Справа № 500/2287/22
Суддя: Дерех Надія Володимирівна
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/2287/22

21 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі:

головуючої судді Дерех Н.В.

за участю:

секретаря судового засідання Побурко В.О.

позивача ОСОБА_1

представника позивача Матвіяс А.Б.

представника відповідача Денисюк Н.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку загального позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління Служби безпеки України в Тернопільській області про визнання протиправним та скасування розпорядження Управління Служби безпеки України в Тернопільській області "Щодо скасування допуску до державної таємниці" №37/д від 18.04.2022, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (надалі, позивач) звернулася до суду з позовом до Управління Служби безпеки України в Тернопільській області (надалі, відповідач), в якому, з врахуванням заяви про зміну предмета позову, просила визнати протиправним та скасувати розпорядженням начальника Управління Служби безпеки України в Тернопільській області №37д від 18.04.2022, яким ОСОБА_1 скасовано допуск до державної таємниці.

Позов обґрунтований тим, що позивач не погоджується з оскаржуваним розпорядженням відповідача та вважає його протиправним, мотивуючи тим, що не порушувала обов`язків визначених статтею 28 Закону України "Про державну таємницю". Позивач вказала, що у період перебування за межами України з представниками правоохоронних органів іноземних держав не спілкувалася, про те, що є працівником прокуратури нікому не повідомляла, предметом посягань не була, порушень не вчиняла. Позивач просить врахувати, що не припиняла проходження публічної служби в органах прокуратури, у зв`язку з якою їй було надано допуску, громадянства України не втрачала, недієздатною не визнавалась. Також, на думку позивача, до неї не можна застосувати випадки, визначені частиною другою ст.23 Закону України "Про державну таємницю", які дають право відмовити у наданні допуску до державної таємниці. Отже, на переконання позивача, оскаржуваним розпорядженням порушені права та інтереси позивача, оскільки через скасування допуску до державної таємниці її переведено на іншу тимчасово вакантну посаду, не віднесену до номенклатури посад працівників Тернопільської обласної прокуратури, перебування на яких не потребує оформлення допуску та надання доступу до державної таємниці.

Ухвалою суду від 08.06.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 06.07.2022 о 10:00 год. Даною ухвалою відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

06.07.2022 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадження постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи до 11.07.2022 о 09:00 год.

11.07.2022 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадження постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про відкладення розгляду справи до 22.08.2022 о 10:30 год.

Ухвалою суду від 22.08.2022 розгляд справи відкладено до 29.08.2022 о 11:00 год.

Ухвалою суду від 29.08.2022 розгляд справи відкладено до 06.09.2022 о 11:30 год.

Ухвалою суду від 06.09.2022 постановлено витребувати у Тернопільської обласної прокуратури інформацію про те чи проходила ОСОБА_1 інструктажі у режимно-секретній частині у зв`язку з виїздом за кордон починаючи з 17.10.2016. Якщо так, надати інформацію про те: - коли ОСОБА_1 була обізнана з державною таємницею; - чи знятий гриф секретності станом на 02.03.2022 з відомостей, що становили державну таємницю, яка довірялась ОСОБА_1 , починаючи з 17.10.2016. Також, в даній ухвалі суду зазначено про те, що вищезазначену інформацію надати суду до 13.09.2022 року.

Ухвалою суду від 06.09.2022 розгляд справи відкладено до 13.09.2022 о 10:00 год.

13.09.2022 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.09.2022 о 11:30 год.

21.09.2022 розгляд даної справи відкладено до 05.10.2022 о 11:00 год. у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному.

05.10.2022 розгляд даної справи відкладено до 17.10.2022 о 09:30 год. у зв`язку із перебуванням головуючого судді Баранюка А.З. на лікарняному.

Через припинення трудових відносин судді Баранюка Андрія Зіновійовича, розпорядженням Тернопільського окружного адміністративного суду від 17.10.2022 № 76 "Щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ" призначено повторний автоматизований розподіл справи № 500/2287/22.

Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.10.2022 адміністративна справа № 500/2287/22 передана для розгляду судді Тернопільського окружного адміністративного суду Дерех Надії Володимирівні.

Ухвалою суду від 19.10.2022 суддею Дерех Н.В. дану адміністративну справу прийнято до свого провадження, постановлено почати розгляд адміністративної справи спочатку за правилами загального позовного провадження. Підготовче засідання у справі призначено на 07.11.2022 о 10:00 год. Даною ухвалою суду відповідачу встановлено 15-денний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі.

Представник відповідача подав до суду відзив на позовну заяву, в якому заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Зазначив, що у даному випадку позивач, якій надано допуск до державної таємниці, здійснила виїзд за межі України (у напрямку «виїзд» 02.03.2022 через пункт пропуску «Косино» («Барабаш») та у напрямку «в`їзд» 06.03.2022 через пункт пропуску «Рава-Руська» («Хребенне») без письмового повідомлення керівника Тернопільської обласної прокуратури, без повідомлення режимно-секретного органу Тернопільської обласної прокуратури, без проходження відповідного інструктажу в РСО, без запису у журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці, чим порушила взяте на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, визначене статтю 28 Закону України «Про державну таємницю» та пунктом 696 Порядку. Таким чином, просить врахувати, що підставою для скасування позивачу допуску до державної таємниці за формою 2 став факт виїзду позивачем 02.03.2022 з України без повідомлення керівника та режимно-секретного органу Тернопільської обласної прокуратури, проходження відповідного інструктажу в РСО та без запису у журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці.

07.11.2022 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 22.11.2022 о 11:30 год.

Позивач подала до суду відповідь на відзив, в якій підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити повністю. Вважає, що скасування допуску до державної таємниці є видом дисциплінарної відповідальності (спеціальна дисциплінарна відповідальність), та застосування такої санкції призвело ще й до неможливості подальшого перебування позивача на займаній посаді в Тернопільській обласній прокуратурі. Просить врахувати, що описані діяння вчинені позивачем в умовах крайньої необхідності, оскільки на початку березня 2022 через військову агресію російської федерації існувала реальна загроза для життя та здоров`я її малолітнього сина.

22.11.2022 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні оголошено перерву до 29.11.2022 о 10:00 год.

Представник відповідача подав до суду письмові заперечення в яких заперечив проти позовних вимог, просив відмовити у задоволенні позову повністю. Вважає, що невиконання обов`язків щодо збереження державної таємниці є підставою для скасування допуску до державної таємниці. Просить врахувати, що відповідно до розпорядження начальника УСБУ в Тернопільській області №37/д від 18.04.2022 ОСОБА_1 скасовано допуск до державної таємниці, однак даним розпорядженням позивач до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався. На думку відповідача, безпідставною є мотивація позивача про те, що ОСОБА_1 не порушила взяте на себе зобов`язання щодо збереження державної таємниці, адже положенням Закону України "Про державну таємницю" та Порядку №696 чітко визначено, що про свій виїзд з України вона у будь-якому випадку була зобов`язана попередити в письмовій формі посадових осіб, які надавали їй доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи. Звернув увагу суду на тому, що Закон України "Про державну таємницю" встановлює чіткий алгоритм дій при намірі виїзду за кордон, при цьому, воєнний стан введений в Україні, не нівелює цих вимог. Отже, відповідач вказав, що встановивши факт порушення позивачем взятого на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, визначеного статтею 28 Закону України "Про державну таємницю" та пунктом 696 Порядку, відповідач з огляду на обсяг його компетенції у сфері цих правовідносин мав правові підстави для того, щоб скасувати допуск до державної таємниці.

29.11.2022 у відкритому судовому засіданні у підготовчому провадженні постановлено ухвалу без виходу до нарадчої кімнати про закриття підготовчого провадження та призначення справи до судового розгляду по суті на 21.12.2022 о 10:00 год.

21.12.2022 у відкритому судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали, просили позов задовольнити повністю з мотивів, наведених у позовній заяві, відповіді на відзив.

Представник відповідача у відкритому судовому засіданні проти позову заперечила, просила відмовити у задоволенні позову повністю.

Судом встановлено, що Розпорядженням Управління Служби безпеки України в Тернопільській області №37/д від 18.04.2022 "Щодо скасування допуску до державної таємниці", відповідно до вимог ч.2 ст.26 та п.3 ч.2 ст. 23 Закону України "Про державну таємницю", ОСОБА_1 , прокурору відділу міжнародно-правового співробітництва Тернопільської обласної прокуратури, скасовано допуск до державної таємниці.

Підставою для прийняття вказаного Розпорядження зазначено Висновок про скасування допуску до державної таємниці ОСОБА_1 №69/26-2670 дск від 18.04.2022.

З вказаного Висновку вбачається, що з урахуванням ч.2 ст.26 та п.3 ч.2 ст. 23 Закону України "Про державну таємницю", пропонується: у зв`язку із невиконанням обов`язків щодо збереження державної таємниці, скасувати допуск до державної таємниці ОСОБА_1 ; підготувати проект розпорядження УСБУ в Тернопільській області про скасування допуску до державної таємниці ОСОБА_1 ; після видання розпорядження надіслати на адресу Тернопільської обласної прокуратури повідомлення про скасування ОСОБА_1 допуску до державної таємниці.

Не погоджуючись з вказаним Розпорядженням, позивач звернулася з даним позовом до суду.

Суспільні відносини, пов`язані з віднесенням інформації до державної таємниці, засекречуванням, розсекречуванням її матеріальних носіїв та охороною державної таємниці з метою захисту національної безпеки України визначає Закон України від 21.01.94 N№3855-XII "Про державну таємницю" (далі - Закон № 3855-XII).

Відповідно до статті 1 Закону № 3855-XII державна таємниця (далі також - секретна інформація) - вид таємної інформації, що охоплює відомості у сфері оборони, економіки, науки і техніки, зовнішніх відносин, державної безпеки та охорони правопорядку, розголошення яких може завдати шкоди національній безпеці України та які визнані у порядку, встановленому цим Законом, державною таємницею і підлягають охороні державою; допуск до державної таємниці - оформлення права громадянина на доступ до секретної інформації.

Частиною першою статті 3 Закону № 3855-XII передбачено, що дія цього Закону поширюється на органи законодавчої, виконавчої та судової влади, органи прокуратури України, інші державні органи, Верховну Раду Автономної Республіки Крим, Раду міністрів Автономної Республіки Крим, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації усіх форм власності, об`єднання громадян, що провадять діяльність, пов`язану з державною таємницею, громадян України, іноземців та осіб без громадянства, яким у встановленому порядку наданий доступ до державної таємниці.

Відповідно до частини першої статті 10 Закону № 3855-XII віднесення інформації до державної таємниці здійснюється мотивованим рішенням державного експерта з питань таємниць за його власною ініціативою, за зверненням керівників відповідних державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій чи громадян.

Звід відомостей, що становлять державну таємницю, формує Служба безпеки України на підставі рішень державних експертів з питань таємниць. Зазначений Звід та зміни до нього набирають чинності з моменту опублікування в офіційних виданнях України (частина перша статті 12 Закону № 3855-XII).

Приписами статті 22 Закону № 3855-XII передбачено, що залежно від ступеня секретності інформації встановлюються такі форми допуску до державної таємниці, зокрема, форма 1 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "особливої важливості", "цілком таємно" та "таємно"; форма 2 - для роботи з секретною інформацією, що має ступені секретності "цілком таємно" та "таємно"; форма 3 - для роботи з секретною інформацією, що має ступінь секретності "таємно".

Відповідно до пункту 3 частини другої статті 23 Закону № 3855-XII у наданні допуску до державної таємниці може бути відмовлено також у разі, зокрема, невиконання громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше.

Згідно з частиною другою статті 26 Закону № 3855-XII скасування раніше наданого допуску до державної таємниці здійснюється органами Служби безпеки України у разі виникнення або виявлення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або після припинення громадянином діяльності, у зв`язку з якою йому було надано допуск, втрати ним громадянства або визнання його недієздатним на підставі інформації, здобутої органами Служби безпеки України або отриманої від державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій.

Приписами статті 28 Закону № 3855-XII передбачено, що громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний, зокрема: повідомляти посадових осіб, які надали йому доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про виникнення обставин, передбачених статтею 23 цього Закону, або інших обставин, що перешкоджають збереженню довіреної йому державної таємниці, а також повідомляти у письмовій формі про свій виїзд з України.

Крім цього, пунктом 696 Порядку організації та забезпечення режиму секретності в державних органах, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, установах і організаціях», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 939 від 18.12.2013 (далі - Порядок), перед виїздом до іноземної держави у приватних справах громадянин, якому надано допуск до державної таємниці, зобов`язаний письмово повідомити про це посадовій особі, яка надала йому доступ до державної таємниці, а також РСО за місцем зберігання його картки обліку за формою згідно з додатком 6. У такому разі інструктаж громадянина з питань охорони державної таємниці проводить начальник РСО. Керівники підприємств, установ, організацій письмово повідомляють про запланований виїзд до іноземної держави керівнику підприємства, установи, організації вищого рівня, який має спеціальний дозвіл, або замовнику секретних робіт, а також РСО за місцем зберігання їх карток обліку за формою згідно з додатком 6.

Пунктом 697 зазначеного Порядку встановлено, що відомості про виїзд до іноземної держави громадян, яким надано допуск до державної таємниці, у приватних справах та у службові відрядження реєструються РСО в журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці.

Згідно з пунктом 698 Порядку працівниками підприємств, установ, організацій після їх повернення із закордонних службових відряджень або приватних поїздок до іноземних держав начальники РСО проводять співбесіди з метою з`ясування питань щодо наявності чи відсутності обставин, що могли створити передумови для витоку секретної інформації під час перебування за кордоном, фактів необґрунтованої заінтересованості з боку іноземців секретною інформацією.

Аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що особа, якій в установленому порядку було надано допуск до державної таємниці, зобов`язана відповідно до вимог Закону України «Про державну таємницю» та Порядку дотримуватись виконання обов`язків, покладених на неї у зв`язку з допуском і доступом до державної таємниці, вживати заходи щодо забезпечення охорони державної таємниці, в тому числі при виїзді за межі України.

Поряд з цим, суд вважає, що невиконанням громадянином обов`язків щодо збереження державної таємниці, яка йому довірена або довірялася раніше, є порушенням відповідною особою будь - якого обов`язку, перелік яких визначений в статті 28 Закону України «Про державну таємницю», зокрема, щодо повідомлення в письмовій формі посадових осіб, які надали їй доступ до державної таємниці, та відповідні режимно-секретні органи про свій виїзд з України.

Як слідує з матеріалів справи, позивач є особою, якій надано допуск до державної таємниці. 16.08.2016 ОСОБА_1 підписано Зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці. При цьому, позивач була поінформована про відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці. ОСОБА_1 даним зобов`язанням дала згоду на обмеження її прав відповідно до ст. 29 Закону України "Про державну таємницю". Серед іншого, ОСОБА_1 взяла на себе зобов`язання повідомляти режимно-секретним органам про свій виїзд з України.

Згідно Витягу з Інтегрованої міжвідомчої інформаційно-телекомунікаційної системи щодо контролю осіб, транспортних засобів та вантажів, які перетинають державний кордон України (система АРКАН) за №69/26-2474 від 04.04.2022, в ІТС наявна інформація щодо перетинання державного кордону України позивачем (виїзд за кордон 02.03.2022 о 01:07 год та повернення в Україну 06.03.2022 о 18:07 год.).

При цьому, слід зазначити, що позивач не заперечує свій виїзд за кордон без письмового повідомлення керівника Тернопільської обласної прокуратури, без повідомлення режимно-секретного органу Тернопільської обласної прокуратури, без проходження відповідного інструктажу в РСО, без запису у журналі обліку виїздів за кордон працівників, яким надано допуск до державної таємниці, чим, на думку суду, порушила взяте на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, визначене статтю 28 Закону України «Про державну таємницю» та пунктом 696 Порядку.

Також, позивач не заперечувала стосовно того, що за місцем своєї роботи відпустка на період з 02.03.2022 по 06.03.2022 їй не надавалася, що не спростоване матеріалами справи.

Суд критично ставиться до твердження позивача про те, що вона не розголосила державну таємницю, оскільки підставою для скасування допуску до державної таємниці є невиконання передбаченого законодавством України обов`язку щодо повідомлення про намір виїхати за кордон, а не сам факт розголошення державної таємниці.

Суд вважає, що невиконання обов`язків щодо збереження державної таємниці є підставою для скасування допуску до державної таємниці.

Порядок застосування вказаних приписів відповідає висновкам Верховного Суду, що викладені в постановах від 23.12.2020 у справі №420/7243/19, від 23.04.2020 у справі №814/2850/17, згідно з якими невиконання або неналежне виконання обов`язків щодо збереження державної таємниці повинно мати наслідки, у першу чергу, вирішення питання про скасування особі, яка допустила такі дії чи бездіяльність, раніше наданого допуску до державної таємниці, та лише в другу чергу в залежності від тяжкості вчиненого - вирішення питання щодо притягнення до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності зазначеної особи.

З наведеного мотиву суд не приймає до уваги твердження представника позивача про те, що скасування допуску до державної таємниці є різновидом дисциплінарної відповідальності, оскільки відповідальність за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці є обмеженням прав особи у зв`язку із наданням їй допуску до державної таємниці, і є, на думку суду, спеціальною відповідальністю за порушення законодавства у сфері охорони державної таємниці.

Доводи позивача щодо дій в умовах крайньої необхідності для забезпечення неповнолітньому сину безпечних умов проживання під час воєнного стану як обґрунтування факту неповідомлення про свій виїзд за кордон, на думку суду, не змінюють суті виявленого порушення.

Крім цього, суд вважає, що введення воєнного стану в Україні не спростовує зобов`язання позивача дотримуватися вимог Закону України "Про державну таємницю".

Слід також зазначити, що активні воєнні дії на території Тернопільської області в період з 02.03.2022 по 06.03.2022 не велися.

Отже, на переконання суду, встановивши факт порушення позивачем взятого на себе зобов`язання громадянина України у зв`язку з допуском до державної таємниці, визначеного статтею 28 Закону України «Про державну таємницю» та пунктом 696 Порядку, відповідач, скасовуючи допуск до державної таємниці, діяв на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Стосовно інших доводів наведених позивачем у позовній заяві та у відповіді на відзив, то суд критично оцінює такі з огляду на їх надуманість, та зазначає, що згідно з пунктом 30 Рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Hirvisaari v. Finland» від 27.09.2001, рішення судів повинні достатнім чином містити мотиви, на яких вони базуються для того, щоб засвідчити, що сторони були заслухані, та для того, щоб забезпечити нагляд громадськості за здійсненням правосуддя.

Крім того, судом враховується, що відповідно до пункту 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Отже, враховуючи наведені норми закону та встановлені обставини, суд вважає, що відповідач не порушив прав позивача, позовні вимоги є необґрунтованими, а тому у позові слід відмовити.

Підстави для вирішення судом питання про розподіл між сторонами судових витрат відповідно до статті 139 КАС України відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову відмовити повністю.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено та підписано 23 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 );

відповідач:

- Управління Служби безпеки України в Тернопільській області (місцезнаходження: проспект С.Бандери ,21,Тернопіль,46002, ).

Головуюча суддя Дерех Н.В.