Справа № 380/15503/22
Суддя: Грень Наталія Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 грудня 2022 року

м. Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Грень Н.М., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

в с т а н о в и в :

на розгляд Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Львівської митниці Державної митної служби України, з вимогами:

- визнати протиправним та скасувати Наказ Львівської митниці №1267-о від 12.10.2022 року Про звільнення ОСОБА_1 ;

- поновити ОСОБА_1 на посаді державної служби начальника відділу митного оформлення №1 митного поста Яворів Львівської митниці з 26 жовтня 2022 року.

- стягнути з Львівської митниці в користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу по день ухвалення судового рішення та судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що відповідно до контракту №615 про проходження державної служби від 01.07.2021 призначений на посаду державної служби начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці.

Наказом Львівської митниці №1267-о від 12.10.2022 припинено державну службу і звільнено з займаної посади з 25.10.2022 у зв`язку із неналежним виконанням умов контракту про проходження державної служби, а саме недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов цього контракту (відповідно до п.9 ч.1 ст.83, ст.88-1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015). Підставою видання наказу вказано: 1) Резолюція в.о. начальника Львівської митниці Шахрая О.Є. на доповідній записці за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 23.09.2022 №7.4-25/257 та доповідній записці заступника начальника митного поста - начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Яворів» Львівської митниці Петра Слободи від 10.10.2022 №7.4-28-05/26/2577; 2) Контракт про проходження державної служби від 01.07.2021 №615; 3) ст.31-1, 88-1 Закону України «Про державну службу».

Зміст наказу та документи, які зазначено у такому наказі як підстави його прийняття, не містять детальної інформації та не описують суть і обставини недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту, відсутня обґрунтована оцінка формулювань таких показників, не отримано від особи пояснень і не проаналізовано фактичний стан обставин того чи іншого показника чи умови контракту, їх вплив у період перебування на державній службі, тобто правовий підхід відповідача до вирішення питання був формальним та по суті суб`єктивний.

Зазначає, що звільненню передувало:

- видання Наказу №129-дс від 07.09.2022 року «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », відповідно до п.5 якого ОСОБА_1 відсторонено від виконання посадових обов`язків з 08.09.2022 на час здійснення дисциплінарного провадження;

- Доповідна записка від 10.10.2022 №7.4-28-05/26/2577 заступника начальника митного поста начальника ВМО №5 поста «Яворів» Львівської митниці П. Слободи, у якій вказано: «Станом на 06.10.2022 ОСОБА_1 , начальником відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці не подано звіт про виконання завдань та ключових показників, визначених Контрактом про проходження державної служби №615 від 01.07.2021 та досягнення визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання, чим порушено вимоги підпункту 3.1 пункту 3 наказу Державної митної служби України від 18.02.2022 №105 «Про проходження державної служби з укладенням контракту».

- Доповідна записка від 23.09.2022 №7.4-28-05/26/2414 начальника митного поста «Яворів» Львівської митниці Н.Ворожбита.

- Результати виконання завдань та досягнення показників результативності за 3 квартал (100%) від 10.10.2022 року.

Дисциплінарне провадження на час видання наказу Львівської митниці №1267-о від 12.10.2022 року «Про звільнення ОСОБА_1 » не було завершено, результати такого відсутні.

Постановою КМУ №494 від 17.06.2020 затверджено Порядок укладення контрактів про проходження державної служби. Завдання, передбачені у контракті, визначаються в межах повноважень, встановлених посадовою інструкцією. Завдання містять ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, які повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано діяльність особи. Ключові показники повинні вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні і мати чіткі строки виконання. В порушення порядку, відповідач передчасно дійшов висновку про наявність підстав, вказаних на час видання наказу №1267-о від 12.10.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 », оскільки на цей момент кінцевий результат ключових показників результативності, ефективності та якості їх виконання не міг бути встановлений, а строки виконання і вимір ключових показників у кількісному та якісному вираженні не оцінені як і показники відхилення, що мають передбачатись відповідно до Порядок укладення контрактів про проходження державної служби.

Позивач вважає наказ Львівської митниці №1267-о від 12.10.2022 необґрунтованим, протиправним та таким, що підлягає скасуванню, оскільки прийнятий без урахування всіх обставин, які впливають на його прийняття.

Ухвалою суду від 07.11.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою суду від 16.12.2022 року відмовлено у задоволенні клопотання відповідача про розгляд справи у порядку загального позовного провадження.

Відповідач позов не визнав, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому проти позову заперечив, просить суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. Обґрунтовуючи відзив відповідач зазначив, що ОСОБА_1 був зобов`язаний надати безпосередньому керівнику звіт про виконання завдань та ключових показників протягом трьох днів після завершення звітного періоду, а саме до 03 жовтня 2022 року. Однак, як вказано у доповідній записці заступника начальника митного поста відділу митного оформлення №5 митного поста "Яворів" ОСОБА_2 , станом на 06.10.2022 року ОСОБА_1 не подано звіт про виконання завдань та ключових показників. Крім того, зазначив, що доповідна записка начальника митного поста "Яворів" Львівської митниці Ворожбита Н.С. від 23.09.2022 року жодним чином не спростовує факт недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту, а лише відображає факт вжиття заходів із забезпечення виконання індикативних показників, що не є тотожним.

У доповідній записці заступника начальника митного поста відділу митного оформлення №5 митного поста "Яворів" ОСОБА_2 вказано, що станом на 06.10.2022 року ОСОБА_1 не подано звіт про виконання завдань та ключових показників.

У доповідній записці начальника відділу внутрішньої безпеки від 23.09.2022 року №7.4.-10/25/257 вказано, що системний характер неналежного контролю з боку ОСОБА_1 призвів до непоодиноких випадків недотримання підпорядкованими посадовими особами відділу митного оформлення №1 митного поста "Яворів" Львівської митниці вимог нормативно-правових актів, часових меж і повноти внесення інформації в АСМО "Інспектор", чим не забезпечив належне виконання умов контракту шляхом недосягнення ключових показників (завдання) завдань та невиконання додаткової умови контракту.

Також, вказав, що звільнення ОСОБА_1 відбулося відповідно до п.9 ч.1 ст. 83, статті 88-1 Закону України «Про державну службу», а саме у зв`язку із неналежним виконанням умов контракту. Відтак, наявність чи відсутність дисциплінарного проступку не є обставиною, яка стала підставою для звільнення позивача. Підстава припинення державної служби у зв`язку із вчиненням державним службовцем дисциплінарного проступку, який передбачає звільнення, що встановлена п. 4 ч.1 ст. 87 Закону України «Про державну службу» не має жодного відношення до фактичних обставин даної справи. Враховуючи наведене, відповідач просить суд відмовити в задоволенні позову.

Суд всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, об`єктивно оцінив докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті та встановив наступне.

Наказом Львівської митниці №62-о від 01.07.2021 «По особовому складу», ОСОБА_1 призначено на посаду начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці, шляхом укладання контракту про проходження державної служби, в порядку переведення з Галицької митниці Держмитслужби.

01.07.2021 між Львівською митницею, як відокремленим підрозділом Державної митної служби України та ОСОБА_1 укладено контракт про проходження державної служби №615 на посаді державної служби начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці.

Пунктами 1-3 розділу «Загальні положення» контракту передбачено, що на відносини сторін за цим контрактом поширюється дія Митного кодексу України, а в частині не врегульованій ним, Закону України «Про державну службу», інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини щодо проходження державної служби, Кодексу законів про працю України. Цей контракт є особливою формою строкового трудового договору та підставою для призначення особи на посаду державної служби.

Згідно п.5 контракту, особа відповідно до контракту зобов`язується виконати завдання та досягти визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання.

Відповідно до п. 26 контракту, строк дії контракту з 02.07.2021 року по 01.07.2024 року.

Наказом Львівської митниці №129-дс від 07.09.2022 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », порушено дисциплінарне провадження стосовно ОСОБА_1 , начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці та встановлено термін дисциплінарного провадження з 08.09.2022 по 12.10.2022. Відповідно до п.5-6 наказу, ОСОБА_1 відсторонено від виконання обов`язків з 08.09.2022 на час здійснення дисциплінарного провадження та визначено робоче місце: управління технічних засобів митного контролю Львівської митниці (м. Львів, вул. Городоцька, 369).

Суд зазначає, що Львівською митницею до матеріалів справи не долучено матеріалів дисциплінарного провадження, яке проводилось на підставі наказу №129-дс від 07.09.2022 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » та рішення прийняте за результатами дисциплінарного провадження.

Наказом Львівської митниці №1267-о від 12.10.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » припинено державну службу та звільнено 25.10.2022 ОСОБА_1 з посади начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці у зв`язку із неналежним виконанням умов контракту про проходження державної служби, відповідно до п.9 ч.1 ст.83, ст.88-1 Закону України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII, зі змінами.

Підставами для прийняття наказу 1267-о зазначено:

- резолюцію в.о. начальника Львівської митниці Шахрая О.Є. на доповідній записці за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 23.09.2022 №7.4-25/257;

- доповідну записку заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Яворів» Львівської митниці Петра Слободи від 10.10.2022 №7.4-28-05/26/2577;

- контракт про проходження державної служби від 01.07.2021 №615;

- статті 31-1, 88-1 Закону України «Про державну службу».

Суд зазначає, що наказ про звільнення №1267-о від 12.10.2022 не містить посилання на рішення прийняте за результатами дисциплінарного провадження, яким були встановлені порушення умов виконання контракту №615 від 01.07.2021 про проходження державної служби.

В доповідній записці за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 23.09.2022 №7.4-25/257, яка адресована в.о. начальнику Львівської митниці Олегу Шахраю, зазначено, що ОСОБА_1 особисто, а також підпорядкованим йому особовим складом були допущені порушення, тому комісія дійшла висновку про те, що ОСОБА_1 перебуваючи на посаді начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці, не забезпечив належне виконання умов контракту шляхом недосягнення ключових показників завдання (завдань) та невиконанням додаткової умови контракту та рекомендувала згідно п. 13.4.1 Розділу І Порядку здійснення контролю за дотриманням посадовими особами Державної митної служби України законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби, затвердженого наказом Державної митної служби України від 14.07.2021 №530, вжити управлінських заходів кадрового характеру щодо начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 .

На доповідній записці за результатами розгляду матеріалів контрольних заходів стосовно ОСОБА_1 від 23.09.2022 №7.4-25/257 наявна резолюція в.о. начальника Львівської митниці Олега Шахрая «про підготовку проекту наказу щодо звільнення».

В доповідній записці заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Яворів» Львівської митниці Петра Слободи від 10.10.2022 №7.4-28-05/26/2577, яка адресована в.о. начальнику Львівської митниці Олегу Шахраю, зазначено, що станом на 06.10.2022 ОСОБА_1 , начальником відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці, не подано звіт про виконання завдань та ключових показників, визначених Контрактом про проходження державної служби №615 від 01.07.2022 та досягнення визначених показників результативності, ефективності та якості їх виконання, чим порушено вимоги підпункту 3.1 пункту 3 наказу Державної митної служби України від 18.02.2022 №105 «Про проходження державної служби з укладенням контракту».

На доповідній записці заступника начальника митного поста начальника відділу митного оформлення №5 митного поста «Яворів» Львівської митниці Петра Слободи від 07.10.2022 №7.4-28-05/25/2557 наявна резолюція в.о. начальника Львівської митниці Олега Шахрая «для врахування при підготовці проекту наказу на звільнення».

Позивач вважаючи наказ Львівської митниці №1267-о від 12.10.2022 «Про звільнення ОСОБА_1 » протиправним та таким, що підлягає скасуванню звернувся до суду з даним позовом.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень (ч. 1 ст. 2 КАС України).

Згідно з ч. 1 ст. 5 КАС України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до адміністративного суду, якщо вважає, що рішенням, дією чи бездіяльністю суб`єкта владних повноважень порушені її права, свободи або законні інтереси, і просити про їх захист.

За правилами предметної підсудності встановленими ст. 19 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: спорах з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби (п. 2 ч. 1).

Згідно із частиною другою статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Спірні правовідносини, які склались у цій справі, врегульовано Конституцією України, Митним кодексом України, Законом України «Про державну службу», а також Кодексом законів про працю України у випадках якщо нормами Закону України «Про державну службу» не врегульовано спірні правовідносини або коли про це не йдеться у законі.

Статтею 8 Конституції України установлено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується.

Відповідно до статті 38 Конституції України громадяни користуються рівним правом доступу до державної служби, а також до служби в органах місцевого самоврядування.

Згідно з статтею 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 569 Митного кодексу України від 13.03.2012 року №4495-VI, працівники митних органів, на яких покладено виконання завдань, зазначених у статті 544 цього Кодексу, здійснення організаційного, юридичного, кадрового, фінансового, матеріально-технічного забезпечення діяльності цих органів, є посадовими особами. Посадові особи митних органів є державними службовцями. Правове становище посадових осіб митних органів визначається цим Кодексом, а в частині, не врегульованій ним, - законодавством про державну службу та іншими актами законодавства України.

Згідно ч. 5 ст. 570 Митного кодексу України з особами, які призначаються на службу до митних органів на посади державної служби, можуть укладатися контракти про проходження державної служби відповідно до законодавства про державну службу з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом.

Рішення про віднесення посади державної служби до посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту про проходження державної служби, приймається до проведення конкурсу керівником центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну митну політику, або керівником митниці у разі делегування йому відповідних повноважень.

Контракт про проходження державної служби укладається з особами у разі необхідності забезпечення організації та виконання завдань, що мають як тимчасовий, так і постійний характер.

Чисельність посад державної служби в митному органі, на які здійснюється призначення з укладанням контракту про проходження державної служби, не обмежується.

Контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.

Дія контракту про проходження державної служби за умови належного його виконання державним службовцем може бути продовжена за угодою сторін на той самий або більший строк, але не більше ніж на три роки шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.

Принципи, правові та організаційні засади забезпечення публічної, професійної, політично неупередженої, ефективної, орієнтованої на громадян державної служби, яка функціонує в інтересах держави і суспільства, а також порядок реалізації громадянами України права рівного доступу до державної служби, що базується на їхніх особистих якостях та досягненнях, визначено Законом України «Про державну службу» від 10.12.2015 №889-VIII (далі - Закон №889-VIII).

Згідно ст.1 Закону № 889 державна служба - це публічна, професійна, політично неупереджена діяльність із практичного виконання завдань і функцій держави, зокрема щодо: 1) аналізу державної політики на загальнодержавному, галузевому і регіональному рівнях та підготовки пропозицій стосовно її формування, у тому числі розроблення та проведення експертизи проектів програм, концепцій, стратегій, проектів законів та інших нормативно-правових актів, проектів міжнародних договорів;

2) забезпечення реалізації державної політики, виконання загальнодержавних, галузевих і регіональних програм, виконання законів та інших нормативно-правових актів;

3) забезпечення надання доступних і якісних адміністративних послуг;

4) здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням законодавства;

5) управління державними фінансовими ресурсами, майном та контролю за їх використанням;

6) управління персоналом державних органів;

7) реалізації інших повноважень державного органу, визначених законодавством.

Державний службовець - це громадянин України, який займає посаду державної служби в органі державної влади, іншому державному органі, його апараті (секретаріаті) (далі - державний орган), одержує заробітну плату за рахунок коштів державного бюджету та здійснює встановлені для цієї посади повноваження, безпосередньо пов`язані з виконанням завдань і функцій такого державного органу, а також дотримується принципів державної служби.

Відповідно до частини першої статті 3 Закону №889-VIII цей Закон регулює відносини, що виникають у зв`язку із вступом на державну службу, її проходженням та припиненням, визначає правовий статус державного службовця.

Згідно ст.4 Закону №889 державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів: 1) верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави;

2) законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України;

3) професіоналізму - компетентне, об`єктивне і неупереджене виконання посадових обов`язків, постійне підвищення державним службовцем рівня своєї професійної компетентності, вільне володіння державною мовою і, за потреби, регіональною мовою або мовою національних меншин, визначеною відповідно до закону;

4) патріотизму - відданість та вірне служіння Українському народові;

5) доброчесності - спрямованість дій державного службовця на захист публічних інтересів та відмова державного службовця від превалювання приватного інтересу під час здійснення наданих йому повноважень;

6) ефективності - раціональне і результативне використання ресурсів для досягнення цілей державної політики;

7) забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження;

8) політичної неупередженості - недопущення впливу політичних поглядів на дії та рішення державного службовця, а також утримання від демонстрації свого ставлення до політичних партій, демонстрації власних політичних поглядів під час виконання посадових обов`язків;

9) прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України;

10) стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

За змістом частини третьої статті 5 Закону №889-VIII дія норм законодавства про працю поширюється на державних службовців у частині відносин, не врегульованих цим Законом.

Відповідно до частин 1-3 статті 5 Закону №889-VIII, правове регулювання державної служби здійснюється Конституцією України, цим та іншими законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, постановами Верховної Ради України, указами Президента України, актами Кабінету Міністрів України та центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Отже, відносини, зокрема, щодо припинення державної служби, регулюються Законом №889-VIII. Застосування до відносин щодо припинення державної служби законодавства про працю можливе лише в частині відносин, що не врегульовані цим Законом.

Згідно ч.ч.1-3, 5, 7-13 ст. 31-1 Закону №889-VIII з особою, яка призначається на посаду державної служби, може бути укладено контракт про проходження державної служби відповідно до пункту 3 частини другої статті 34 цього Закону в порядку, що затверджується Кабінетом Міністрів України за поданням центрального органу виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері державної служби.

Порядок призначення на посади державної служби з укладанням контракту про проходження державної служби, зокрема, визначає:

1) умови, за яких призначення на посаду державної служби може здійснюватися на умовах, передбачених контрактом;

2) обчислення строку проходження державної служби за контрактом та порядок набрання контрактом чинності;

3) види і порядок узгодження додаткових умов контракту;

4) порядок укладання контрактів;

5) відповідальність сторін та порядок вирішення спорів;

6) порядок продовження строку, зміни умов, припинення дії та розірвання контракту;

7) особливості укладання окремих контрактів.

Рішення про віднесення посади державної служби до посад, призначення на які здійснюється з укладанням контракту про проходження державної служби, приймається суб`єктом призначення або керівником державної служби до проведення конкурсу.

При укладанні контракту про проходження державної служби з особою, яка призначається на посаду державної служби, державному органу заборонено змінювати істотні умови контракту, оприлюднені в оголошенні про проведення конкурсу.

До істотних умов контракту належать:

1) місце роботи і посада державної служби;

2) спеціальні вимоги до осіб, які претендують на посаду державної служби;

3) дата набрання чинності та строк дії контракту;

4) права та обов`язки сторін;

5) завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, строки їх виконання;

6) режим праці та відпочинку;

7) умови оплати праці;

8) відповідальність сторін та вирішення спорів;

9) підстави зміни умов, припинення дії та розірвання контракту.

За взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби.

При укладанні контракту про проходження державної служби не допускається звуження обсягу прав державного службовця, визначених цим Законом.

Контракт про проходження державної служби укладається на строк до трьох років.

Контракт про проходження державної служби підписується державним службовцем та суб`єктом призначення або керівником державної служби і є невід`ємною частиною акта про призначення на посаду.

Контракт про проходження державної служби набирає чинності з дати, визначеної в акті про призначення на посаду як дата початку виконання посадових обов`язків.

Контракт про проходження державної служби укладається в письмовій формі у двох примірниках, які мають однакову юридичну силу. Один примірник контракту про проходження державної служби передається державному службовцю разом із копією акта про призначення на посаду, другий зберігається в особовій справі державного службовця.

Дія контракту про проходження державної служби припиняється:

1) у разі закінчення строку, на який укладено контракт;

2) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін;

3) за ініціативою суб`єкта призначення або керівника державної служби - у разі невиконання або неналежного виконання державним службовцем умов контракту;

4) у разі припинення державної служби з підстав, визначених частиною першою статті 83 цього Закону.

Дія контракту про проходження державної служби, за умови належного його виконання державним службовцем, може бути один раз продовжена за угодою сторін на той самий строк шляхом підписання сторонами відповідних змін до контракту.

Підстави для припинення державної служби визначено приписами статті 83 Закону України № 889-VIII від 10 грудня 2015 року «Про державну службу» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), згідно з частиною першою якої державна служба припиняється:

1) у разі втрати права на державну службу або його обмеження (стаття 84 цього Закону);

2) у разі закінчення строку призначення на посаду державної служби (стаття 85 цього Закону);

3) за ініціативою державного службовця або за угодою сторін (стаття 86 цього Закону);

4) за ініціативою суб`єкта призначення (стаття 87 цього Закону);

5) у разі настання обставин, що склалися незалежно від волі сторін (стаття 88 цього Закону);

6) у разі незгоди державного службовця на проходження державної служби у зв`язку із зміною її істотних умов (стаття 43 цього Закону);

7) у разі виходу державного службовця на пенсію або досягнення ним 65-річного віку, якщо інше не передбачено законом;

8) у разі застосування заборони, передбаченої Законом України "Про очищення влади";

9) з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88'1 цього Закону).

Отже, однією з підстав припинення державної служби є підстави, передбачені контрактом про проходження державної служби (у разі укладення).

Згідно зі статтею 88-1 № 889-VIII Закону щодо припинення державної служби з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби визначено, що контрактом про проходження державної служби можуть бути встановлені додаткові, крім передбачених цим Законом, підстави припинення державної служби.

В даному випадку оскаржуваний наказ в.о. начальника Львівської митниці прийнято керуючись саме статтею 88-1 Закону України «Про державну службу», на підставі п. 21 та п.22 контракту про проходження державної служби від 01.07.2021 року №615 у зв`язку із недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту.

Разом з тим, зміст наказу та документи, які зазначено у такому наказі як підстави його прийняття, не містять детальної інформації та не описують суть і обставини недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту, відсутня обґрунтована оцінка формулювань таких показників, не отримано від особи пояснень і не проаналізовано фактичний стан обставин того чи іншого показника чи умови контракту, їх вплив у період перебування на державній службі.

Постановою Кабінету Міністрів України №494 від 17.06.2020 затверджено Порядок укладення контрактів про проходження державної служби (далі - Порядок №494).

Згідно п. 1 Порядок №494 визначає зміст, процедуру укладення, зміни та розірвання контракту про проходження державної служби (далі - Контракт) як строкового трудового договору, укладеного між державним органом та особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби категорії Б або В (далі - особа).

Відповідно до п. 4 Порядку № 494 контракт може бути укладено з особою, яка призначається (переводиться) на посаду державної служби та основні посадові обов`язки за посадою якої передбачають виконання конкретного завдання (завдань), яке є заздалегідь визначеним, досяжним, з встановленими датами початку і завершення виконання (не виконується постійно). Робота на посаді державної служби, яка передбачає укладення контракту, не може бути типовою та повторюваною.

За приписами п. 14 Порядку № 494 у контракті зазначаються предмет, істотні та додаткові умови, строк дії контракту та реквізити сторін. До контракту додається графік виконання завдань, який є його невід`ємною частиною.

Пунктом 15 Порядку № 494 передбачено, що істотними умовами контракту є: місце роботи і посада державної служби; спеціальні вимоги до осіб, які претендують на посаду державної служби, за якою укладається контракт; дата набрання чинності та строк дії контракту; права та обов`язки сторін; завдання і ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання, строки їх виконання; режим праці та відпочинку; умови оплати праці; відповідальність сторін та вирішення спорів; підстави зміни умов, припинення дії та розірвання контракту.

Відповідно до п. 20 Порядку № 494 за взаємною домовленістю сторони можуть визначити додаткові умови контракту про проходження державної служби, що не суперечать Закону України «Про державну службу» та не звужують обсяг прав особи.

Додатковими умовами контракту, зокрема, можуть бути: встановлення випробування для особи з метою визначення її відповідності займаній посаді із зазначенням його строку; направлення особи у службові відрядження; умови професійного розвитку особи; надання службового транспорту та умови його експлуатації; види розумного пристосування для особи з інвалідністю.

Згідно п. 25 Порядку №494, дія контракту припиняється з підстав, передбачених законом.

Суб`єкт призначення або керівник державної служби до прийняття наказу (розпорядження) про оголошення конкурсу на зайняття відповідної посади або до її заміщення шляхом переведення може визначити додаткові, крім встановлених законодавством, підстави розірвання контракту, а також строки та порядок повідомлення про це сторонам.

Пунктом 26 Порядку № 494 встановлено, що припинення дії або розірвання контракту передбачає припинення особою державної служби на відповідній посаді.

Додатком до Порядку № 494 затверджено форму типового контракту про проходження державної служби, а додатком типового контракту про проходження державної служби - графік виконання завдань.

Завдання, передбачені у контракті, визначаються в межах повноважень, встановлених посадовою інструкцією.

Суд зазначає, наказом Державної митної служби України від 14.07.2021 № 530 затверджено Порядок здійснення контролю за дотриманням посадовими особами Державної митної служби України законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби (надалі - Порядок № 530).

14.07.2021 в.о. голови Державної митної служби України було прийнято наказ № 530 «Про здійснення контролю за дотриманням посадовими особами Державної митної служби України законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби».

Цим наказом було утворено Комісію з контролю за дотриманням посадовими особами Державної митної служби України законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби, а також затверджено Порядок здійснення контролю за дотриманням посадовими особами Державної митної служби України законодавства у сфері державної служби та умов контрактів про проходження державної служби.

Суд зазначає, що на підставі вказаного Порядку №530 та доповідної записки відділу внутрішньої безпеки Львівської митниці від 15.09.2022 №7.4-25/231 було проведено контрольні заходи відносно ОСОБА_1 .

Порядок №530 визначає процедуру здійснення контролю за дотриманням посадовими особами апарату Держмитслужби, митних органів, Департаменту спеціалізованої підготовки та кінологічного забезпечення Держмитслужби, Спеціалізованої лабораторії з питань експертизи та досліджень Держмитслужби законодавства у сфері державної служби (у тому числі дотримання принципу доброчесності) та умов контрактів про проходження державної служби.

У свою чергу, метою здійснення такого контролю пункт 2 розділу 1 Порядку №530 визначає дотримання працівниками принципів, передбачених ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну службу», а також вимог та обмежень, встановлених Законом України «Про запобігання корупції»; запобігання порушенню посадовими особами Держмитслужби та її територіальних органів Порядку укладення контрактів про проходження державної служби, Загальних правил етичної поведінки державних службовців та посадових осіб місцевого самоврядування, затверджених наказом Національного агентства України з питань державної служби №158 від 05.08.2016, Правил етичної поведінки в Державній митній службі України, які можуть негативно вплинути на авторитет Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби) та/або репутацію посадової особи Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби).

Суд зазначає, що п. 8 Порядку №530 визначено, що контрольні заходи можуть здійснюватися у випадку:

8.1. повідомлення про можливі факти корупційних або пов`язаних з корупцією правопорушень;

8.2. самостійного виявлення посадовою особою Управління (підрозділу ВБ) фактів, що можуть свідчити про недоброчесну поведінку посадової особи Держмитслужби (територіального органу Держмитслужби);

8.3. моніторингу засобів масової інформації, сторінок у соціальній мережі Інтернет;

8.4. скарг (заяв, листів, звернень тощо) фізичних або юридичних осіб про можливі факти порушення норм Закону №1700, Закону №889, Загальних правил №158 та інших нормативно-правових актів у сфері державної служби та запобігання корупції;

8.5. невідповідності відомостей, наведених в Анкеті;

8.6. отримання письмової інформації від посадових осіб Держмитслужби та/або територіальних органів Держмитслужби;

8.7. отримання інформації від органів державної влади (у тому числі від правоохоронних органів, органів місцевого самоврядування тощо).

Судом зі змісту оскаржуваного наказу встановлено, що підставою для його прийняття, була доповідна записка від 10.10.2022 №7.4-28-05/26/2577 заступника начальника митного поста - начальника ВМО №5 поста «Яворів» Львівської митниці П.Слободи, який за змістом записки здійснив контроль виконання завдань і ключових показників, встановлених Контрактами про проходження державної служби.

Завдання містять ключові показники результативності, ефективності та якості їх виконання (далі - ключові показники), які повинні відображати кінцевий результат, на досягнення якого спрямовано діяльність особи. Ключові показники повинні вимірюватися в кількісному та/або якісному вираженні і мати чіткі строки виконання (п. 9. Порядок №494).

Разом з тим, суд зазначає, що системний аналіз вказаних норм Порядку №530, дає підстави стверджувати, що головним завданням контролю - є нагляд за дотриманням посадовими особами Держмитслужби та її територіальних органів принципів державної служби та загальних етичних правил та норм державного службовця та посадової особи територіального органу Держмитслужби. При цьому Порядком №530 чітко окреслено перелік законів та підзаконних нормативних актів дотримання посадовими особами Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби) яких є предметом контролю.

Отже, правовий механізм контрольних заходів, що передбачений Порядком №530, не може застосовуватися для контролю за дотриманням посадовими особами Держмитслужби (територіальних органів Держмитслужби) інших нормативно-правових актів.

Відповідач в порушення п.9 ч. 1 статті 83 Закону України «Про державну службу» (припинення державної служба з підстав, передбачених контрактом про проходження державної служби (у разі укладення) (стаття 88-1 цього Закону) та ст.88-1 Закону України «Про державну службу» (контрактом про проходження державної служби можуть бути встановлені додаткові підстави припинення державної служби), необгрунтовано та безпідставно при звільненні та припиненні державної служби застосував п.21 Контракту№615 про проходження державної служби від 01.07.2021 року в частині недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту, оскільки на цей момент кінцевий результат ключових показників результативності, ефективності та якості їх виконання не міг бути встановлений, а строки виконання і вимір ключових показників у кількісному та якісному вираженні не оцінені як і показники відхилення, що мають передбачатись відповідно до Порядок укладення контрактів про проходження державної служби (Постанова КМУ №494 від 17 червня 2020).

Крім того, вказуючи на недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту відповідач не зазначає доказів які це підтверджують, обставин та періоду, у якому приймались ключові показники завдань, їх оцінку і наслідки, в тому числі і в умовах воєнного стану.

Ба більше, Доповідна записка від 23.09.2022 №7.4-28-05/26/2414 начальника митного поста «Яворів» Львівської митниці Н.Ворожбита підтверджує вжиття заходів із забезпечення виконання індикативних показників.

Так, у Доповідній записці ОСОБА_3 від 23.09.2022 №7.4-28-05/26/2414 зазначено, що: «на виконання вимог доручення Львівської митниці від 22.09.2022 № 23-12/1-Д «Про вжиття заходів» мною проведено аналіз виконання посадових обов`язків, завдань, визначених Контрактом про проходження державної служби, досягнення показників результативності, ефективності та якості їх виконання начальником відділу митного оформлення № 1 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 .

За результатами проведеного аналізу повідомляю, що начальником відділу митного оформлення № 1 митного поста «Яворів» Львівської митниці Бараном О.М. вжито заходів із забезпечення виконання індикативних показників, недопущення фактів ухилення від оподаткування у повному обсязі, за рахунок контролю правильності визначення митної вартості, класифікації задекларованих товарів. Упродовж липня-вересня поточного року митним постом «Яворів» (п.п «Краківець») перераховано до Держбюджету 70,56 млн. грн. митних платежів, з них відділом митного оформлення № 1 - 21,23 млн. грн., що складає 30,1% від загальної суми митних платежів перерахованих митним постом (п.п «Краківець»).

У липні поточного року відділом митного оформлення № 1 перераховано до Держбюджету 6672,1 тис. грн. митних платежів, у серпні - 6184,96 тис. грн. - індикативні показники у сумі 6 050,475 тис. грн. відділом виконано на 102,22°/о, у вересні - 8370,212 тис. грн. - індикативні показники у сумі 7 949,725 тис .грн. відділом виконано на 105,29%.

Упродовж липня-вересня поточного року посадовими особами відділу митного оформлення № 1 складено 4 протоколи про порушення митних правил.

Упродовж звітного періоду митного оформлення № 1 митного поста «Яворів» проведені митні формальності щодо 25 742 транспортних засоби, що слідували смугою руху «зелений коридор», та 20 882 транспортних засоби, що слідували смугою руху «червоний коридор». Проведено митні формальності щодо 245 тис. тонн вантажу, фактурною вартістю 15 074 458 тис. грн.

Посадовими особами відділу забезпечено, якісне виконання визначених форм митного контролю, водночас не в повному обсязі забезпечено дотримання доручення Державної митної служби України від 31.03.2022 № 37-16/1-Д «Про організацію пропуску товарів гуманітарної допомоги», зокрема щодо обов`язкового внесення до програмного модуля «Журнал пункту пропуску» ЛСМО «Інспектор» інформації про переміщення через митний кордон України гуманітарної допомоги згідно з додатком до цього доручення, де серед іншого передбачено внесення інформації щодо відправника та отримувача гуманітарної допомоги. Проте виявлені факти не перевищують 1%> від загальної кількості оформлень.

Начальником відділу митного оформлення № 1 митного поста «Яворів» Львівської митниці ОСОБА_1 забезпечено дотримання підпорядкованим особовим складом вимог законодавства України з питань державної митної справи та антикорупційного законодавства під час виконання службових обов`язків, додержання службової та виконавської дисципліни, етики поведінки державного службовця.

Протягом звітного періоду забезпечувалась своєчасна підготовка звітів щодо результатів роботи підрозділу, інформації на запити структурних підрозділів митниці, правоохоронних органів, звернень громадян та суб`єктів ЗЕД, готувались проекти листів до державної міграційної служби, виклики громадян з метою встановлення ознак порушення митних правил та складення протоколу про ПМП.»

Проте, суд зазначає, що зі змісту Доповідної записки від 10.10.2022 №7.4-28-05/26/2577 заступника начальника митного поста - начальника ВМО №5 поста «Яворів» Львівської митниці П.Слободи слідує, що станом на 06.10.2022 ОСОБА_1 начальником відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці не подано звіт про виконання завдань та ключових показників.

Вказані твердження суд вважає безпідставними оскільки, подання/неподання звіту про виконання завдань та ключових показників станом на 06.10.2022 неможливе з огляду на п.5 Наказу №129-дс від 07.09.2022 року «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 », відповідно до якого ОСОБА_1 відсторонено від виконання посадових обов`язків з 08.09.2022 на час здійснення дисциплінарного провадження, яке продовжувалось і тривало ще після звільнення без встановлення результатів.

Щодо досягнення ключових показників, завдань та виконання додаткових умов контракту, суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року за № 133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року № 259/2022 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (тобто до 25 травня).

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 17 травня 2022 року № 341/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 року № 573/2022 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год 23.08.2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 07 листопада 2022 року № 757/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год 21.11.2022 року строком на 90 діб.

Зазначені Укази Президента України затверджені Законами України від 24.02.2022 року №2102-IX, від 15.03.2022 року №2119-IX, від 21.04.2022 року №2212-IX, від 22.05.2022 року №2263-IX, від 15.08.2022 року №2500-IX, від 16.11.2022 №2738-IX.

Отже, Львівська митниця, зокрема і відділ митного оформлення №1 митного поста «Яворів» здійснюють свою роботу в умовах, коли в Україні введено воєнний стан та триває війна, що є загальновідомою обставиною та свідчить про великі втрати митних надходжень через економічну непривабливість держави під час війни.

Введений в Україні воєнний стан та війна є загальновідомою обставиною, яка не потребує доказуванню.

Відповідно до ч.3 ст. 78 КАС України, обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування.

Крім того, відповідно до листа №2024/02.0-7.1 від 28.02.2022 Торгово-промислова палата України засвідчила форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили) військову агресію російської федерації проти України та підтвердила, що зазначені обставини з 24.02.2022 до їх офіційного закінчення, є надзвичайними, невідворотними та об`єктивними обставинами для суб`єктів господарської діяльності та/або фізичних осіб по договору, окремим податковим та/чи іншим зобов`язанням/обов`язком, виконання яких/-го настало згідно з умовами договору, контракту, угоди, законодавчих чи інших нормативних актів і виконання відповідно яких/-го стало неможливим у встановлений термін внаслідок настання таких форс-мажорних обставин (обставин непереборної сили).

Таким чином, оцінка досягнення/недосягнення ключових показників завдань та виконання/невиконання додаткових умов контракту мала місце на час надзвичайних і невідворотних обставин через військову агресію російської федерації і введення воєнного стану в Україні, що суд вважає об`єктивними обставинами, які унеможливлюють для суб`єктів господарської діяльності, які формують ключові показники надходження до бюджету митних платежів, а не від дій посадових осіб митниці.

Крім того, суд зазначає, що за умовами контракту розірвання контракту за ініціативою державного органу можливе у разі невиконання або неналежного виконання умов цього контракту. При цьому, за змістом п. 22 під неналежним виконанням або невиконанням особою цього контракту вважається:

невиконання посадовою особою завдання (завдань) у строки, визначені графіком виконання завдань;

недосягнення особою ключових показників завдання (завдань);

невиконання додаткових умов цього контракту.

Пунктом 5, 10 Контракту визначено обов`язки особи, яка призначається на посаду державної служби.

У доповідній записці від 10.10.2022 №7.4-28-05/26/2577 заступника начальника митного поста - начальника ВМО №5 поста «Яворів» Львівської митниці П.Слободи не міститься відомостей про недотримання позивачем умов п.5, п.10 Контракту, проте порушення такого безпідставно зазначено у спірному наказі про звільнення.

Разом з тим, суд зазначає, що ч. 1 ст. 65 Закону України «Про державну службу» визначено, що підставою для притягнення державного службовця до дисциплінарної відповідальності є вчинення ним дисциплінарного проступку, тобто протиправної винної дії або бездіяльності чи прийняття рішення, що полягає у невиконанні або неналежному виконанні державним службовцем своїх посадових обов`язків та інших вимог, встановлених цим Законом та іншими нормативно-правовими актами, за яке до нього може бути застосоване дисциплінарне стягнення, однак, наказ про звільнення №1267-о від 12.10.2022 не містить посилання на дисциплінарне провадження, яке проводилось на підставі наказу №129-дс від 07.09.2022 «Про порушення дисциплінарного провадження стосовно ОСОБА_1 » та рішення прийняте за результатами дисциплінарного провадження, яким, були б встановлені порушення умов виконання контракту №615 від 01.07.2021 про проходження державної служби.

Надаючи оцінку спірному наказу Львівської митниці від 12.10.2022 №1267-о «Про звільнення ОСОБА_1 », суд також враховує наступне.

Відповідно до ст. 8 Конституції України, ст. 6 КАС України та ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого зокрема людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та застосовує цей принцип з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Принцип обґрунтованості рішення суб`єкта владних повноважень має на увазі, що рішення повинне бути прийнято з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії), на оцінці усіх фактів та обставин, що мають значення. Європейський Суд з прав людини у рішенні по справі «Суомінен проти Фінляндії» (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 01.07.2003, вказує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

При цьому, судом має враховуватися принцип співмірності наслідків заходу тим порушенням, які виявлені та ризиків, які вони утворюють, а також дотримання справедливого балансу між інтересами працівника/роботодавця і публічними інтересами.

Конституційний Суд України у Рішенні від 25 січня 2012 року №3-рп/2012 (справа №1-11/2012) зазначив, що одним із елементів верховенства права є принцип пропорційності, який серед іншого означає, що заходи, передбачені в нормативно-правових актах, повинні спрямовуватися на досягнення легітимної мети та мають бути співмірними з нею. Додержання принципу пропорційності означає необхідність дотримання балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване відповідне рішення (ст. 2 КАС України).

В адміністративному судочинстві принцип верховенства права зобов`язує суд надавати законам та іншим нормативно-правовим актам тлумачення у спосіб, який забезпечує пріоритет прав людини при вирішенні справи. Тлумачення законів та нормативно-правових актів не може спричиняти несправедливих обмежень прав людини.

Предметом регулювання ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є втручання держави у право на мирне володіння майном. У практиці ЄСПЛ (серед багатьох інших, наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23.09.1982, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від 21.02.1986, «Щокін проти України» від 14.10.2010, «Сєрков проти України» від 07.07.2011, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від 23.11.2000, напрацьовано три критерії, які слід оцінювати на предмет сумісності заходу втручання у право особи на мирне володіння майном із гарантіями ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, а саме: чи є втручання законним; чи має воно на меті «суспільний», «публічний» інтерес; чи є такий захід (втручання у право на мирне володіння майном) пропорційним визначеним цілям.

Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення «суспільного», «публічного» інтересу втручання держави у право на мирне володіння майном може бути виправдано за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку наявності проблеми, що становить суспільний інтерес, вирішення якої б вимагало таких заходів. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23.11.2000 в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Крім того, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства, безперечно, становить «суспільний інтерес» (рішення ЄСПЛ від 02.11.2004 у справі «Трегубенко проти України»).

Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання у право власності розглядатиметься як порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, визначеною для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідного балансу не буде дотримано, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому з питань оцінки «пропорційності» ЄСПЛ, як і з питань наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою досить широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах.

Отже, з огляду на практику ЄСПЛ оскаржуваний наказ Львівської митниці не відповідає критерію «пропорційності» та «співмірності».

Таким чином, судом встановлено, що вказані доповідні записки та оскаржуваний наказ не містять відомостей з приводу того, який із пунктів контракту є невиконаний та/або порушений позивачем, що стало підставою для розірвання умов контракту №615 від 01.07.2021.

Отож, формальне зазначення про неналежне виконання умов контракту про проходження державної служби, а саме недосягнення ключових показників завдань та невиконання додаткових умов контракту не сприяє чіткому правовому визначенню та диференціації, оскільки відсутність чіткої та однозначної причини звільнення позивача призводить до порушення принципу «правової визначеності», а загальні формулювання унеможливлюють чітке розуміння підстав звільнення.

Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну службу» державна служба здійснюється з дотриманням таких принципів, зокрема, верховенства права - забезпечення пріоритету прав і свобод людини і громадянина відповідно до Конституції України, що визначають зміст та спрямованість діяльності державного службовця під час виконання завдань і функцій держави; законності - обов`язок державного службовця діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; забезпечення рівного доступу до державної служби - заборона всіх форм та проявів дискримінації, відсутність необґрунтованих обмежень або надання необґрунтованих переваг певним категоріям громадян під час вступу на державну службу та її проходження; прозорості - відкритість інформації про діяльність державного службовця, крім випадків, визначених Конституцією та законами України; стабільності - призначення державних службовців безстроково, крім випадків, визначених законом, незалежність персонального складу державної служби від змін політичного керівництва держави та державних органів.

Згідно п. «а» ч.2 ст.9 Міжнародної організації праці №158 Про припинення трудових відносин з ініціативи роботодавця 1982 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України №3933-ХІІ від 04.02.1994, тягар доведення наявності законної підстави для звільнення, як це визначено в статті 4 цієї Конвенції, лежить роботодавці.

Законом України «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 до Конвенції» від 17.07.1997 №475/97-ВР, який набрав чинності з 11.09.1997, Україна як член Ради Європи ратифікувала Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), взявши на себе зобов`язання поважати права людини. Цим законом Україна повністю визнала на своїй території дію статті 46 Конвенції щодо визнання обов`язковою і без укладення спеціальної угоди юрисдикцію Європейського суду з прав людини в усіх питаннях, що стосуються тлумачення і застосування Конвенції.

Таким чином, прийнятий Львівською митницею наказ №1267-о від 12.10.2022 про припинення державної служби та звільнення ОСОБА_1 з посади начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» є протиправним, не ґрунтується на вимогах законодавства, прийнятий без урахування усіх обставин, що мали значення для його прийняття, тому підлягає скасуванню, а ОСОБА_1 поновленню на посаді.

Частиною першою статті 235 КЗпП України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України «Про запобігання корупції» іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При цьому закон не наділяє орган, який розглядає трудовий спір, повноваженнями на обрання іншого способу захисту трудових прав, ніж зазначені в частині першій статті 235 КЗпП України, а тому встановивши, що звільнення відбулось із порушенням установленого законом порядку, суд зобов`язаний поновити працівника на попередній роботі.

Вказане узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 22 травня 2018 року у справі №П/9901/101/18, та у постановах Верховного Суду від 22 жовтня 2019 року у справі №816/584/17, від 15 квітня 2020 року у справі №826/5596/17, від 19 травня 2020 року у справі №9901/226/19.

Таким чином, ОСОБА_1 має бути поновлений на посаді начальника відділу митного оформлення №1 митного поста «Яворів» Львівської митниці.

Вирішуючи питання щодо визначення дати, з якої позивача має бути поновлено на посаді, суд виходить з такого.

Згідно з частинами першою та п`ятою статті 241-1 КЗпП України строки виникнення і припинення трудових прав та обов`язків обчислюються роками, місяцями, тижнями і днями. Коли строки визначаються днями, то їх обчислюють з дня, наступного після того дня, з якого починається строк.

Відповідно до пункту 2.27 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України від 29.07.1993 №58 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 17.08.1993 за №110), днем звільнення вважається останній день роботи.

Отже, оскільки наказом Львівської митниці від 12.10.2022 №1267-о позивача звільнено з посади 25.10.2022, то цей день є останнім робочим днем, тому поновлювати позивача на посаді слід з наступного дня після звільнення - з 26.10.2022 року.

Частиною третьою статті 235 КЗпП України визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Середній заробіток працівника відповідно до статті 27 Закону України «Про оплату праці» від 24 березня 1995 року №108/95-ВР визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі - Порядок №100).

Згідно з підпунктом «з» пункту 1 розділу І Порядку №100 він підлягає застосуванню для розрахунку середньої заробітної плати і у випадку вимушеного прогулу.

Відповідно до абзаців першого, третього, четвертого пункту 2 розділу ІІ Порядку №100 обчислення середньої заробітної плати для оплати часу відпусток або для виплати компенсації за невикористані відпустки проводиться виходячи з виплат за останні 12 календарних місяців роботи, що передують місяцю надання відпустки або виплати компенсації за невикористані відпустки. У всіх інших випадках середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Якщо протягом останніх двох календарних місяців, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата, працівник не працював, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за попередні два місяці роботи.

За правилами пункту 5 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

Відповідно до пункту 8 розділу IV Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні 2 календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, установленим із дотриманням вимог законодавства.

Пунктом 3 розділу ІІІ Порядку №100 визначено, що при обчисленні середньої заробітної плати враховуються всі суми нарахованої заробітної плати згідно із законодавством та умовами трудового договору, крім визначених у пункті 4 цього Порядку.

За правилами підпункту «б» абзацу першого пункту 4 розділу ІІІ Порядку №100 при обчисленні середньої заробітної плати у всіх випадках її збереження згідно з чинним законодавством не враховуються: одноразові виплати (компенсація за невикористану відпустку, матеріальна допомога, допомога працівникам, які виходять на пенсію, вихідна допомога тощо).

Згідно довідки Львівської митниці №287/7.4-22/37 від 15.11.2022, середньоденна заробітна плата ОСОБА_1 станом на день звільнення становить 1207,25 гривень.

Час вимушеного прогулу за період з 26.10.2022 (наступний день після звільнення) по 19.12.2022 (день ухвалення рішення у справі) становить 39 робочих днів.

Отже, середній заробіток за час вимушеного прогулу становить 47082,75 гривень (1207,25 грн. х 39 днів).

Суд також звертає увагу, що виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Законом не передбачено будь-яких підстав для зменшення його розміру за певних обставин.

Такий правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 25.05.2016 у справі №6-511цс16 та Велика Палата Верховного Суду у постанові від 20.06.2018 у справі №826/808/16 не знайшла підстав для відступлення від цього правового висновку. У постанові Верховного Суду 18.03.2021 у справі №825/3399/14 також підтримано цей висновок.

Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 15 лютого 2019 року у справі №826/6583/14, суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток за час вимушеного прогулу, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів.

Отже, на користь позивача належить стягнути 47082,75 гривень, з яких відповідач відрахує загальнообов`язкові податки та збори.

Відповідно до пунктів 2, 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про присудження виплати заробітної плати, іншого грошового утримання у відносинах публічної служби - у межах суми стягнення за один місяць; поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

З урахуванням цих положень рішення підлягає негайному виконанню в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді та стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць, що становить 27766,75 гривень.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України та ч. 3 ст. 2 КАС України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами ст. 78 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, на підставі ст. 8 КАС України, згідно якої, усі учасники адміністративного процесу є рівними та ст. 9 КАС України, згідно якої розгляд і вирішення справ у адміністративних судах здійснюється на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, з`ясувавши обставини у справі, перевіривши всі доводи та надавши правову оцінку наданим доказам, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання протиправним та скасування наказу Львівської митниці Державної митної служби України, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку підлягають задоволенню.

Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Оскільки позивач згідно з ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, враховуючи приписи ст. 139 КАС України, судові витрати у вигляді сплати судового збору розподілу не підлягають.

Керуючись ст.ст. 72, 73, 242-246, 250, 257-262 КАС України, суд, -

вирішив:

позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, 1, ) про визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати Наказ Львівської митниці №1267-о від 12.10.2022 року Про звільнення ОСОБА_1 ;

Поновити ОСОБА_1 на посаді начальника відділу митного оформлення №1 митного поста Яворів Львівської митниці з 26 жовтня 2022 року.

Стягнути з Львівської митниці (79000, м. Львів, вул. Костюшка, буд. 1, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 26.10.2022 року по 19.12.2022 року в сумі 47082,75 гривень (сорок сім тисяч вісімдесят дві гривні сімдесят п`ять копійок) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства.

Рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 та стягнення середнього заробітку за один місяць в сумі 27766,75 гривень (двадцять сім тисяч сімсот шістдесят шість гривень сімдесят п`ять копійок) з проведенням необхідних відрахувань відповідно до чинного законодавства допустити до негайного виконання.

Судові витрати у вигляді судового збору розподілу не підлягають.

Рішення може бути оскаржене, згідно зі ст. 295 КАС України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили, згідно зі ст. 255 КАС України, після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21.12.2022.

Суддя Грень Н.М.