Справа № 260/3822/22
Суддя: Скраль Т.В.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЗАКАРПАТСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2022 рокум. Ужгород№ 260/3822/22

Закарпатський окружний адміністративний суд у складі:

головуючої судді Скраль Т.В.

при секретарі Шестак Н.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовною заявою ОСОБА_1 (89021, Закарпатська область, Великоберезнянський р-н, с. Княгиня, ВІПС ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ), в особі ОСОБА_2 ( АДРЕСА_1 ) до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:
30 вересня 2022 року ОСОБА_1 , через уповноваженого представника ОСОБА_2 звернувся з позовною заявою до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ), якою просить: 1) визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) щодо не проведення повного розрахунку при звільненні - невиплату ОСОБА_1 , в день виключення зі списків частини (17.06.2022) грошової компенсації вартості за неотримане речове майно; 2) стягнути із НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (військова частина НОМЕР_3 ) виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 17.06.2022 по 26.09.2022 року.

04 жовтня 2022 року ухвалою суду позовну заяву залишено без руху та надано строк для усунення недоліків.

Для усунення недоліків позовної заяви позивачу необхідно надати суду:

- розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку та квитанцію про сплату судового збору, а саме 1% від ціни заявленої майнової вимоги.

11 жовтня 2022 року представником позивача подано до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви.

Відповідно до якої обґрунтовано розрахунок ціни позову у розмірі 72 385, 96 грн. Грошове забезпечення за квітень та травень 2022 року становить 43 718,20 грн. Для обчислення середнього заробітку з 17.06.2022 до дня фактичного розрахунку - виплати компенсації за неотримане речове майно при звільненні (26.09.2022) необхідно застосовувати показник 716,69 грн. в день (43 718,20 грн./61 день). Таким чином, відповідач зобов`язаний виплати середній заробіток за час затримки розрахунку з 17.06.2022 по день фактичної виплати 26.09.2021 терміном 101 днів, що становить 72 385,96 грн. (716,69 грн. * 101 днів).

Також на виконання вимог зазначеної ухвали направив оригінал квитанції від 10 жовтня 2022 року № про доплату судового збору за майновою вимогою в розмірі 992,40 грн.

17 жовтня 2022 року ухвалою суду відкрито провадження по даній справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін.

1. Позиції сторін.

Позивач свої позовні вимоги аргументував тим, що наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України від 17 червня 2022 року № 289-ОС його було знято з усіх видів забезпечення та виключено зі списків прикордонного загону з 17 червня 2022 року (далі - НОМЕР_2 прикордонний загін). Перед звільненням ОСОБА_1 , звернувся із рапортом стосовно нарахування та виплати йому грошової компенсації вартості за не отримане речове майно. Станом на 17 червня 2022 року НОМЕР_2 прикордонний загін не виплатив ОСОБА_1 компенсацію за неотримане під час проходження військової служби речове майно. Отже, НОМЕР_2 прикордонний загін на момент видання наказу начальника прикордонного загону про виключення позивача зі списків прикордонного загону зобов`язаний був провести із ним всі розрахунки до виключення зі списків частини та усіх видів забезпечення. З урахуванням того, що НОМЕР_2 прикордонним загоном до виключення із списків частини із ОСОБА_1 , повністю не проведено повного розрахунку при звільненні з військової служби (грошова компенсація за не отримане речове майно), то він набув право на стягнення в судовому порядку середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до повного розрахунку з 17 червня по 27 вересня 2022 (101 день).

12 грудня 2022 року представником відповідача подано відзив на позовну заяву, згідно якого такий заперечує проти задоволення позову. Так, представник відповідача зазначив, що частина 2 статті 117 Кодексу, яка встановлює право на отримання компенсації у випадку постановлення судом рішення щодо суми такої недовиплати, не передбачає виплати компенсації за період до фактичного розрахунку, на відміну від частини першої статті 117 КЗпП України. (Тому позовна вимога в частині щодо визначення періоду нарахування є необґрунтованою). В наказі про виключення позивача із списків частини від 01.08.2019 № 220-ос зазначено, які саме виплати нараховуються. З даним наказом позивач був обізнаний беззаперечно, на що вказує, те, що витяг з цього наказу, який позивач долучає до позову, датований саме серпнем 2019 року. Наказ про виключення із списків частини позивача, який по суті є правовою підставою для здійснення нарахувань, пов`язаних із звільненням не оскаржений позивачем. На даний час наказ чинний. Відтак, правові підстави для застосування статті 117 КЗпП України при відсутності спору щодо нарахованих сум належних працівникові при звільнені, відсутні. Також зазначають, що аналіз статей 116 та 117 КЗпП України вказує на те, що ці норми врегульовують питання, що пов`язані з проведенням розрахунку саме при звільненні, а також нарахування компенсацій виплат за наявності спору про розміри сум що були нараховані але відносно їх розміру виник спір. Тобто ці норми права не поширюються на виплати, які здійснені були на виконання рішення суду (присуджені виплати). Тобто, спеціальним законодавством врегульовані спірні правовідносини таким чином, що виплата компенсації за затримку виплати розрахунку при звільненні осіб, які проходили військову службу не передбачена, а дія норм КЗпП України на них не поширюється. Додатково повідомляють, що стягнення значної суми середнього заробітку за весь час затримки розрахунку при звільненні з військової служби може понести негативні наслідки для бюджетного процесу та всієї економічної складової країни, оскільки вказані кошти можуть піти як на виплату грошового забезпечення діючих військовослужбовців, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують проведення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримуванні збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах та у період здійснення зазначених заходів.

Відповідно до статті 229 частини 4 КАС України у разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

2. Обставини, встановлені судом.

Судом встановлено, що 17 червня 2022 року позивач звернувся до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону із заявою, в якій просить виплатити кошти за речове майно, яке недоотримав за час проходження служби.

17 червня 2022 року наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 289-ОС припинено ( розірвано) контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 17 червня 2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 (П-014953), помічника начальника відділу (з адміністративно-юрисдикційної діяльності) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В), звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 15.06.2022 № 282-ОС за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу, (а.с. 7).

16 липня 2022 року НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України листом надав відповідь на заяву з проханням про отримання грошової компенсації замість належних до видачі предметів речового майна за час проходження військової служби, в якому інформує, що для вирішення даного питання направлено клопотання до Адміністрації ДПС України про виділення коштів на виплату грошової компенсації звільненим в запас. При надходженні відповідного фінансування буде проінформовано додатково встановленим порядком та буде здійснена виплата.

27 вересня 2022 року відповідачем на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховані кошти в сумі 68 163,20 грн, (а.с. 8).

Вважаючи дії відповідача щодо невиплати грошової компенсації за речове майно при звільненні з військової служби протиправними, звернувся з даним адміністративним позовом до суду для стягнення середнього грошового забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 17.06.2022 по 26.09.2022 року у сумі 72 385, 96 грн.

3. Мотиви суду та норми права, застосовані судом.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Основні засади державної політики у сфері соціального захисту військовослужбовців та членів їхніх сімей визначені Законом України від 20 грудня 1991 року №2011-XII «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон №2011-ХІІ).

За приписами статті 1 Закону №2011-ХІІ соціальний захист військовослужбовців - це діяльність (функція) держави, спрямована на встановлення системи правових і соціальних гарантій, що забезпечують реалізацію конституційних прав і свобод, задоволення матеріальних і духовних потреб військовослужбовців відповідно до особливого виду їх службової діяльності, статусу в суспільстві, підтримання соціальної стабільності у військовому середовищі. Це право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, у старості, а також в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з частиною другою статті 1-2 Закону №2011-ХІІ у зв`язку з особливим характером військової служби, яка пов`язана із захистом Вітчизни, військовослужбовцям надаються визначені законом пільги, гарантії та компенсації.

Абзацом першим частини першої статті 9 Закону №2011-ХІІ обумовлено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.

Частина друга цієї ж статті передбачає, що до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.

Відповідно до частини першої статті 9-1 Закону №2011-ХІІ речове забезпечення військовослужбовців здійснюється за нормами і в терміни, що визначаються відповідно Міністерством оборони України, Міністерством інфраструктури України - для Державної спеціальної служби транспорту, іншими центральними органами виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні військові формування, Головою Служби безпеки України, начальником Управління державної охорони України, Головою Служби зовнішньої розвідки України, Головою Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації України, а порядок грошової компенсації вартості за неотримане речове майно визначається Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до абзацу першого пункту 2 Порядку виплати військовослужбовцям Збройних Сил, Національної гвардії, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки, Державної прикордонної служби, Державної спеціальної служби транспорту, Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації і Управління державної охорони грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16 березня 2016 року №178 (далі - Порядок №178) виплата грошової компенсації здійснюється особам офіцерського, старшинського, сержантського і рядового складу.

Згідно з пунктом 3 Порядку №178 грошова компенсація виплачується військовослужбовцям з моменту виникнення права на отримання предметів речового майна відповідно до норм забезпечення у разі: звільнення з військової служби; загибелі (смерті) військовослужбовця; переведення військовослужбовця до інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, правоохоронних органів спеціального призначення і державних органів спеціального призначення з правоохоронними функціями для подальшого проходження військової служби з виключенням із списків особового складу військової частини.

Пунктом 4 Порядку №178 визначено, що грошова компенсація виплачується військовослужбовцям за місцем військової служби за їх заявою (рапортом) на підставі наказу командира (начальника) військової частини, територіального органу, територіального підрозділу, закладу, установи, організації (далі - військова частина), а командирам (начальникам) військової частини - наказу старшого командира (начальника), у якому зазначається розмір грошової компенсації на підставі довідки про вартість речового майна, що належить до видачі, оригінал якої додається до відомості щодо виплати грошової компенсації.

За приписами пункту 5 цього ж Порядку довідка про вартість речового майна, що належить до видачі, видається речовою службою військової частини виходячи із закупівельної вартості такого майна, розрахованої Міноборони, МВС, Головним управлінням Національної гвардії, СБУ, Службою зовнішньої розвідки, Адміністрацією Держприкордонслужби, Адміністрацією Держспецтрансслужби, Адміністрацією Держспецзв`язку, Головним управлінням розвідки Міноборони та Управлінням державної охорони станом на 1 січня поточного року, та оформляється згідно з додатком.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 7 травня 2002 року № 8-рп/2002 (справа щодо підвідомчості актів про призначення або звільнення посадових осіб) при розгляді та вирішенні конкретних справ, пов`язаних зі спорами щодо проходження публічної служби, адміністративний суд, установивши відсутність у спеціальних нормативно-правових актах положень, якими врегульовано спірні правовідносини, може застосувати норми Кодексу законів про працю України, у якому визначені основні трудові права працівників.

За загальним правилом пріоритетними є норми спеціального законодавства, а трудове законодавство підлягає застосуванню у випадках, якщо нормами спеціального законодавства не врегульовано спірні правовідносини або коли про це йдеться у спеціальному законі.

Питання відповідальності за затримку розрахунку при звільненні військовослужбовців зі служби не врегульовані положеннями спеціального законодавства. Водночас, такі питання врегульовані Кодексом законів про працю України (далі - КЗпП України).

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними відповідно до законодавства всіх виплат у день звільнення та водночас стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку з працівником.

Ураховуючи те, що спеціальним законодавством, яке регулює оплату праці військовослужбовців, не встановлено дату проведення остаточного розрахунку зі звільненими працівниками та відповідальність роботодавця за невиплату або несвоєчасну виплату працівнику всіх належних сум, з метою забезпечення рівності прав та принципу недискримінації у трудових відносинах, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про можливість застосування норм статей 116 та 117 КЗпП України як таких, що є загальними та поширюються на правовідносини, які складаються під час звільнення з військової служби.

Відповідно до статті 116 КЗпП України ( у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, роботодавець повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. В разі спору про розмір сум, належних працівникові при звільненні, роботодавець в усякому випадку повинен в зазначений у цій статті строк виплатити не оспорювану ним суму.

Згідно з положеннями статті 117 КЗпП України (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) В разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум роботодавець повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Якщо спір вирішено на користь працівника частково, то розмір відшкодування за час затримки визначає орган, який виносить рішення по суті спору.

Вказаними нормами на підприємство, установу, організацію покладено обов`язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать. У разі невиконання такого обов`язку настає відповідальність, передбачена статтею 117 КЗпП України.

Метою такого законодавчого регулювання є захист майнових прав працівника у зв`язку з його звільненням з роботи, зокрема, захист права працівника на своєчасне одержання заробітної плати за виконану роботу, яка є основним засобом до існування працівника, необхідним для забезпечення його життя.

Закріплені у статтях 116, 117 КЗпП України норми спрямовані на забезпечення належних фінансових умов для звільнених працівників, оскільки гарантують отримання ними, відповідно до законодавства, всіх виплат в день звільнення та, водночас, стимулюють роботодавців не порушувати свої зобов`язання в частині проведення повного розрахунку із працівником.

За змістом частини першої статті 117 КЗпП України обов`язок роботодавця перед колишнім працівником щодо своєчасного розрахунку при звільненні припиняється проведенням фактичного розрахунку, тобто, реальним виконанням цього обов`язку. І саме з цією обставиною пов`язаний період, протягом до якого до роботодавця є можливим застосування відповідальності. Період затримки розрахунку при звільненні - це весь час затримки належних звільненому працівникові сум та виплат по день фактичного розрахунку.

Велика Палата Верховного Суду неодноразово звертала увагу на те, що встановлений статтею 117 КЗпП України механізм компенсації роботодавцем працівнику середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні не передбачає чітких критеріїв встановлення справедливого та розумного балансу між інтересами звільненого працівника та його колишнього роботодавця (див. пункт 71 постанови від 26 червня 2019 року у справі №761/9584/15-ц).

Зменшуючи розмір відшкодування, визначений відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, необхідно враховувати таке (див. пункт 91 постанови Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц): - розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; - період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; - ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; - інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність можливого розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні.

За обставин цієї справи суд вважає за необхідне застосувати критерії зменшення розміру відшкодування, визначеного відповідно до статті 117 КЗпП України, виходячи зі середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні, з огляду на таке.

Судом встановлено, що 17 червня 2022 року позивач звернувся до начальника НОМЕР_2 прикордонного загону із заявою, в якій просить виплатити кошти за речове майно, яке недоотримав за час проходження служби.

17 червня 2022 року наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону Державної прикордонної служби України № 289-ОС припинено ( розірвано) контракт, виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення, з 17 червня 2022 року старшого лейтенанта ОСОБА_1 (П-014953), помічника начальника відділу (з адміністративно-юрисдикційної діяльності) відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип В), звільненого з військової служби у запас наказом начальника НОМЕР_2 прикордонного загону від 15.06.2022 № 282-ОС за підпунктом «г» (через такі сімейні обставини або інші поважні причини (якщо військовослужбовці не висловили бажання продовжувати військову службу): один із подружжя, обоє з яких проходять військову службу і мають дитину (дітей) віком до 18 років) пункту 3 частини 5 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», без права носіння військової форми одягу, (а.с. 7).

16 липня 2022 року НОМЕР_2 прикордонний загін Державної прикордонної служби України листом надав відповідь на заяву з проханням про отримання грошової компенсації замість належних до видачі предметів речового майна за час проходження військової служби, в якому інформує, що для вирішення даного питання направлено клопотання до Адміністрації ДПС України про виділення коштів на виплату грошової компенсації звільненим в запас. При надходженні відповідного фінансування буде проінформовано додатково встановленим порядком та буде здійснена виплата.

27 вересня 2022 року відповідачем на картковий рахунок ОСОБА_1 перераховані кошти в сумі 68 163,20 грн, (а.с. 8).

З матеріалів справи встановлено, що 17 червня 2022 позивача було виключено зі списків особового складу частини. Разом з тим, остаточний розрахунок з позивачем проведений відповідачем 27 вересня 2022 року, що підтверджується банківською випискою з рахунку позивача, відтак період, протягом якого відповідач не виконував свій обов`язок щодо виплати належних позивачеві, як звільненому працівникові, сум, є період з 18 червня 2022 року по 26 вересня 2022 року (101 день).

Обрахована судом відповідно до Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100, сума середнього заробітку за несвоєчасну виплату компенсації за невикористане речове майно, становить 70 094,00 гривень (101 день*694,00 грн.).

Враховуючи, що недоплачена сума компенсації за неотримане речове майно становить 68 163,20 грн. є меншою ніж середнє грошове забезпечення за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 70 094,00 грн., то суд вважає правильним застосувати до даних правовідносин принцип співмірності.

Зокрема, істотність частки компенсації за неотримане речове майно в порівнянні із середнім заробітком за час затримки розрахунку складає 68 163,20 грн/70 094,00 грн (сума компенсації за неотримане речове майно /середній заробіток за весь час затримки розрахунку) = 0,97.

Сума, яка підлягає відшкодуванню становить: 694,00 грн (середня заробітна плата позивача за один робочий день) х 0,97 х 101 (робочих днів затримки розрахунку) = 67 991,18 грн.

Отже, з врахуванням принципу справедливості та співмірності, суд приходить до висновку, що середній заробіток за час затримки розрахунку має бути перерахований та виплачений позивачу у розмірі 67 991,18 грн. з урахуванням істотності частки недоплаченої суми порівняно із середнім заробітком позивача.

Посилання відповідача, як на підставу правомірності своїх дій, на те, що виплата грошової компенсації за неотримане речове майно здійснюється в межах бюджетних асигнувань, однак, кошти на зазначені цілі не надходили, є безпідставними, позаяк відсутність бюджетного фінансування не може бути підставою для не проведення розрахунку при звільненні та не виплати особі гарантованих виплат.

Відповідно до статті 77 частини 1 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно достатті 90 КАС Українисуд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Перевіривши юридичну та фактичну обґрунтованість мотивів, покладених суб`єктом владних повноважень в основу своїх дій на відповідність вимогам частини другої статті 2 КАС України та зважаючи на доводи адміністративного позову, суд дійшов висновку про часткову обґрунтованість позовних вимог та, відповідно, наявність правових підстав для задоволення позову частково з мотивів, що вищезазначені.

Відповідно до частини 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

Позивачем при поданні адміністративного позову сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн, що підтверджується квитанцією № від 10 жовтня 2022 року. (а.с. 25).

Оскільки загальна сума стягнення з відповідача на користь позивача за результатами розгляду справи зменшена (задоволена) судом з 72 385,96 грн до 67 991,18 грн., то судові витрати, що підлягають стягненню з відповідача 992,40 грн х 67 991,18 грн. : 72 385,96 грн = 932,15 грн. є сумою судового збору, що має понести відповідач пропорційно задоволеним вимогам.

Керуючись статтями 9, 14, 90, 134, 139, 229, 242-246, 255 КАС України, суд, -

УХВАЛИВ:
1. Позов ОСОБА_1 , в особі ОСОБА_2 до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) про визнання бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

2. Визнати протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) щодо затримки повного розрахунку при звільненні та невиплати ОСОБА_1 грошової компенсації вартості за неотримане речове майно, в день виключення зі списків частини 17 червня 2022 року.

3. Стягнути із НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) середнє грошове забезпечення за несвоєчасний розрахунок при звільненні за період із 18 червня 2022 року по 28 вересня 2022 року у сумі 67 991,18 грн. (шістдесят сім тисяч дев`ятсот дев`яносто одна гривня, 18 коп.).

4. В решті позовних вимог відмовити.

5. Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_3 ) ( АДРЕСА_2 , код ЄДРПОУ НОМЕР_4 ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 932,15 грн. (дев`ятсот тридцять дві гривні, 15 коп.).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або у разі розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції.
У відповідності до статті 243 частини 3 КАС України 20 грудня 2022 року виготовлено вступну та резолютивну частини рішення. Рішення у повному обсязі складено 23 грудня 2022 року.

СуддяТ.В.Скраль