Справа № 500/2946/22
Суддя: Осташ Андрій Васильович
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2946/22

22 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі: головуючого судді Осташа А. В. за участю: секретаря судового засідання Шаблій Ю.П., представника Головного управління ДПС в Тернопільській області - Мурованої І.Я., представника ОСОБА_1 - адвоката Вальчук М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 75 546, 63 грн та зустрічним позовом ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.09.2019 №2 та №2 та податкової вимоги від 17.11.2021 №165035-54,

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява Головного управління ДПС у Тернопільській області до фізичної особи ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 75546,63 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що за відповідачем рахується заборгованість по податку на додану вартість, ввезених на територію України митних товарів (крім лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до державного реєстру лікарських засобів або медичного обладнання дозволених для застосування в межах клінічних випробувань), що виникла по узгоджених грошових зобов`язаннях, нарахованих податковим органом податковими повідомленнями-рішеннями. Контролюючим органом вживалися заходи для його погашення, проте податковий борг не сплачено, що слугувало підставою для звернення до суду з даним позовом.

Тернопільським окружним адміністративним судом надсилався запит до відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання УДМС України в Тернопільській області.

На адресу суду надійшла відповідь відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання УДМС України в Тернопільській області.

Ухвалою суду від 22.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено у справі судове засідання на 20.09.2022 та зобов`язано позивача направити копії позовної заяви та доданих до неї документів на адресу позивача, яка повідомлена УДМС України в Тернопільській області до 05.09.2022.

Представник позивача подав клопотання про долучення поштової квитанції від 05.09.2022.

Протокольною ухвалою суду від 20.09.2022 відкладено розгляд справи на 19.10.2022.

На адресу суду від 19.09.2022 надійшла до суду від відповідача зустрічна позовна заява, в якій просить: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Тернопільській області від 16.09.2019 №2 та №2 та податкову вимогу від 17.11.2021 №165035-54, форми "Ф", які були винесені на підставі акту від 05.08.2019 №917/19-00-13-02/ НОМЕР_1 та поновити строк звернення до суду.

В обґрунтування зустрічних позовних вимог вказано, що відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, до початку проведення контрольного заходу, у нього була відсутня інформація про вручення у порядку, визначеному статтею 42 ПК України, копії наказу про проведення перевірки та повідомлення, адже в матеріалах справи відсутні документи, які б засвідчили факт отримання відповідного наказу платником податків, або надходження від пошти відповідного повідомлення про вручення із зазначенням причини невручення поштового конверта, в якому знаходився наказ, чи інші належні докази саме до початку проведення відповідної перевірки, з приводу правомірності якої виник спір, як того вимагає імперативна норма пункту 79.2 статті 79 ПК України, що є законодавчо закріпленою передумовою проведення позапланової невиїзної перевірки.

Вважає, що процедурні порушення, допущені податковим органом під час призначення та/або проведення перевірки, можуть бути самостійною і достатньою підставою для скасування податкових повідомлень-рішень та інших рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, якщо вони мають грубий характер і істотно порушують права платника податків.

Ухвалою суду від 20.09.2022 прийнято зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги. Об`єднано вимоги зустрічного позову ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги з первісним позовом Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу. Ухвалено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 19.10.2022.

Протокольною ухвалою суду від 19.10.2022 продовжено строк для подачі відзиву на зустрічний позов до 24.11.2022 та відкладено підготовче засідання на 09.11.2022.

На адресу суду від Головного управління ДПС у Тернопільській області надійшов відзив на позов, в якому просила відмовити у задоволенні зустрічного позов, зокрема зазначила, що порушення щодо проведення відповідачем перевірки не можуть бути самостійною підставою для скасування оскаржуваних рішень та не є безумовною підставою для визнання їх протиправними.

Представником відповідача подано до суду 04.11.2022 заяву про зміну підстав позову викладено зустрічну позовну заяву у новій редакції, в якому наведено, що перевірка проводилась з 16.07.2019 та 22.07.2019, а повідомлення повернулись відправнику за закінченням встановлено строку зберігання 10.08.2019, тобто після початку проведення перевірки, що є порушенням гарантії платника податків на об`єктивну, повну та всебічну перевірку. Таким чином, вважає, що контролюючий орган може приступити до проведення документальної перевірки платника податків лише у разі належного повідомлення останнього про проведення перевірки шляхом вручення відповідного наказу до початку її проведення. також повідомив про податковим органом надсилалась кореспонденція не за тією адресою.

Протокольною ухвалою суду від 09.11.2022 розгляд справи відкладено на 29.11.2022.

Головним управління ДПС у Тернопільські області подано до суду 22.11.2022 відзив на позов, в якому наголосило, що фізична особа зобов`язана визначити свою податкову адресу та подавати відомості про зміну даних, враховуючи, що це не було зроблено ОСОБА_1 то податковим органом вірно визначено податкову адресу.

Протокольною ухвалою суду від 29.11.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду справи по суті на 22.12.2022.

В судовому засіданні представник Головного управління ДПС у Тернопільській області (позивача за первісним позовом та відповідача за зустрічним позовом) первісний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити, а в задоволені зустрічного позову відмовити, з підстав передбачених у позові та відзиві на зустрічний позов.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 (відповідач за первісним позовом та позивач за зустрічним позовом) проти задоволення вимог первісного позову заперечив та просив відмовити у його задоволенні, а поданий зустрічний позов задовольнити, з мотивів викладених у зустрічному позові.

Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення представників сторін, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду і вирішення справи по суті, проаналізувавши на підставі фактичних обставин справи застосування норм матеріального та процесуального права, суд при прийнятті рішення виходить з наступних підстав і мотивів.

Судом встановлено і це не заперечується сторонами, що фізична особа ОСОБА_1 перебуває на податковому обліку в Головному управлінні ДПС у Тернопільській області як платник податків.

Згідно довідки про наявність податкового боргу, ОСОБА_1 має заборгованість перед бюджетом та державними цільовими фондами в сумі - 75 546,63 грн. (основний платіж - 50 549,07 грн., штрафна санкція - 12 637,27 грн., пеня - 12 360,29 грн.) в т.ч.:

- по податку на додану вартість, ввезених на територію України митних товарів (крім лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до державного реєстру лікарських засобів або медичного обладнання дозволених для застосування в межах клінічних випробувань) в сумі - 51 938,30 грн. (основний платіж - 34 752,48 грн., штрафна санкція - 8 688,12 грн., пеня - 8 497,70 грн.);

- по миту на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію У країни суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами у сумі - 23 608,33 грн. (основний платіж - 15 796,59 грн., штрафні санкції - 3 949,15 грн., пеня - 3 862,59 грн.).

Заборгованість по податку на додану вартість, ввезених на територію України митних товарів (крім лікарських засобів, дозволених для Виробництва і застосування в Україні та внесених до державного реєстру лікарських засобів або медичного обладнання дозволених для застосування в межах клінічних випробувань) виникла в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань нарахованих відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.09.2019 року №2 на суму - 43 440,60 грн. (за податковими зобов`язаннями - 34 752,48 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 8688,12 грн.), винесеного на підставі акта перевірки №917/19-00-13-02/ НОМЕР_1 від 05.08.2019 року, яким зокрема встановлено факт порушення п. 190.1 ст.190 Податкового кодексу України, а саме: занижено податкові зобов`язання по податку на додану вартість на суму 34 752,48 грн.

Також, нараховано пеню по податку на додану вартість, ввезених на територію України митних товарів (крім лікарських засобів, дозволених для виробництва і застосування в Україні та внесених до державного реєстру лікарських засобів або медичного обладнання дозволених для застосування в межах клінічних випробувань) на виявлені суми заниження податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення від 16.09.2019 року №2 на суму 34 752,48 грн. нарахована пеня в сумі 8497,70 грн. за період з 03.09.2018 по 01.11.2019.

Заборгованість по на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами виникла в результаті несплати узгоджених грошових зобов`язань нарахованих відповідно до податкового повідомлення-рішення від 16.09.2019 №2 на суму - 19745,74 грн. (за податковими зобов`язаннями - 15 796,59 грн., за штрафними (фінансовими) санкціями - 3 949,15 грн.), винесеного на підставі акта перевірки №917/19-00-13-02/ НОМЕР_1 від 05.08.2019, яким зокрема встановлено факт порушення п.2 ч.2 ст.52, п.1 ч.1 ст.279 Митного кодексу України, а саме: занижено податкові зобов`язання по ввізному миту на суму 15 796,59 грн.

Також, нараховано пеню по миту на транспортні засоби та шини до них, що ввозяться на територію України суб`єктами підприємницької діяльності та громадянами на виявлені суми заниження податкових зобов`язань згідно податкового повідомлення-рішення від 16.09.2019 року №2 на суму 15 796,59 грн. нарахована пеня в сумі 3862,59 грн. за період з 03.09.2018 по 01.11.2019.

Проте, відповідач не погоджуючись із винесеними податковими повідомленнями-рішенням та податковою вимогою, звернувся до суду із зустрічним позовом.

Визначаючись щодо позовних вимог, суд зазначає наступне.

Згідно з ч.2 ст.2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Перевіряючи юридичну та фактичну обґрунтованість рішення відповідача на відповідність вимогам ч.2 ст.2 КАС України, суд виходить з наступного.

Суд зазначає, що податковим органом було проведено документальну невиїзну перевірку дотримання фізичною особою-платником податків ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №UA205090/2018/071565 від 03.09.2018 та складено акт від 05.08.2019 №917/19-00-13-02/ НОМЕР_1 .

Як вказує ОСОБА_1 в зустрічному позові, про проведення вказаної перевірки його не повідомляли, документів необхідних для проведення вказаного виду перевірки він не отримував.

З приводу цього, суд зазначає, що як вбачається із акту від 05.08.2019 № 917/19-00-13-02/ ГУ ДФС України у Тернопільській області 08.07.2019 винесено наказ №1298 про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 вимог законодавства України з питань державної митної справи щодо правильності визначення бази оподаткування, своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати митних платежів за митною декларацією №UA205090/2018/071565 від 03.09.2018. Термін перевірки визначений з 15.07.2019 по 19.07.2019 тривалістю 5 робочих днів.

З цього ж акту вбачається, що фізичній особі - платнику податків ОСОБА_1 направлено Повідомлення ГУ ДФС у Тернопільській області від 08.07.2019 року №186 про проведення з 15.07.2019. по 19.07.2019 документальної невиїзної перевірки. Хоча у акті в розділі II «Загальні положення» вказано, що перевірка проводилася з 16.07.2019 року по 22 липня 2019 року. Повідомлення направлено рекомендованим листом з повідомленням про вручення (квитанція про відправлення № 847 від 08.07.2019), яке, як і інші листи, повернулось відправнику за закінченням встановленого строку зберігання 10.08.2019.

Отже, враховуючи те, що відповідно до пункту 75.1 статті 75 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки. Камеральні та документальні перевірки проводяться контролюючими органами в межах їх повноважень виключно у випадках та у порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 78.4 статті 78 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) Про проведення документальної позапланової перевірки керівник (його заступник або уповноважена особа) контролюючого органу приймає рішення, яке оформлюється наказом. Право на проведення документальної позапланової перевірки платника податків надається лише у випадку, коли йому до початку проведення зазначеної перевірки вручено у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копію наказу про проведення документальної позапланової перевірки.

Відповідно до пункту 78.5 статті 78 Податкового кодексу У країни (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) допуск посадових осіб органів податкової служби до проведення документальної позапланової виїзної перевірки здійснюється згідно із статтею 81 цього Кодексу. Документальна позапланова невиїзна перевірка здійснюється у порядку, передбаченому статтею 79 цього Кодексу.

Відповідно до пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Суд звертає увагу на те, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Окрім того, незважаючи на проголошену пунктом 79.3 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) необов`язковість присутності платника податків під час проведення документальних невиїзних перевірок, останній має право бути присутнім. Такий висновок узгоджується з приписами підпункту 17.1.6 пункту 17.1 статті 17 названого Кодексу.

З наказом про перевірку, відомостями про дату її початку та місце проведення платник має бути ознайомлений у встановлений законом спосіб до її початку. Невиконання вимог пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України (у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) призводить до визнання перевірки незаконною та відсутності правових наслідків такої.

Таким чином, наказ та повідомлення повинні бути надіслані та отримані платником податків до початку проведення перевірки.

Таким чином, за умови надсилання кореспонденції за податковою адресою платника рекомендованим листом з повідомленням про вручення до початку перевірки податковий орган слід вважати таким, що виконав вимоги пункту 79.2 статті 79 Податкового кодексу України; несвоєчасність (тобто після початку перевірки) отримання платником відповідного листа може ставитися у провину податковій інспекції лише у випадку, якщо така несвоєчасність настала з вини податкового органу.

Водночас, із відповіді на адвокатський запит вбачається, що контролюючий орган приступив до проведення перевірки з 16.07.2019 та закінчив її проведення 22.07.2019, в той час як поштове відправлення із копією наказу та повідомлення повернуто ГУ ДФС у Тернопільській області лише 10.08.2019, а на штампі пошти дату повернення за закінченням встановленого строку зберігання зазначено 10.08.2019, тобто після початку проведення перевірки, що є порушенням гарантії платника податків на об`єктивну, повну та всебічну перевірку.

Виходячи з зазначеного вище, з наявних у справі доказів, суд вважає, що ОСОБА_1 до початку проведення документальної невиїзної позапланової перевірки не було отримано наказ та повідомлення про проведення такої перевірки, а відтак дії контролюючого органу щодо проведення такої перевірки є протиправними, що свідчить також і про протиправність прийняття податкових повідомлень-рішень за наслідками такої перевірки.

Аналогічні правові висновки викладено в Постанові Верховного Суду від 28 квітня 2020 року у справі №821/286/16.

Верховний Суд у своїх чисельних постановах неодноразово ставав на бік платників податків та зазначав, що процедурні порушення податкового органу при проведенні перевірок є об`єктивною підставою для скасування результатів таких перевірок, тобто податкових повідомлень-рішень та податкових вимог.

Таким чином, факт неналежного повідомлення про початок проведення перевірки є підставою для скасування податкових повідомлень-рішень, прийнятих за її результатами.

Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 08.09.2021 у справі №816/228/17 сформулювала висновок, відповідно до якого у посадових осіб контролюючого органу виникає право на проведення документальної позапланової невиїзної перевірки за сукупності двох умов: наявності визначених законом підстав для її проведення (правова підстава) та надіслання платнику податків рекомендованим листом із повідомленням про вручення або вручення йому чи його уповноваженому представнику під розписку копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки (формальна підстава). При цьому абз.2 п.79.2 ст.79 ПК визначає, що виконання умов цієї статті надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Отже, суд приходить до висновку, що процедурні порушення, допущені податковим органом під час призначення та/або проведення перевірки, є самостійною і достатньою підставою для скасування податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги, яка сформована на підставі таких рішень.

Щодо твердження ОСОБА_1 про повідомлення податкового органу не за тією адресою де він проживає, суд зазначає наступне.

Відповідно до положень пункту 59.1 статті 59 ПК України, податковим органом було надіслано відповідачу податкові повідомлення-рішення та податкову вимогу про сплату боргу за податковою адресою, однак, з незалежних від контролюючого органу причин така податкова вимога була повернута на адресу контролюючого органу.

Згідно п. 42.2 ст. 42 ПК України, документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані у порядку, визначеному пунктом 42.4 цієї статті, надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків (його представнику).

Пунктом 42.3 статті 42 ПК України визначено, що якщо платник податків у порядку та у строки, визначені статтею 66 цього Кодексу, повідомив контролюючий орган про зміну податкової адреси, він на період з дня державної реєстрації зміни податкової адреси до дня внесення змін до облікових даних такого платника податків звільняється від виконання вимог документів, надісланих йому контролюючим органом за попередньою податковою адресою та в подальшому повернених як таких, що не знайшли адресата.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ у зв`язку з відсутністю за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їхньою відмовою прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення.

Як встановлено судом, згідно з доданими до позовної заяви копіями рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень, податкові повідомлення-рішення та податкова вимога направлені засобами поштового зв`язку за відомою контролюючому органу адресою фізичної особи-платника податків ОСОБА_1 , відповідно до відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків ДПС України за адресою: м.Тернопіль, вул. Вербицького, 4/111. Листи повернулися із зазначенням причини повернення (досилання): «за закінченням встановленого строку зберігання».

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, у відповідь на запит відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місяця проживання УДМС України в Тернопільській області повідомлено, що він зареєстрований за адресою: с.Старий Олексинець, Кременецький район, Тернопільська область.

Разом з цим, суд зазначає, що згідно п. 70.7 ст. 70 ПК України, фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати контролюючим органам відомості про зміну даних, які вносяться до облікової картки або повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання відповідної заяви за формою та у порядку, визначеними центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.

Наказом Міністерства фінансів України від 29.09.2017 року № 822 затверджено Положення про реєстрацію фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, яке розроблено відповідно до статей 63 та 70 глави 6 розділу Податкового кодексу України з метою визначення єдиної методики реєстрації фізичних осіб у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків (далі - Державний реєстр).

Пунктом 2 цього Положення визначено, що державний реєстр створений для забезпечення єдиного державного обліку фізичних осіб, які зобов`язані сплачувати податки, збори у порядку та на умовах, що визначаються Податковим кодексом України та іншими нормативно-правовими актами України, з метою створення умов для здійснення контролюючими органами контролю за правильністю нарахування, своєчасністю і повнотою сплати податків, нарахованих фінансових санкцій, дотриманням податкового та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Це Положення регулює відносини, що виникають при реєстрації фізичних осіб, які є громадянами України, іноземцями та особами без громадянства.

Вказаним положенням визначено, що усі фізичні особи - платники податків та зборів реєструються у контролюючих органах шляхом включення відомостей про них до Державного реєстру у порядку, визначеному цим Положенням.

Облік фізичних осіб - платників податків ведеться у Державному реєстрі за реєстраційними номерами облікової картки платника податків, а осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків та офіційно повідомили про це відповідний контролюючий орган, ведеться в окремому реєстрі Державного реєстру за прізвищем, ім`ям, по батькові (за наявності), серією та/або номером діючого паспорта громадянина України без використання реєстраційного номера облікової картки платника податків (до паспортів громадянина України з числа зазначених осіб вноситься відмітка, яка свідчить про наявність права здійснювати будь-які платежі за серією та/або номером паспорта).

Розділом IX цього Положення передбачено порядок подання Заяви про зміну даних, які вносяться до Облікової картки та Повідомлення.

Так, встановлено, що фізичні особи - платники податків зобов`язані подавати до контролюючих органів відомості про зміну даних, які вносяться до Облікової картки або Повідомлення (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання відмовляються від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків і мають відмітку у паспорті), протягом місяця з дня виникнення таких змін шляхом подання Заяви за формою № 5ДР (додаток 12) або Заяви за формою № 5ДРП (додаток13) відповідно.

Фізичні особи подають зазначені заяви особисто або через представника до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання), а у разі зміни місця проживання - до контролюючого органу за новим місцем проживання.

Внесення змін до Державного реєстру та окремого реєстру Державного реєстру здійснюється протягом трьох робочих днів від дня подання фізичною особою Заяви за формою № 5ДР або Заяви за формою № 5ДРП до контролюючого органу за своєю податковою адресою (місцем проживання). У разі звернення до будь-якого контролюючого органу строк внесення змін до Державного реєстру може бути продовжено до п`яти робочих днів.

В свою чергу, згідно п. 45.1 ст. 45 ПК України, платник податків - фізична особа зобов`язаний визначити свою податкову адресу.

Податковою адресою платника податків - фізичної особи визнається місце її проживання, за яким вона береться на облік як платник податків у контролюючому органі.

Таким чином, вказаними нормами чинного законодавства передбачено обов`язок фізичної особи-платника податків повідомляти податкові органи про зміну податкової адреси.

Однак, в даному випадку докази повідомлення відповідачем податкових органів про зміну податкової адреси відсутні.

З огляду на зазначене, податкові повідомлення-рішення та вимога про сплату боргу надсилалась ГУ ДПС в Тернопільській області ОСОБА_1 за останньою відомою податковою адресою - рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, тобто з дотриманням вимог Податкового кодексу України.

Невручення в даному випадку відповідачу податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги відбулось з незалежних від податкового органу причин, та згідно п. 42.2, 42.3 ст. 42 ПК України документи вважаються належним чином врученими.

Водночас, жодна норма податкового законодавства не зобов`язує податковий орган здійснювати заходи для з`ясування причин невручення податкової вимоги, чи для вжиття додаткових заходів (як-то електронні засоби зв`язку, кур`єрська доставка тощо) щодо вручення податкової вимоги.

При цьому, суд зазначає, що добросовісний платник податків зобов`язаний забезпечити отримання ним кореспонденції за адресою місцезнаходження, яка зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. У разі невиконання цього обов`язку, платник не вправі посилатися на неотримання ним документів як на обставину, що звільняє його від настання у зв`язку з цим негативних для такого платника наслідків.

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 24.09.2019 р. у справі №825/1109/16, від 20 жовтня 2020 року у справі №140/30/20, 21 жовтня 2021 року у справі №360/4692/19, від 14 липня 2022 року у справі № 120/479/21-а, від 26 липня 2022 року у справі № 640/3437/21.

Крім того, суд зазначає, що контролюючий орган, не маючи інших правових механізмів для отримання персональних даних про платника податків, вправі розраховувати на актуальність (відповідність) даних облікової картки та, відповідно, у випадку недотримання платником податків приписів закону та невиконання обов`язку інформувати податковий орган про зміну своїх персональних даних, має нести ризик настання негативних наслідків такої поведінки.

Зазначений висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 27 жовтня 2020 року по справі № 813/3922/17.

А тому твердження ОСОБА_1 про те, що повідомлення здійснювалась не за належною адресою, суд не приймає до уваги, оскільки такі спростовуються матеріалами справи (поштовими конвертами, які повернулися на адресу податкового органу з відміткою «за закінченням терміну зберігання»).

Крім того, суд не приймає до уваги твердження ОСОБА_1 про те, що податкова вимога сформована із порушенням строків, оскільки відповідно до вимог п.59.3 ст.59 Податкового кодексу України податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання, кінцевого терміну надсилання вимоги ПК України не передбачено.

Щодо строку звернення до суду, який ОСОБА_1 просив поновити у зустрічній позовній заяві, то суд зазначає, що він дізнався про винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень 07.09.2022 з моменту отримання позовної заяви, враховуючи вищенаведений факт про зміну його адреси, а тому суд приходить до висновку, що даний строк не пропущений.

Відповідно до частини 1 та 2 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суд вважає, що податковий орган не довів правомірності прийнятих ним рішень, відтак спірні рішення є протиправними та підлягають скасуванню.

У задоволенні первісного позову ГУ ДПС у Тернопільській області про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу в сумі 75546,63 грн. слід відмовити.

Зустрічний позов ОСОБА_1 належить задовольнити.

За правилами ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судовими витратами в даній справі є судовий збір за подання первісного позову та зустрічного позову, доказів понесення інших судових витрат, сторони суду не подавали. При подані зустрічної позовної заяви ОСОБА_1 сплачено судовий збір в сумі 992,40 грн. і з урахування задоволення позовних вимог, судовий збір підлягає стягненню на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань ГУ ДПС у Тернопільській області в сумі 992,40 грн.

Керуючись ст.139, 241-246, 250 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

1. В задоволенні позову Головного управління ДПС у Тернопільській області до ОСОБА_1 про стягнення податкового боргу в сумі 75 546, 63 грн - відмовити.

2. Зустрічний позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Тернопільській області про визнання протиправним та скасування податкових повідомлень-рішень від 16.09.2019 №2 та №2 та податкової вимоги від 17.11.2021 №165035-54 - задовольнити.

3. Визнати протиправним та скасувати податкові повідомлення-рішення Головного управління ДПС в Тернопільській області від 16.09.2019 №2 та №2.

4. Визнати протиправною та скасувати податкову вимогу Головного управління ДПС в Тернопільській області від 17.11.2021 №165035-54.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Тернопільській області в користь ОСОБА_1 у вигляді судового збору сплаченого за подання зустрічного позову в сумі 992 грн 40 коп.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 23 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- Головне управління ДПС у Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: вул. Білецька, 1,м. Тернопіль,46003, код ЄДРПОУ/РНОКПП 44143637);

відповідач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: с. Старий Олексинець,Кременецький район, Тернопільська область,47063, код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 );

Головуючий суддя Осташ А.В.