Справа № 480/4289/22
Суддя: С.М. Глазько
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2022 року Справа № 480/4289/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Глазька С.М., розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу № 480/4289/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,-
В С Т А Н О В И В:
Позивач, ОСОБА_1 , звернувся до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, в якій просить:
- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити ОСОБА_1 пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу виникнення права на призначення пенсії - 29.05.2022, зарахувавши в стаж для призначення пенсії періоди:
з листопада 1987 року по грудень 1978 року учня штампувальника заводу металевих виробів;
з січня 1979 року по грудень 1980 року слюсаря з ремонту рухомого складу локомотивного депо Попасна Донецької залізниці;
з січня 1981 року по травень 1981 року водія виробничого підприємства сільського господарства;
з 13 травня 1981 року по 26 травня 1983 року службу в лавах Радянської армії;
з лютого 1985 року по квітень 1985 року навчання в Свердловській технічній школі на машиніста бульдозера;
з травня 1985 року по липень 1986 року водія, машиніста бульдозера треста «Уралбудмеханізація» Ямало-Ненецького національного округу РФ;
з серпня 1986 року по серпень 1990 року слюсаря, машиніста бульдозера треста «Ямбурггаздобича» Ямало-Ненецького національного округу РФ;
з серпня 1990 року по листопад 1990 року машиніста бульдозера треста «Ямбурггаздобича» Ямало-Ненецького національного округу РФ;
з грудня 1990 року по серпень 1991 року тесляра підсобного господарства м. Попасна;
з січня 1992 року по вересень 1992 року сторожа райбиткомбінату м. Попасна;
з 01 березня 1993 року по 05 червня 1998 року машиніста бульдозера треста «Ямбурггаздобича» Ямало-Ненецького національного округу РФ;
з червня 1998 року по листопад 1999 року перебування на обліку в Попаснянському центрі зайнятості м. Попасна Луганської області.
На переконання позивача, дії пенсійного органу щодо відмови у зарахуванні до страхового стажу вищевказаних періодів роботи є протиправними, оскільки дотримані всі вимоги встановлені законодавством для здійснення призначення пенсії. У зв`язку з цим, позивач вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Ухвалою суду відкрито провадження в даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) та встановлено відповідачу 15-денний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву.
Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Сумській області у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву до суду не подав.
Представник Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області не погодившись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому у задоволенні позову просив відмовити та вказав, що ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV визначено умови призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років та наявного страхового стажу не менше 29 років. Згідно п. 3 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Згідно п. 24 Постанови КМУ № 637 від 12.08.1993 для підтвердження трудового стажу приймаються лише ті відомості про період роботи, які внесені в довідки на підставі документів.
Страховий стаж позивача становить - 20 років 7 місяців 9 днів.
Враховуючи вищевикладене, прийнято рішення відмовити у призначенні пенсії відповідно до п.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», у зв`язку з відсутністю необхідного стажу 29 років.
Також зазначив, що за доданими документами до страхового стажу не надано підтверджуючих довідок з організацій на яких безпосередньо працював ОСОБА_1 . Період з 1999 року зараховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.
Позивач подав до суду відповідь на відзив, в якій заперечував проти доводів, викладених у відзиві відповідачем, підтримав свої позовні вимоги в повному обсязі та просив суд їх задовольнити.
Додатково зазначив, що документально підтверджено періоди з 13.05.1981 по 26.05.1983 - служба в лавах Радянської армії та з 01.03.1993 по 05.06.1998 - період роботи в Будівельно-ремонтному тресті підприємства «Ямбурггаздобича». Відомостями з біографічної довідки підтверджується період роботи з січня 1979 року по грудень 1980 року слюсарем з ремонту рухомого складу локомотивного депо Попасна Донецької залізниці.
На думку позивача, наявні всі підстави для призначення йому пенсії, оскільки загальний трудовий стаж становить більш ніж 29 років.
Дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи та об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне.
З матеріалів справи судом встановлено, що 01.06.2022 позивач звернувся до відповідного органу Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за вислугу років (а.с. 56).
Вказане рішення обґрунтоване тим, що необхідний страховий стаж, визначений статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", становить 29 років. Страховий стаж позивача становить - 20 років 07 місяців 09 днів.
Також зазначено, що за доданими документами до страхового стажу не надано підтверджуючих довідок з організацій на яких безпосередньо працював позивач. Період з 1999 зараховано згідно даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. Дата з якої особа матиме право на пенсійну виплату - з 29.05.2027 або можна звернутися раніше при наданні довідок за неврахований стаж (а.с. 15).
Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Відповідно до статті 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
За приписом пункту 6 частини 1 статті 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.
Зі змісту частини 3 статті 23 Загальної Декларації прав людини та пункту 4 частини першої Європейської Соціальної хартії випливає, що кожна особа похилого віку має право на справедливу і задовільну винагороду, соціальний захист, за роки важкої праці та шкідливих робіт, - яка є основним джерелом існування для них самих та їхніх сімей.
Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон України №1058-IV).
Статтею 1 Закону України №1058-IV встановлено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески.
Згідно з ч.2 ст.24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.
Відповідно до ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.
Закон України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII ) відповідно до Конституції України гарантує всім непрацездатним громадянам України право на матеріальне забезпечення за рахунок суспільних фондів споживання шляхом надання трудових і соціальних пенсій.
Статтею 2 Закону №1788-XII визначені види трудових пенсій: за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.
Згідно з ст. 62 Закону №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Також, у відповідності до ст.48 Кодексу законів про працю України трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника.
До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться.
Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 № 637 (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка.
Згідно з пунктами 1, 3 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 18 Порядку №637 за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника. Аналіз норм чинного законодавства дозволяє зробити висновок, що необхідність підтверджувати періоди роботи для визначення стажу роботи виникає у разі відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Отже, зміст наведених норм дає підстави стверджувати, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. У тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються інші документи.
У позовній заяві позивач зазначає, що у зв`язку з веденням активних бойових дій в Луганській області та, зокрема, в м. Попасна, він був змушений залишити своє місце проживання і роботи та переїхати до м. Суми, а тому не зміг отримати трудову книжку на підприємстві на якому працював.
Разом з тим, в матеріалах справи наявні копії довідок № 18/343 від 04.06.1998 та №1 від 1998 року, що підтверджують період роботи позивача з 01.03.1993 по 05.06.1998 на посаді машиніста бульдозера Будівельно-ремонтного треста «Ямбурггаздобича» (а.с. 22-23).
Таким чином, до стажу позивача підлягає зарахуванню період роботи з 01.03.1993 по 05.06.1998 на посаді машиніста бульдозера Будівельно-ремонтного треста «Ямбурггаздобича», оскільки зазначений період роботи підтверджується відповідними документами, які містять відомості про період роботи позивача на зазначеному підприємстві.
Що стосується періоду служби в лавах Радянської армії з 13.05.1981 по 26.05.1983, суд зазначає, що як визначено пунктом "в" частини третьої статті 56 Закону України від 05.11.1991 №1788-ХІІ "Про пенсійне забезпечення", до стажу роботи зараховується також: військова служба та перебування в партизанських загонах і з`єднаннях, служба в органах державної безпеки, внутрішніх справ та Національної поліції, незалежно від місця проходження служби.
Як вбачається з фотокопії військового квитка НОМЕР_1 (а.с.24-27), позивач дійсно з 13.05.1981 по 26.05.1983 проходив військову службу, у зв`язку з чим вказаний період також підлягає зарахуванню до стажу роботи позивача.
Що стосується позовних вимог про зобов`язання Головного управління Пенсійного фонду України Сумської області призначити позивачу пенсію за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з часу виникнення права на призначення пенсії - 29.05.2022, зарахувавши в стаж для призначення пенсії періоди роботи: з листопада 1987 року по грудень 1978 року - учень штампувальник заводу металевих виробів; з січня 1979 року по грудень 1980 року - на посаді слюсаря з ремонту рухомого складу локомотивного депо Попасна Донецької залізниці; з січня 1981 року по травень 1981 року - на посаді водія виробничого підприємства сільського господарства; з лютого 1985 року по квітень 1985 року - навчання в Свердловській технічній школі на машиніста бульдозера; з травня 1985 року по липень 1986 року - на посаді водія, машиніста бульдозера треста «Уралбудмеханізація» Ямало-Ненецького національного округу РФ; з серпня 1986 року по серпень 1990 року - на посаді слюсаря, машиніста бульдозера треста «Ямбурггаздобича» Ямало-Ненецького національного округу РФ; з серпня 1990 року по листопад 1990 року - на посаді машиніста бульдозера треста «Ямбурггаздобича» Ямало-Ненецького національного округу РФ; з грудня 1990 року по серпень 1991 року - на посаді тесляра підсобного господарства м. Попасна; з січня 1992 року по вересень 1992 року - на посаді сторожа райбиткомбінату м. Попасна; з червня 1998 року по листопад 1999 року - перебування на обліку в Попаснянському центрі зайнятості м. Попасна Луганської області, суд зазначає, що на підтвердження зазначених періодів роботи та навчання, позивач надав біографічну довідку (а.с.19-21), однак вказана довідка не дає можливості встановити періоди роботи/навчання позивача та підтвердити його стаж, оскільки зазначені в ній періоди не містять дат, а визначаються виключно місяцями, а тому позовні вимоги в цій частині не підлягають задоволенню.
Статтями 80-85 Закону України «Про пенсійне забезпечення» у процедурі забезпечення громадян пенсіями прямо передбачені такі механізми як призначення пенсії та виплата пенсії. Ці ж самі механізми згадані законодавцем і у приписах ст.ст.44-47 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Відповідно до ч.5 ст.45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" документи про призначення (перерахунок) пенсії розглядає територіальний орган Пенсійного фонду та не пізніше 10 днів з дня їх надходження приймає рішення про призначення (перерахунок) або про відмову в призначенні (перерахунку) пенсії. Процедура подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" додатково деталізована нормами Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" затвердженим постановою Правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (надалі за текстом - Порядок №22-1).
Згідно з п.4.3 розділу IV Порядку №22-1 не пізніше 10 днів після надходження заяви та за наявності документів, необхідних для призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший та поновлення виплати пенсії (у тому числі документів, одержаних відповідно до абзацу другого підпункту 3 пункту 4.2 цього розділу), орган, що призначає пенсію, розглядає подані документи та приймає рішення щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. Рішення органу про призначення пенсії, перерахунок та поновлення виплати раніше призначеної пенсії, а також про переведення з одного виду пенсії на інший візується спеціалістом, який його підготував, та спеціалістом, який його перевірив. Рішення підписується начальником управління (заступником начальника управління відповідно до розподілу обов`язків) та завіряється печаткою управління. Таким чином, суд доходить до висновку, що правова категорія «призначення пенсії» використовується законодавцем у розумінні прийняття територіальним органом Пенсійного фонду України письмового рішення (як індивідуального акту) з приводу визнання за особою суб`єктивного права на одержання грошових платежів у галузі соціального страхування із визначенням розміру регулярного платежу у межах календарного місяця. А тому виданий ПФУ індивідуальний акт з приводу призначення пенсії одночасно охоплює як владне управлінське волевиявлення стосовно правової підстави пенсії, так і владне управське волевиявлення стосовно грошового виміру пенсії.
Судом встановлено, що у спірних правовідносинах пенсійний орган не досліджував, не оцінював та не висловлював жодних суджень з приводу юридично значимих факторів обчислення розміру пенсії.
Відповідно до ч.1 ст. 58 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», Пенсійний фонд є органом, який здійснює керівництво та управління солідарною системою, провадить збір, акумуляцію та облік страхових внесків, призначає пенсії та підготовляє документи для її виплати, забезпечує своєчасне і в повному обсязі фінансування та виплату пенсій, допомоги на поховання, здійснює контроль за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду, вирішує питання, пов`язані з веденням обліку пенсійних активів застрахованих осіб на накопичувальних пенсійних рахунках, здійснює адміністративне управління Накопичувальним фондом та інші функції, передбачені цим Законом і статутом Пенсійного фонду. Згідно з п.4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Саме органи пенсійного фонду визначають правильність та повноту наданих документів для призначення (перерахунку) пенсії.
Суд не може підміняти пенсійний орган, уповноважений на виконання функцій з розрахунку та призначення, перерахунку пенсій громадянам.
Крім того, суд зауважує, що у силу абзацу 13 пункту 4.2 Порядку №22-1 (у редакції постанови Пенсійного фонду від 16.12.2020 №25-1) після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
А відповідно до абзацу 1 пункту 4.10 Порядку № 22-1, після призначення пенсії, поновлення виплати раніше призначеної пенсії, переведення з одного виду пенсії на інший електронна пенсійна справа засобами програмного забезпечення передається до органу, що призначає пенсію, за місцем проживання (реєстрації)/фактичного місця проживання особи для здійснення виплати пенсії.
За таких обставин, оскільки у спірних відносинах компетентним органом для розгляду заяви позивача про призначення пенсії за віком визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області, то саме цей орган і має завершити процедуру призначення позивачу пенсії за віком.
Оскільки рішення про призначення пенсії приймається органом Пенсійного фонду і право на призначення пенсії є його виключними повноваженнями, втручання у яке не відповідатиме завданням адміністративного судочинства, суд вважає за необхідне застосувати належний спосіб захисту прав позивача та вийти за межі позовних вимог для повного захисту порушеного права на пенсію у відповідності до вимог ст. 9 КАС України та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (відповідач, який останнім вирішив питання про право позивача на пенсію) повторно розглянути заяву позивача від 01.06.2022 про призначення пенсії за віком, з урахуванням висновків суду по даній справі.
Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки позивач звільнений від їх сплати під час звернення до суду із даним позовом.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
Позовні вимоги ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Сумській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії задовольнити частково.
У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя С.М. Глазько