Справа № 520/8010/22
Суддя: Шевченко О.В.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 р. Справа № 520/8010/22

Суддя Харківського окружного адміністративного суду Шевченко О.В., розглянувши в письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Харківського окружного адміністративного суду звернувся позивач, ОСОБА_1 , з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області, в якому просить суд:

- визнати протиправним та скасувати рішення від 30.03.2022 №73, яким відмовлено в призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити та виплачувати з 16.02.2022 ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області при призначенні пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV ОСОБА_1 зарахувати до страхового стажу періоди її роботи з 22.06.1987 по 27.06.1988 та з 15.12.1997 по 12.05.1998 роки;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області виплатити ОСОБА_1 заборгованість з виплати пенсії з 16.02.2022.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що оскаржуване рішення від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» є безпідставним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню в судовому порядку. Вказане слугувало підставою для звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду відкрито спрощене провадження в адміністративній справі відповідно до статті 263 КАС України.

Ухвалою суду зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області: зазначити, яким саме пенсійним органом приймалося оскаржуване рішення від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування»; надати до суду засвідчені належним чином копії документів, поданих ОСОБА_1 до пенсійного органу разом із заявами про призначення пенсії за віком від 16.02.2022 року та від 06.09.2022 року; зазначити, які саме періоди роботи включені пенсійним органом до страхового стажу ОСОБА_1 (26 років 20 днів), визначеного в оскаржуваному рішенні від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні позивачу пенсії за віком; - зазначити кількість страхового стажу ОСОБА_1 та періодів роботи, включених ПФУ до такого стажу, визначеного при призначенні з 06.09.2022 року ОСОБА_1 пенсії за віком.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надано до суду відзив на позов (а.с. 50 - 51), в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", на призначення пенсії за віком з 01.01.2021 мають право особи після досягнення 60 років та за наявності страхового стажу не менше 28 років. 16.02.2022 позивач звернувся до пенсійного органу із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Проте, страховий стаж ОСОБА_1 становить 26 років 20 днів. Не зараховано період роботи з 22.06.1987 по 27.06.1988 - звільнення з роботи не завірено керівником, - з 31.01.1995 по 29.08.1997 - відсутня печатка на звільненні з роботи, з 15.12.1997 по 12.05.1998 роки - відсутній код на печатці, у зв`язку з чим рішенням від 30.03.2022 року №73 відмовлено у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». 06.09.2022 позивач повторно звернувся до ГУПФУ в Харківській області із заявою надавши уточнюючу довідку по спірному періоду (з 31.01.1995 по 29.08.1997). З урахуванням наданих документів позивачу призначено пенсію за віком з 06.09.2022. Отже, відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Також, представником Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області надано до суду витребувані ухвалою документи (а.с. 52 - 93), з яких встановлено, що оскаржуване рішення від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області.

Також, ухвалою суду залучено в якості другого відповідача - Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, адреса: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа, будинок 4) по даній справі. Запропоновано другому відповідачу у разі невизнання адміністративного позову подати до суду відзив на позов.

Представником Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області також надіслано до суду відзив на позов, в якому він заперечував проти задоволення позовних вимог зазначивши, що 16 лютого 2022 ОСОБА_1 звернулася до територіального органу ПФУ із заявою про призначення пенсії по віку відповідно до п.1-3 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до постанови правління ПФУ від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», з 01.04.2021 органами Пенсійного фонду застосовується принцип екстериторіальності при опрацюванні заяв про призначення (перерахунки) пенсій. Нова технологія передбачає опрацювання заяв про призначення (перерахунки) пенсій бек-офісами територіальних органів Пенсійного фонду України в порядку черговості надходження таких заяв незалежно від того, де було прийнято заяву та де проживає пенсіонер. Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області (структурний підрозділ, що розглядав вказану заяву за, принципом екстериторіальності) відмовлено у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, про що винесено рішення №73 від 30.03.2022 року .

У відзиві також зазначено, що страховий стаж роботи ОСОБА_1 складає 26 років 20 днів, що є недостатнім для призначення пенсії відповідно до частинні ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Головним управлінням за доданими документами до страхового стажу не зараховано наступні періоди трудової діяльності: з 22.06.1987 по 27.06.1988, оскільки звільнення з роботи не завірено керівником; з 31.01.1995 по 29.08.1997, оскільки відсутня печатка на звільненні з роботи; з 15.12.1997 по 12.05.1998, оскільки відсутній код на печатці, що є порушенням вимог Інструкції про порядок ведення трудових книжок.

Крім того, повторно із заявою про призначення пенсії, додавши уточнюючу довідку від 12.07.2022 №16-1/23/803 по одному зі спірних періодів (31.01.1995 по 29.08.1997), позивач звернувся 04.10.2022, тобто після спливу трьохмісячного строку після відмови у призначенні пенсії за первісною заявою від 16.02.2022. Оскільки позивачу призначено пенсію днем повторного звернення із заявою про призначення такої пенсії, у ГУПФУ відсутні підстави для нарахування та виплати пенсії за віком за минулий період, а саме з 16 лютого 2022 року. У зв`язку з чим просив суд відмовити в задоволенні позовних вимог.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 КАС України, суд розглядає за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) справи щодо оскарження фізичними особами рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо обчислення, призначення, перерахунку, здійснення, надання, одержання пенсійних виплат, соціальних виплат непрацездатним громадянам, виплат за загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням, виплат та пільг дітям війни, інших соціальних виплат, доплат, соціальних послуг, допомоги, захисту, пільг.

Указом Президента України від 24.02.2022 №64/2022, затвердженого Законом України №2102-IX, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України Про правовий режим воєнного стану, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Оскільки на території м. Харкова з 24.02.2022 ведуться активні бойові дії, суд ухвалює рішення по справі за наявності безпечних умов для життя та здоров`я учасників процесу, суддів та працівників суду.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази, судом встановлено наступне.

Як свідчать матеріали справи, 16 лютого 2022 року ОСОБА_1 вперше звернулася до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (Слобожанське ПФУ) із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 53).

Відповідно до пункт 4.2 постанови правління ПФУ від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», при прийманні документів працівник сервісного центру реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Так, заяву від 16 лютого 2022 року про призначення пенсії передано на розгляд до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області, за результатами розгляду якої рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (а.с. 75).

В обґрунтування відмови зазначено, що вік заявника 60 років, страховий стаж - 26 років 20 днів. Необхідний страховий стаж становить 28 років. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано наступні періоди трудової діяльності:

- з 22.06.1987 по 27.06.1988 - звільнення з роботи не завірено керівником;

- з 31.01.1995 по 29.08.1997 - відсутня печатка на звільненні з роботи;

- з 15.12.1997 по 12.05.1998 - відсутній код на печатці.

Аналогічні підстави для незарахування до страхового стажу позивача вказаних періодів викладено відповідачами у відзивах на позов.

Як свідчать матеріали справи та зазначено представниками відповідачів у відзивах на позов, 06.09.2022 позивач повторно звернувся до ГУПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» надавши уточнюючу довідку від 12.07.2022 №16-1/23/803 по одному з періодів (31.01.1995 по 29.08.1997).

Зі скан - копії з веб-порталу пенсійного органу (а.с. 88 - 93) вбачається, що рішенням ПФУ №73 від 07.10.2022 року призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 06.09.2022 року визначивши страховий стаж 29 років 10 місяців 5 днів, до якого зараховано період з 31.01.1995 по 29.08.1997 (а.с. 92).

Також, вбачається, що 04.10.2022 року позивач звертався до територіального органу ПФУ із заявою про перерахунок пенсії надавши також довідку ВСП "Харківський фаховий коледж інформаційних технологій державного університету комунікацій" від 12.09.2022 року №159 (а.с. 84 - 85).

Не погоджуючись з рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні ОСОБА_1 пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з відмовою у призначенні такої пенсії з 16.02.2022 року, а також відмовою у зарахуванні до страхового стажу періодів роботи з 22.06.1987 по 27.06.1988 та з 15.12.1997 по 12.05.1998 роки, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Суд звертає увагу, що зважаючи на характер спірних правовідносин в даному випадку необхідно встановити наявність підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірних періодів роботи з 22.06.1987 по 27.06.1988 та з 15.12.1997 по 12.05.1998 роки та чи наявні підстави для призначення йому пенсії за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Згідно п.1 та 2 ст. 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

До страхового стажу для обчислення розміру пенсії за віком, з якого обчислюється розмір пенсії по інвалідності або у зв`язку з втратою годувальника, крім наявного страхового стажу, зараховується також на загальних підставах відповідно період з дня встановлення інвалідності до досягнення застрахованою особою віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, та період з дня смерті годувальника до дати, коли годувальник досяг би віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону.

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Відповідно до статті 48 Кодексу законів про працю України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.

Статтею 62 Закону № Закону України Про пенсійне забезпечення № 1788-ХІІ передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пунктів 3 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637), за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Згідно пункту 20 Порядку № 637, у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників. У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.

Суд звертає увагу, що за даними скан - копії з веб-порталу пенсійного органу (а.с. 88 - 93) рішенням ПФУ №73 від 07.10.2022 року призначено ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», з 06.09.2022 року визначивши страховий стаж 29 років 10 місяців 5 днів, до якого зараховано період з 31.01.1995 по 29.08.1997 (а.с. 92).

В даному випадку, спірними періодами роботи позивача є: з 22.06.1987 по 27.06.1988 та з 15.12.1997 по 12.05.1998.

Згідно копії трудової книжки серії НОМЕР_1 від 05.07.1979 року, ОСОБА_1 з 22.06.1987 по 27.06.1988 працювала на посаді касира магазину №34, з 15.12.1997 по 12.05.1998 працювала на посаді касира обмінного пункту АКБ "Европейський" (а.с. 18 - 26).

В спірному рішенні Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» зазначено, що вік заявника 60 років, страховий стаж - 26 років 20 днів. Необхідний страховий стаж становить 28 років. До страхового стажу ОСОБА_1 не зараховано наступні періоди трудової діяльності, зокрема:

- з 22.06.1987 по 27.06.1988 - звільнення з роботи не завірено керівником;

- з 15.12.1997 по 12.05.1998 - відсутній код на печатці (а.с. 75).

Аналогічні підстави для незарахування до страхового стажу позивача вказаних періодів викладено відповідачами у відзивах на позов.

Суд не погоджується з такими твердженнями представників відповідачів, виходячи з наступного.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі Порядок).

Відповідно до п. 1 Порядку основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Пунктом 3 Порядку передбачено, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

Наказом Міністерства праці України за №58 від 29.07.1993затверджено Інструкцію про порядок ведення трудових книжок працівників (далі Інструкція).

Відповідно до пункту 1.1 Інструкції трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Пунктом 2.11 Інструкції передбачено, що відомості про працівника записуються на першій сторінці (титульному аркуші) трудової книжки. Прізвище, ім`я та по батькові (повністю, без скорочення або заміни імені та по батькові ініціалами) і дата народження вказуються на підставі паспорту або свідоцтва про народження.

Відповідно до п. 2.12 Інструкції після зазначення дати заповнення трудової книжки працівник своїм підписом завіряє правильність внесених відомостей. Першу сторінку (титульний аркуш) трудової книжки підписує особа, відповідальна за видачу трудових книжок, і після цього ставиться печатка підприємства (або печатка відділу кадрів), на якому вперше заповнювалася трудова книжка.

Так, в спірному рішенні зазначено, що в трудовій книжці позивача серії НОМЕР_2 , звільнення позивача з роботи 27.06.1988 не завірено керівником, у зв`язку з чим не зараховано до страхового стажу періоду роботи з 22.06.1987 по 27.06.1988, а також відсутній код на печатці, що також стало підставою для незарахування до страхового стажу періоду роботи з 15.12.1997 по 12.05.1998.

Суд звертає увагу, що такі недоліки не можуть бути належною підставою для неврахування періодів роботи позивача до страхового стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність записів у трудовій книжці. Крім того, такі дані є формальністю та не впливають на зміст самих записів.

Крім того, на особу не може покладатися тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені в його трудовій книжці. Відсутність посилання чи неточних записів у первинних документах по обліку трудового стажу та нарахуванню заробітної плати на конкретну посаду, яку займав позивач у той чи інший період його роботи на підприємстві за наявності належним чином оформленої трудової книжки, не може бути підставою для невиключення вказаних періодів роботи до страхового стажу, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення бухгалтерських документів на підприємстві, та у свою чергу неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань та виключення відповідного періоду зі страхового стажу.

Таким чином, формальні неточності у документах не можуть бути підставою для органів пенсійного органу для обмеження особи в реалізації конституційного права на соціальний захист.

Відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постановах від 21.02.2018 року по справі № 687/975/17, від 25.04.2019 року по справі № 593/283/17, від 30.09.2019 року по справі № 638/18467/15-а, яка враховується судом при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

При цьому, слід зазначити, що відповідальність за оформлення та ведення трудової книжки покладено на роботодавця. Трудова книжка оформлюється при першому прийнятті особи на роботу та при подальшому працевлаштуванні на інше місце роботи обміну не підлягає.

Такий висновок суду узгоджується з позицією Верховного Суду, наведеною у постановах від 06.02.2018 року у справі № 677/277/17, №687/975/17 від 21.02.2018, від 06 березня 2018 року у справі №754/14898/15-а, яка також враховується при вирішенні даної справи відповідно до ч.5 ст. 242 КАС України.

Так, відповідно до ч.3 ст. 44 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

Наявність сумнівів щодо запису в трудовій книжці може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до страхового стажу.

Проте, всупереч зазначеному, відповідач не звертався до відповідних підприємств, на яких у спірні періоди працював позивач, для отримання інформації щодо заповнення трудової книжки позивача.

Таким чином, відомості у трудовій книжці позивача є повними, містять в собі вичерпну інформацію, зокрема, про трудову діяльність позивача у спірні періоди.

Жодних інших підстав для відмови в зарахуванні до страхового стажу позивача вказаних періодів роботи пенсійним органом в оскаржуваному рішенні не зазначено, як і не зазначено такого представниками відповідачів у відзивах на позов.

Отже, оскаржуваним рішенням протиправно не враховано до страхового стажу позивача періоди його роботи з 22.06.1987 по 27.06.1988 та з 15.12.1997 по 12.05.1998 на посаді касира.

За таких підстав, суд дійшов висновку про задоволенні позовних вимог в частині визнання протиправним та скасування рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи касиром з 22.06.1987 року по 27.06.1988 року та з 15.12.1997 року по 12.05.1998 року.

Так, відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин), починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1 (у редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 № 13-1) затверджено Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (далі - Порядок № 22-1).

Відповідно до п. 1.6, 1.7 Порядку № 22-1, звернення за призначенням пенсії може здійснюватися в будь-який час після виникнення права на пенсію або не раніше ніж за місяць до досягнення пенсійного віку.

Суд звертає увагу, що ОСОБА_1 вперше звернулася до ГУПФУ в Харківській області із заявою про призначення пенсії за віком 16.02.2022 року, за результатами розгляду якої пенсійним органом прийнято спірне рішення, скасоване судом в межах розгляду даної справи. Натомість, пенсію позивачу призначено з 06.09.2022 року.

Зважаючи, що на момент звернення 16.02.2022 року ОСОБА_1 виповнилося 60 років ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), рішенням №73 від 07.10.2022 року про призначення пенсії за віком з 06.09.2022 року визначивши страховий стаж 29 років 10 місяців 5 днів, в судовому порядку зараховано до страхового стажу періоді роботи позивача касиром з 22.06.1987 року по 27.06.1988 року та з 15.12.1997 року по 12.05.1998 року, що в сукупності складає більше 30 років та дає право на призначення позивачу пенсії за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 16.02.2022 року.

Зважаючи на що, суд вважає за необхідне також задовольнити позовні вимоги позивача в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Частиною 2 статті 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Щодо доводів представника відповідача про порушення строку звернення до суду, а саме те, що позовні вимоги знаходяться за межами, передбаченого ч. 2 ст.122 КАС України шестимісячного строку звернення до суду, суд зазначає наступне.

Так, приписами ч.ч. 1, 2 ст.122 КАС України передбачено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами. Для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Загальні правила, закріплені у нормах адміністративного процесуального законодавства, передбачають обчислення строку звернення до суду за захистом прав, свобод чи інтересів з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення цих прав, свобод, інтересів.

Поняття повинна була дізнатись, використане у ст.122 КАС України, слід тлумачити як неможливість незнання, припущення про високу вірогідність дізнатися, а не обов`язок особи дізнатися про порушення своїх прав. Зокрема, особа повинна була дізнатися про порушення своїх прав, якщо: особа знала про прийняття оскаржуваного рішення та знала про обставини його прийняття. Незнання про порушення через байдужість до своїх прав або небажання дізнатися не є поважною причиною пропуску строку звернення до суду.

Оскаржуване в цій справі рішення №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» прийнято Головним управлінням Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.03.2022 року, тоді як до суду з даним позовом позивач звернувся 29.09.2022 року, тобто в межах шестимісячного строку звернення до суду.

Таким чином, клопотання представника Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області необгрунтоване.

Отже, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 .

Розподіл судових витрат відповідно до положень статті 139 КАС України не здійснюється, оскільки позивач звільнений від сплати судового збору ухвалою суду.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-263, 293, 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_3 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Харківській області (пл. Свободи, буд.5, Держпром, 3 під`їзд, 2 поверх, м. Харків, 61022, ), Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (, адреса: 88000, Закарпатська область, місто Ужгород, площа, будинок 4) про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити певні дії - задовольнити.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 30.03.2022 року №73 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 відповідно до статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи касиром з 22.06.1987 року по 27.06.1988 року та з 15.12.1997 року по 12.05.1998 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Харківській області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до частини 1 статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, з 16.02.2022 року, здійснивши перерахунок та виплату пенсії, з урахуванням виплачених сум.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або набрання законної сили рішенням за наслідками апеляційного провадження.

Суддя Шевченко О.В.