Справа № 560/4750/22
Суддя: Біла Л.М.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П О С Т А Н О В А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 560/4750/22

Головуючий суддя 1-ої інстанції - Ковальчук О.К.

Суддя-доповідач - Біла Л.М.

22 грудня 2022 року м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

головуючого судді: Білої Л.М.

суддів: Матохнюка Д.Б. Гонтарука В. М. ,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії,

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, в якому просила:

- визнати протиправним і скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про відмову щодо перерахунку та виплати пенсії згідно з довідкою про заробітну плату від 22.06.2021 №Г01-31-23705-21 за період з 01.06.1990 по 31.12.1995, виданою архівним відділом Хмельницької міської ради, яке оформлене листом від 19.12.2021 №2200-0305-8/75593;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області здійснити перерахунок і виплату пенсії з дати звернення згідно з довідкою про заробітну плату від 22.06.2021 №Г01-31-23705-21 за період з 01.06.1990 по 31.12.1995, виданою архівним відділом Хмельницької міської ради.

Ухвалою Хмельницького окружного адміністративного суду від 09 червня 2022 залучено до участі у справі Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві як співвідповідача.

Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року позов задоволено частково.

А саме, суд визнав протиправним і скасував рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 28.10.2021 №69 та зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області з 01.11.2021 провести перерахунок пенсії ОСОБА_1 на підставі архівної довідки від 22.06.2021 №Г01-31-23705-21, виданої архівним відділом Хмельницької міської ради.

В задоволенні решти позовних вимог судом першої інстанції відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції в частині задоволених позовних вимог, відповідачем, Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, подано апеляційну скаргу, в якій апелянт просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити повністю.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції при прийнятті рішення норм матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного, на його думку, вирішення спору.

Позивач правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалась.

Відповідно до п. 3 ч. 1ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Враховуючи, що матеріали справи містять достатньо доказів для вирішення спору, колегія суддів вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, а також правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, суд апеляційної інстанції дійшов наступних висновків.

Як встановлено судом першої інстанції та знайшло своє підтвердження в ході апеляційного перегляду справи, позивачка ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Хмельницькій області у зв`язку з призначенням 12.09.2021 пенсії за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-VI (далі Закон №1058-VI).

26.10.2021 позивачка звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про перерахунок пенсії на підставі архівної довідки від 22.06.2021 №Г01-31-23705-21, виданої архівним відділом Хмельницької міської ради, з урахуванням для обчислення пенсії також заробітної плати до 1 липня 2000 року.

В порядку, передбаченому з 30 березня 2021 року постановою правління Пенсійного фонду України від 16.12.2020 №25-1 «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України», зазначену заяву розглянуло Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Рішенням від 28.10.2021 №69 Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві відмовило позивачці у перерахунку пенсії відповідно до заяви від 26.10.2021 у зв`язку з тим, що архівна довідка від 22.06.2021 №Г01-31-23705-21 про заробітну плату за період з 01.06.1990 по 31.12.1995, видана архівним відділом Хмельницької міської ради ОСОБА_1 , натомість відповідно до паспорта заявниця ОСОБА_1 .

Вважаючи зазначене рішення протиправним, позивачка звернулась до суду з даним позовом.

Приймаючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову, оскільки помилка у написанні її імені у поданій пенсійному органові довідці, допущена архівною установою під час її видачі, не може бути підставою для обмеження позивачки в реалізації її конституційного права на соціальний захист, і, відповідно, на перерахунок її пенсії з урахуванням заробітної плати до 1 липня 2000 року.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції виходить з наступного.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг з коштів Пенсійного фонду, що формуються за рахунок страхових внесків роботодавців, бюджетних та інших джерел визначає Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 9 липня 2003 року №1058-IV (далі Закон №1058-IV).

Відповідно до ч. 1 статті 40 Закону №1058-IV, для обчислення пенсії враховується заробітна плата (дохід) за весь період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 рок. За бажанням пенсіонера та за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами або в разі, якщо страховий стаж починаючи з 1 липня 2000 року становить менше 60 місяців, для обчислення пенсії також враховується заробітна плата (дохід) за будь-які 60 календарних місяців страхового стажу підряд по 30.06.2000 незалежно від перерв.

Згідно із абз. 5 ч. 1 ст. 40 Закону №1058, заробітна плата (дохід) за період страхового стажу до 1 липня 2000 року враховується для обчислення пенсії на підставі документів про нараховану заробітну плату (дохід), виданих у порядку, встановленому законодавством, за умови підтвердження довідки про заробітну плату первинними документами, а за період страхового стажу починаючи з 1 липня 2000 року - за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку.

Тобто, єдиною і обов`язковою умовою для обчислення пенсії з урахуванням заробітної плати за період роботи до 01 липня 2000 року є підтвердження нарахування такої заробітної плати первинними документами, зокрема, виписками з особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працювала особа, яка звертається за пенсією.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 15.01.2021 у справі №357/2591/17.

Питання щодо подання та оформлення документів для призначення пенсії врегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 №22-1 (далі по тексті - Порядок №22-1).

Згідно з пунктом 2.10 Порядку №22-1, довідка про заробітну плату (дохід) особи видається на підставі особових рахунків, платіжних відомостей та інших документів про нараховану та сплачену заробітну плату підприємством, установою чи організацією, де працював померлий годувальник або особа, яка звертається за пенсією.

Відповідно до пункту 4.2 Порядку №22-1 при прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності). Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі; 4) видає пам`ятку пенсіонеру (додаток 4), копія якої зберігається у пенсійній справі.

Водночас, наявність сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають врахуванню вказаної вище довідки. При цьому виключно встановлення факту подання недостовірних відомостей, а не виникнення сумнівів і проведення перевірки, є підставою для неврахування довідки. Відсутність підприємства за місцезнаходженням, а так само і відсутність документів по цьому підприємству на зберіганні в архівних установах не може нівелювати відомості довідки про заробітну плату, оформленої належним чином, та позбавляти особу права на належне пенсійне забезпечення з урахуванням набутого нею трудового стажу та одержаної заробітної плати.

Отже, відповідно до зазначеного пункту відповідач мав право перевірити відповідність відомостей зазначених в довідці, поданій позивачем, як по інформації яка знаходиться в Пенсійному фонді України, так і зробивши відповідний запит до податкового органу, що зроблено не було.

Судова колегія зазначає, що саме на відповідача покладено обов`язок, при призначенні (перерахунку) пенсії позивачу, щодо здійснення перевірки допустимості документів, поданих разом із заявою для призначення пенсії, та обґрунтованість видачі таких з метою забезпечення не лише реалізації права особи на призначення та отримання пенсії, а й контролю за цільовим використанням коштів Пенсійного фонду.

Такий правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду від 13.02.2020 у справі №607/14668/16-а.

Відсутність у відповідача фактичної можливості здійснити перевірку довідки, на підставі первинних документів підприємства, не є підставою для неврахування виданої ним довідки для обчислення пенсії позивача.

Ризик неможливості здійснення такої перевірки з незалежних від людини причин не може бути покладений на особу, що звернулась за призначенням пенсії, якщо сам факт роботи в цьому підприємстві підтверджений записами у трудовій книжні.

Як встановлено судом першої інстанції, за результатами проведення перевірки достовірності та обґрунтованості видачі довідки для призначення (перерахунку) пенсії Головним управлінням Пенсійного фонду України в Хмельницькій області складений наявний у матеріалах справи акт від 08.10.2021 №2200-0902-1/2672 про те, що суми заробітної плати позивачки за період з 01.06.1990 по 31.12.1995, вказані в довідці від 22.06.2021 №Г-01-31-23705-21, відповідають даним, зазначеним у первинних документах по нарахуванню заробітної плати за цей період.

Водночас, відповідно до інформації наявної в трудовій книжці НОМЕР_1 позивачка працювала у колективному підприємстві «ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД», зокрема, в червні 1990 грудні 1995 року та 03.01.2006 звільнена у зв`язку з ліквідацією підприємства.

Під час перевірки, проведеної працівниками Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, встановлено, що суми заробітної плати позивачки за період з 01.06.1990 по 31.12.1995, вказані в архівній довідці від 22.06.2021 №Г-01-31-23705-21, відповідають даним , зазначеним в первинних документах про нарахуванню заробітної плати за цей період (акт від 08.10.2021 №2200-0902-1/2672).

Таким чином, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що інформація в архівній довідці від 22.06.2021 №Г-01-31-23705-21, виданій архівним відділом Хмельницької міської ради, підтверджується первинними документами та актом перевірки від 08.10.2021 №2200-0902-1/2672, а отже є належним документом про її заробітну плату за період з 01.06.1990 по 31.12.1995.

Судова колегія зауважує, що будь-яких посилань на невідповідність вказаної довідки чинному законодавству (або її недостовірності) відповідач не навів, а твердження останнього, що довідка не підтверджена первинними документами, не може бути підставою для настання для позивача несприятливих наслідків, з урахуванням того, що сам пенсіонер вчинив усі необхідні дії для призначення пенсії з урахуванням заробітної плати за відповідний період.

Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 21.11.2019 по справі №348/463/17 та від 13.02.2020 по справі №523/19088/16-а.

Стосовно неправильного зазначення в архівній довідці від 22.06.2021 №Г-01-31-23705-21 імені позивачки, то судова колегія відзначає, що виявлені розбіжності не можуть мати своїм наслідком відмову у перерахунку пенсії позивача з урахуванням заробітної плати на підставі вказаної довідки, оскільки позивач не несе відповідальності за правильність складання останньої.

До того ж, факт подання позивачем документів, які містять недостовірні відомості, не встановлений пенсійним органом, а період роботи позивача на Колективному підприємстві «ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ МОЛОЧНИЙ ЗАВОД», зазначений у наданій довідці, узгоджується із записами у трудовій книжці позивача, тому вона не може бути позбавлений права на перерахунок пенсії, оскільки наведені вище обставинами виникли не з її вини.

При цьому, відповідачем не спростовано інформацію про розмір заробітної плати позивача, зазначений в довідці від 22.06.2021 №Г-01-31-23705-21, докази отримання позивачем заробітної плати в іншому розмірі в матеріалах справи відсутні.

В контексті викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення суду першої інстанції ґрунтується на всебічному, повному та об`єктивному розгляді всіх обставин справи, які мають значення для вирішення спору, відповідає нормам матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, викладених у зазначеному рішенні, у зв`язку з чим підстав для його скасування не вбачається.

Інші доводи апеляційної скарги встановлених обставин справи та висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи.

При цьому, надаючи оцінку доводам апеляційної скарги, судова колегія враховує, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

У п.58 Рішення Європейського суду з прав людини у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Хоча національний суд має певну свободу розсуду щодо вибору аргументів у тій чи іншій справі та прийняття доказів на підтвердження позицій сторін, орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 21 липня 2022 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України.

Головуючий Біла Л.М.

Судді Матохнюк Д.Б. Гонтарук В. М.