у складі загальної суми. Порядок обчислення та накопичення реєстраторами розрахункових операцій та фіскальним сервером контролюючого органу сум податку встановлює Кабінет Міністрів України; в) бухгалтерська довідка, складена відповідно до пункту 36 підрозділу 2 розділу ХХ цього Кодексу; г) податкова накладна, складена платником податку відповідно до пункту 208.2 статті 208 цього Кодексу та зареєстрована в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Згідно ч. 2 ст. 3 ЗУ «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» бухгалтерський облік є обов`язковим видом обліку, який ведеться підприємством. Фінансова, податкова, статистична та інші види звітності, що використовують грошовий вимірник, ґрунтуються на даних бухгалтерського обліку.

Так, порядок створення, прийняття і відображення у бухгалтерському обліку, а також зберігання первинних документів, облікових регістрів, бухгалтерської та іншої звітності, що ґрунтується на даних бухгалтерського обліку, підприємствами, їх об`єднаннями та госпрозрахунковими організаціями (крім банків) незалежно від форм власності (надалі - підприємства), установ та організацій, основна діяльність яких фінансується за рахунок коштів бюджету (надалі - установи), регулюється Положенням про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 (в редакції, чинній на дату виникнення спірних правовідносин) (далі - Положення).

Відповідно до п.п. 2.1, 2.2, п. 2 Положення, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення. Господарські операції - це факти підприємницької та іншої діяльності, що впливають на стан майна, капіталу, зобов`язань і фінансових результатів. Підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи. При реалізації товарів за готівку допускається складання первинного документа не рідше одного разу на день на підставі даних касових апаратів, чеків тощо. Для контролю та впорядкування обробки інформації на основі первинних документів можуть складатися зведені документи (далі первинні документи).

Згідно п.п. 2.4, 2.5, 2.13, 2.14 п. 2 вказаного Положення, первинні документи повинні мати такі обов`язкові реквізити: найменування підприємства, установи, від імені яких складений документ, назва документа (форми), дата складання, зміст та обсяг господарської операції, одиниця виміру господарської операції (у натуральному та/або вартісному виразі), посади і прізвища осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення, особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Залежно від характеру операції та технології обробки даних до первинних документів можуть бути включені додаткові реквізити: ідентифікаційний код підприємства, установи з Державного реєстру, номер документа, підстава для здійснення операцій, дані про документ, що засвідчує особу-одержувача тощо. Документ має бути підписаний особисто, а підпис може бути скріплений печаткою. Електронний підпис накладається відповідно до законодавства про електронні документи та електронний документообіг. Використання при оформленні первинних документів факсимільного відтворення підпису допускається у порядку, встановленому законом, іншими актами цивільного законодавства. Повноваження на здійснення господарської операції особи, яка діє в інтересах юридичної особи або фізичної особи - підприємця одержує основні засоби, запаси, нематеріальні активи, грошові документи, цінні папери та інші товарно-матеріальні цінності згідно з договором, підтверджуються відповідно до законодавства. Такі повноваження можуть бути підтверджені, зокрема, письмовим договором, довіреністю, актом органу юридичної особи тощо.

Керівник підприємства, установи забезпечує фіксування фактів здійснення всіх господарських операцій, що були проведені, у первинних документах та виконання всіма підрозділами, службами і працівниками правомірних вимог головного бухгалтера або особи, на яку покладено ведення бухгалтерського обліку підприємства, щодо порядку оформлення та подання для обліку відомостей і документів. Керівником підприємства, установи затверджується перелік осіб, які мають право давати дозвіл (підписувати первинні документи) на здійснення господарської операції, пов`язаної з відпуском (витрачанням) грошових коштів і документів, товарно-матеріальних цінностей, нематеріальних активів та іншого майна. Кількість осіб, які мають право підписувати документи на здійснення операцій з видачі особливо дефіцитних товарів і цінностей, бланків суворої звітності, повинно бути обмежено.

Відповідальність за несвоєчасне складання первинних документів та недостовірність відображених у них даних несуть особи, які склали та підписали ці первинні документи.

Згідно даних Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань видами діяльності товариства з обмеженою відповідальністю Белогві () є: 49.41 Вантажний автомобільний транспорт; 23.99 Виробництво неметалевих мінеральних виробів, н.в.і.у; 45.20 Технічне обслуговування та ремонт автотранспортних засобі; 45.31 Оптова торгівля деталями та приладдям для автотранспортних засобів; 77.32 Надання в оренду будівельних машин і устаткування: 46.71 Оптова торгівля твердим, рідким, газоподібним паливом і подібними продуктами: 52.21 Допоміжне обслуговування наземного транспорту: 52.24 Транспортне оброблення вантажів: 33.12 Ремонт і технічне обслуговування машин і устатковання промислового призначення: 46.11 Діяльність посередників у торгівлі сільськогосподарською сировиною, живими тваринами, текстильною сировиною та напівфабрикатами: 46.21 Оптова торгівля зерном, необробленим тютюном, насінням і кормами для тварин.

Судом встановлено, що 19.07.2019 року між ТОВ «Белогві» (замовник) та ТОВ «Будівельна компанія «Норма» (підрядник) укладено договір № 190719-02, згідно якого підрядник зобов`язується виконати на власний розсуд та відповідно до умов договору реконструкцію частини адміністративної будівлі виробничої бази за адресою: вул. Заводська, 9, с. Меліоративне, Дніпропетровська область, а замовник зобов`язується прийняти і оплатити виконану роботу (а.с. 79-83 т. 1).

На підтвердження виконання договору № 190719-02 від 19.07.2019 року ТОВ «Белогві» надано копії документів, а саме акту здавання-приймання виконаних робіт (а.с. 84-90 т. 1), платіжних доручень (а.с. 91-92).

Також, на підтвердження виконання договору № 190719-02 від 19.07.2019 року ТОВ «Белогві» до суду надано копію договору будівельного підряду, укладеного між ТОВ «Будівельна компанія «Норма» (замовник) та ТОВ «Лівайс Груп» (підрядник), акту приймання-передачі матеріалів для виконання робіт, акту здавання-приймання виконаних будівельних робіт (а.с. 93-106 т. 1).

01 червня 2021 року між ТОВ «Біоетанол» (перевізник) та ТОВ «Белогві» (замовник) укладено договір про перевезення вантажів № , згідно якого перевізник зобов`язується надати замовнику послуги по перевезенню вантажу на умовах, визначених у договорі, автомобільним транспортом, а замовник прийняти й оплатити належним чином виконані перевізником послуги по перевезенню. На підтвердження виконання вказаного договору до суду надано акти здачі-прийняття робіт (надання послуг), платіжне доручення, реєстр ТТН та товарно-транспортні накладні (а.с. 107-125 т. 1, а.с. 1-68, 100-250 т. 2, а.с. 1-250 т. 3, а.с. 1-250 т. 4, а.с. 1-250 т. 5).

Також, на підтвердження виконання договору № від 01.06.2021 року до суду надано копії договорів про надання послуг з перевезення з додатками, укладених між ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Інтерія компані», ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Віртус-С», ТОВ «Біоетанол» та ФОП ОСОБА_1 , ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Транс-Сервіс-1», ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Сот-транс-авто», ТОВ «Біоетанол» та ФОП ОСОБА_2 , ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «ТБК`Нерудкомплект», ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Гермес юг агро», актів здачі-приймання робіт, актів надання послуг (а.с. 136-214 т. 1)

Доказів того, що зазначені документи не відповідають вимогам Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженим наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 року № 88, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 05 червня 1995 року за № 168/704 відповідачем до суду не надано. При цьому, жодних порушень щодо оформлення зазначених документів відповідачем під час перевірки встановлено не було та в акті не зазначено.

Посилання відповідача в акті перевірки та у відзиві на позов, в обґрунтування висновків про порушення позивачем податкового законодавства, на інформацію, щодо того, що операції, що виконувались, не підтверджуються стосовно того, що послуги з номенклатурою, що реалізовано ТОВ «Строй Глаб ЛТД» на ТОВ «Лівайс груп» (а в подальшому на ТОВ «Будівельна компанія «Норма») їм не придбавались, тобто наявна підміна (фіктивне ведення в обігу) послуг/робіт, що в своє чергу може свідчити про нереальність господарської операції по придбанню ТОВ «Будівельна компанія «Норма» послуг з реконструкції частини адміністративної будівлі виробничої бази за адресою: вул. Заводська, 9, с. Меліоративне, Дніпропетровська область, а також щодо того, що порівняльним аналізом за номенклатурою товарів/послуг, кількістю (об`єм, обсяг) визначених у податкових накладних, виписаних ТОВ «Біоетанол» та його постачальниками, виявилось неможливим встановити відповідність наданих послуг через відсутність збігу за вказаними критеріями, суд вважає необґрунтованими, оскільки ці обставини не стосуються безпосередньо позивача ТОВ Белогві. Податкова інформацію, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів позивача по ланцюгах постачання, носить виключно інформативний характер та не є належним доказом в розумінні КАС України. Крім того, така інформація сама по собі не доводить наявності податкових правопорушень на які посилається контролюючий орган. При цьому, інформація, що наявна в інформаційно-аналітичних базах відносно контрагентів по ланцюгах постачання не ґрунтується на безпосередньому аналізі первинних документів та не є належним доказом в розумінні процесуального Закону.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 27.03.2018 року по справі № 816/809/17, від 26.06.2018 року по справі № 826/3006/14 та 06.02.2018 року у справі № 821/589/17.

Разом з тим, нереальність господарських операцій з придбання платником податку товарів/послуг має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, обумовлених лише посиланням на недостатність у контрагентів покупця послуг трудових ресурсів, кількості виробничих потужностей, техніки тощо.

Жодною нормою діючого законодавства не передбачено обов`язку платника податків контролювати сплату своїм контрагентом до бюджету податків та ведення ними бухгалтерського та податкового обліку.

Верховний Суд в постанові від 23 жовтня 2018 року по справі № 815/2946/13-а (№ К/9901/4496/18) зазначив, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, фактичного знаходження їх за місцем реєстрації та наявності чи відсутності основних фондів у останніх. Позивач не може нести відповідальність за невиконання його контрагентами своїх податкових зобов`язань, адже поняття «добросовісний платник», яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його постачальниками правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентом податкових зобов`язань.

При цьому, відповідач не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивач як платник податку, діяв без належної обачності й обережності і йому було відомо про можливі порушення, які допускав його контрагент або контрагенти контрагента, або що самостійною діловою метою здійснення господарських операцій з даними підприємством було одержання позивачем податкової вигоди.

Крім того, відповідачем не надано жодних належних доказів на підтвердження фактичної відсутності у контрагентів позивача об`єктивної неможливості здійснення господарської діяльності з надання послуг (поставки товарів), адже у комерційній діяльності виконання поставок товарів (надання послуг) не завжди вимагає наявності власних основних засобів, значної кількості персоналу, оскільки наявна можливість укладення договорів оренди, найму тощо.

В постанові від 03 листопада 2022 року по справі № 826/3868/18 Верховний Суд вказав, що для здійснення підприємницької діяльності суб`єкту господарювання не обов`язково потрібно мати у своїй власності нерухоме майно і транспортні засоби, оскільки їх можна орендувати і це не є перешкодою у веденні підприємницької діяльності.

В той же час, з акту перевірки № 22298/15-32-07-01/30748070 від 07.10.2021 року не вбачається, що під час проведення перевірки ТОВ «Белогві» контролюючим органом досліджувалось питання щодо того чи мали місце у таких правовідносинах оренда устаткування, найм працівників тощо.

Верховний Суд в постанові від 04 жовтня 2022 року по справі № 803/695/18 вказав, що непідтвердження операцій за ланцюгом постачання, податкова інформація про порушення податкової дисципліни, допущені контрагентом платника податків або третіми особами у відносинах з контрагентом, не є свідченням нереальності господарських операцій, за умови їх підтвердження належними і допустимими первинними документами, як підставами формування бухгалтерського обліку. Податковий орган наділений такою сукупністю повноважень, належна реалізація яких надає можливість виявити податкові правопорушення, допущені контрагентом при здійсненні своєї господарської діяльності, та притягнути саме його до відповідальності, що охоплюється принципом індивідуальної відповідальності платника податків.

Разом з тим, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не наведено доводів, що ґрунтуються на об`єктивній інформації та спростовують факти господарської діяльності, засвідчені документами, а також не надано доказів на підтвердження того, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні та (або) суперечливі. Також, не подано відповідачем доказів на підтвердження недобросовісності позивача як платника податку на додану вартість або можливої фіктивності його постачальника, як-от: судових рішень, вироків, не наведено доводів щодо здійснення позивачем операцій за відсутності розумних економічних причин (ділової мети) та наміру одержати економічний ефект тощо.

Доводи податкового органу про те, що підрядники фактично не могли виконати об`єми робіт для ТОВ «Белогві» не ґрунтуються на доказах, що безспірно підтверджують існування обставин, які виключають право платника, зокрема, на включення понесених витрат до складу валових витрат та формування податкового кредиту.

При цьому, з акту перевірки № 22298/15-32-07-01/30748070 від 07.10.2021 року та матеріалів справи вбачається, що контрагенти ТОВ «Белогві», а саме ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Будівельна компанія «Норма» були зареєстровані у встановленому порядку, не були виключені з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, перебували на обліку в органах державної податкової служби та були зареєстровані платниками податку на додану вартість.

Поняття "добросовісний платник", яке вживається у сфері податкових правовідносин, не передбачає виникнення у платника додаткового обов`язку з контролю за дотриманням його контрагента правил оподаткування, а сам платник не наділений повноваженнями податкового контролю для виконання функцій, покладених на податкові органи, а тому не може володіти інформацією відносно виконання контрагентами податкових зобов`язань.

Так, правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування витрат та податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певними постачальниками товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог закону щодо формування витрат та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на податковий кредит, за можливу неправомірну діяльність його контрагента за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагента та злагодженість дій між ними.

Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 03 квітня 2018 року по справі № 820/13380/13-а, від 17 квітня 2018 року по справі № 808/1543/17, від 24 квітня 2018 року по справі № 813/8500/13.

Також, суд не приймає до уваги посилання відповідача, суб`єкта владних повноважень, на інформацію щодо контрагентів позивача, яка міститься в АІС «Податковий блок» та податкову інформацію зібрану щодо контрагентів-постачальників, оскільки внесені відомості баз даних податкового органу є одним із заходів щодо збору, опрацювання та використання інформації, необхідної для виконання покладених на відповідача функцій та завдань, а висновки, викладені в податковій інформації, є відображенням дій працівників податкових органів і самі по собі не породжують правових наслідків для платника податків.

Вказана позиція викладена в постанові Верховного Суду від 21 лютого 2018 року по справі № 804/7470/16 (№К/9901/3989/17).

Верховний Суд в постанові від 27 лютого 2018 року по справі № 811/2154/13-а (№ К/9901/2923/18) зазначив, що будь - яке автоматизоване співставлення, чи дані отримані з автоматизованих систем контролюючого органу не є належними доказами в розумінні процесуального Закону, оскільки, автоматизоване співставлення, зокрема задекларованих податкових зобов`язань та податкового кредиту, не віднесено до засобів перевірки правильності та повноти визначення таких податкових зобов`язань, а тому здобуті таким чином докази не можуть визнаватись належними.

При цьому, ступінь деталізації опису господарської операції у первинному документі законодавством не встановлена. Умовою документального підтвердження операції є можливість на підставі наявних документів зробити висновок про те, що витрати фактично понесені. При цьому, виходячи зі специфіки послуги як предмета господарської операції, звіт/акт з переліком фактично наданих послуг за напрямами, вказаними в договорах, також може бути достатнім доказом, що підтверджує факт виконання такої господарської операції. Відсутність максимальної деталізації виду наданих послуг не перешкоджає прийняттю цих документів до обліку та не є свідченням відсутності виконаних господарських операцій.

Аналогічна правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року по справі № 826/13929/17 (№ К/9901/1342/20) та в постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі № 809/2161/14 (№ К/9901/28447/18).

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно ч. 5, 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права. Висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

При цьому, в акті перевірки від № 22298/15-32-07-01/30748070 від 07.10.2021 року ГУ ДПС в Одеській області зазначено, що ТОВ «Белогві» за результатами здійснення господарської діяльності з ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Будівельна компанія «Норма» складено податкові накладні, які зареєстровані в Єдиному реєстрі податкових накладних. Таким чином, відповідачем, суб`єктом владних повноважень, не спростовано виконання позивачем, ТОВ «Белогві», вимог законодавства щодо формування податкового кредиту.

Крім того, суд не приймає до уваги посилання відповідача на те, що щодо контрагентів контрагентів ТОВ «Белогві» були винесенні рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку, оскільки такі рішення не стосують безпосередньо позивача, ТОВ «Белогві», та його контрагентів ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Будівельна компанія «Норма». При цьому, прийняття вкзазаних рішень тягне відповідальність та негативні наслідки саме для тих підприємств, щодо яких вони прийняті. Зазначені обставини не є підставою для позбавлення платника податку права на відшкодування ПДВ у випадку, коли останній виконав усі передбачені законом умови стосовно отримання такого відшкодування та має необхідні документальні підтвердження розміру свого податкового кредиту.

Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.

Так, у справі "БУЛВЕС" АД проти Болгарії" (заява N 3991/03) Європейський Суд з прав людини у своєму рішення від 22.01.2009 зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати податок на додану вартість вдруге, а також сплачувати пеню. На думку Суду, такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватись між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту прав власності.

Розглядаючи справу "Інтерспав" проти України про порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, Європейський суд з прав людини висловив свою думку, яка полягає в наступному: "коли державні органи володіють будь-якою інформацією про зловживання у системі відшкодування ПДВ, що здійснюються конкретною компанією, вони можуть вжити відповідних заходів з метою запобігання або усунення таких зловживань. Суд, однак, не може прийняти зауваження Уряду щодо загальної практики з відшкодування ПДВ за відсутності будь-яких ознак, які б вказували на те, що заявник був безпосередньо залучений до таких зловживань".

Відповідно до вимог податкового законодавства України необхідною умовою для віднесення сплачених у ціні товарів (послуг) сум податку на додану вартість є факт придбання товарів та послуг із метою їх використання в господарській діяльності.

Витрати для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на прибуток, а також податковий кредит для цілей визначення об`єкта оподаткування податком на додану вартість мають бути фактично здійснені і підтверджені належним чином складеними первинними документами, що відображають реальність господарської операції, яка є підставою для формування податкового обліку платника податків.

Податковий орган, не надав жодних доказів на підтвердження того, що позивачем було порушено податкове законодавство, а також не зазначено інших обставин, які могли б свідчити про порушення позивачем законодавства України.

Також, відповідачем не надано доказів що, договори, укладені позивачем з підприємствами ТОВ «Біоетанол» та ТОВ «Будівельна компанія «Норма». у судовому порядку визнано недійсними, а тому доводи податкового органу щодо того, що відсутні правові підстави для складання (виписки) податкових накладних та первинних документів є неспроможними.

За таких підстав, суд дійшов висновку що податкові повідомлення-рішення № 00/26748/0701 від 29 жовтня 2021 року, № 00/26747/0701 від 29 жовтня 2021 року Головним управлінням ДПС в Одеській області прийнято необґрунтовано та без урахування всіх обставин, що мали значення для його прийняття, а тому підлягають скасуванню.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); добросовісно; розсудливо.

Відповідно до ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Суд розглядає адміністративні справи не інакше як за позовною заявою, поданою відповідно до цього Кодексу, в межах позовних вимог.

Згідно ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

За таких обставин, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, на підставі наданих сторонами доказів, з урахуванням встановлених у судовому засіданні фактів, суд вважає, що адміністративний позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

При цьому, відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України, з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Белогві слід стягнути судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19603,35 грн.

Крім того, представником позивача до суду надано заяву про стягнення з Головного управління ДПС в Одеській області витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн.

Представник відповідача у відзиві на позовну заяву просив суд зменшити розмір витрат на правову допомогу до одного прожиткового мінімуму.

Згідно ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; 3) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; 4) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 5) пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи.

Так, ч. 1, 3 ст. 134 КАС України встановлено, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Згідно ч. 5 ст. 134 КАС України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ч. 7, 8 ст. 137 КАС України у разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату робіт (послуг) спеціаліста, перекладача чи експерта, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат, які підлягають розподілу між сторонами.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до ч. 3 ст. 4 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат може здійснювати адвокатську діяльність індивідуально або в організаційно-правових формах адвокатського бюро чи адвокатського об`єднання (організаційні форми адвокатської діяльності).

Згідно п. 1, 2, 6 ч. 1, 2 ст. 19 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення.

Частиною 3 статті 30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Відповідно до ч. 9 ст. 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

При вирішенні питання щодо стягнення з відповідача витрат, пов`язаних з правничою допомогою суд враховує, що на підтвердження понесених витрат до суду надано копії договору про надання правової допомоги (а.с. 205-209 т. 6), рахунку-фактура (а.с. 210 т. 6), акту наданих послуг (а.с. 211 т. 6).

Згідно акту наданих послуг від 24.11.2021 року адвокатом Гранкіна А.В. надано ТОВ «Белогві» наступні послуги складання позовної заяви по справі № 420/21946/21, - 3000,00 грн., участьу судових засіданнях 2000,00 грн., фіксований гонорар 1000,00 грн.

Також, при вирішенні питання щодо розподілу витрат на професійну правничу допомогу суд враховує, що адвокат Гранкіна А.В. як представник ТОВ «Белогві» отримувала в суді копії процесуальних документів, представляла інтереси ТОВ «Белогві» в судових засіданнях та подавала від імені ТОВ «Белогві» заяви по суті справи та заяви з процесуальних питань.

Враховуючи вищевикладене, з урахуванням принципу пропорційності та співмірності, оцінюючи обґрунтованість доводів позивача щодо суми витрат, пов`язаних з розглядом даної справи, суд дійшов до висновку, що з Головного управління ДПС в Одеській області за рахунок його бюджетних асигнувань на товариства з обмеженою відповідальністю Белогві слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6 000,00 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 6, 8, 9, 12, 77, 90, 132, 139, 242-246, 250, 255 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов товариства з обмеженою відповідальністю Белогві (, адреса місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21) до Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, - задовольнити.

Визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Одеській області № 00/26748/0701 від 29 жовтня 2021 року, № 00/26747/0701 від 29 жовтня 2021 року.

Стягнути з Головного управління ДПС в Одеській області (код ЄДРПОУ ВП 44069166, адреса місцезнаходження: 65044, м. Одеса, вул. Семінарська, 5) за рахунок його бюджетних асигнувань на користь товариства з обмеженою відповідальністю Белогві (, адреса місцезнаходження: 65058, м. Одеса, вул. Романа Кармена, 21) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 19603,35 грн. (дев`ятнадцять тисяч шістсот три гривні 35 копійок) та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. (шість тисяч гривень 00 копійок).

Рішення може бути оскаржено в порядку та в строки встановлені ст. ст. 295, 297 КАС України.

Рішення набирає законної сили в порядку передбаченому статтею 255 КАС України.

Повний текст рішення складено та підписано 23 грудня 2022 року.

Суддя О.А. Левчук