Справа № 320/1922/22
Суддя: Лисенко В.І.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року м.Київ № 320/1922/22

Суддя Київського окружного адміністративного суду Лисенко В.І., розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), третя особа: Приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук Антоніна Валеріївна про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити певні дії,-

в с т а н о в и в:

До Київського окружного адміністративного суду звернулась ОСОБА_1 з позовом до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якому просить суд:

- визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. від 25.10.2021 року;

- зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести позапланову перевірку діяльності приватного нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області ОСОБА_2 .

В обґрунтування позовної заяви зазначено, що 25.10.2021 року позивачка звернулась до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) зі скаргою на дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В., в якій посилаючись на те, що приватний нотаріус Корнійчук А.В. ухиляється від виконання дій, проведення яких передбачено чинним законодавством у випадку розірвання спадкового договору, просила провести позапланову перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 та у разі виявлення порушень законодавства, вжити заходів реагування для їх усунення та надати приватному нотаріусу методичні рекомендації з питання вчинення нотаріальних дій після отримання рішення суду про розірвання спадкового договору. Проте відповідач позапланову перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В. не провів. Вважаючи бездіяльність відповідача протиправною, ОСОБА_1 звернулась до суду.

Ухвалою суду від 11.02.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі без проведення судового засідання.

Відповідач проти позову заперечував, надав до суду відзив, в якому стверджував, що нотаріус є процесуально незалежною особою, яка самостійно надає правову оцінку поданим для вчинення нотаріальної дії документам, приймає рішення щодо вчинення нотаріальної дії чи відмови у її вчиненні, відтак Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ), діючи в межах своєї компетенції не має повноважень зобов`язати нотаріуса вчинити нотаріальну дію або відмовити у її вчиненні. Крім цього зазначав, що є неналежним відповідачем у справі, оскільки не вчиняв оскаржувану державну реєстрацію і жодних прав та інтересів позивачки не порушував. Просив відмовити у задоволенні позову.

Третя особа, приватний нотаріус Білоцерківського міського нотаріального округу Корнійчук А.В., надала до суду пояснення, в яких проти позову заперечувала. Відмову у вчиненні нотаріальних дій пояснювала неподанням їй необхідних для цього відомостей та документів та зазначила, що чинним законодавством не передбачено зняття заборони саме тим нотаріусом, яким вона накладена, відтак позивачка вправі звернутися до будь-якого іншого нотаріуса.

Не погоджуючись з позицією відповідача, позивачка подала відповідь на відзив, у якій зазначив, що предметом даного позову є бездіяльність не третьої особи, а саме відповідача, яка виразилась у непроведенні позапланової перевірки третьої особи, що в свою чергу призвело до порушення права позивачки на позасудовий захист її прав та інтересів.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , є громадянином України та наділена адміністративною процесуальною дієздатністю, що підтверджується паспортом сері НОМЕР_2 .

Судом установлено, що 22.03.2017 між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 було укладено спадковий договір, який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1577 (далі Спадковий договір).

Одночасно із посвідченням Спадкового договору приватним нотаріусом Корнійчук А.В. накладено заборону відчуження зазначеного в договорі майна, яка зареєстрована в реєстрі за №1578 (запис про обтяження № 19578934 від 22.03.2017 та запис про обтяження № 19579166 (спеціальний розділ) від 22.03.2017).

Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 18.02.2021 у справі №357/11441/20 розірвано спадковий договір, укладений 22.03.2017 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , який посвідчено приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. та зареєстровано в реєстрі за № 1577.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_3 як особисто, так і через свого представника, звертався до приватного нотаріуса Корнійчук А.В. задля проведення державної реєстрації розірвання спадкового договору у Спадковому реєстрі та для зняття заборони відчуження майна, яке є предметом Спадкового договору, що розірваний за рішенням суду. Проте, приватний нотаріус Корнійчук А.В. не вчинила дій, зумовлених розірванням Спадкового договору у судовому порядку, мотивуючи відсутністю повноважень на вчинення таких дій в довіреності та відсутністю оплати коштів з авчинення майбутньої нотаріальної дії.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 помер.

Як зазначає у позовній заяві позивачка, спадкоємицею ОСОБА_3 , після прийняття спадщини вона дізналась, що в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно все ще міститься інформація про державну реєстрацію обтяжень, накладених на майно ОСОБА_3 на підставі Спадкового договору, який вже було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, а тому, з метою скасування обтяжень та з метою усунення перешкод для подальшого отримання свідоцтва про право на спадщину, звернулась до приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. вже як спадкоємиця ОСОБА_3 та надала всі необхідні документи для внесення змін до Спадкового реєстру та зняття заборони відчуження майна у зв`язку із розірванням Спадкового договору за рішенням суду.

Але, приватний нотаріус Корнійчук А.В. знову не вчинила дій щодо реєстрації розірвання Спадкового договору у Спадковому реєстрі та зняття заборони відчуження майна.

Вважаючи, що приватним нотаріусом Корнійчук А.В. порушено вимоги Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а також Порядку державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року № 491, 25.10.2021 року позивачка звернулась зі скаргою на дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Корнійчук А.В. до Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), в якій просила провести позапланову перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 , а у разі виявлення порушень законодавства за результатами проведення перевірки, вжити заходів реагування для їх усунення та надати приватному нотаріусу методичні рекомендації з питання вчинення нотаріальних дій після отримання рішення суду про розірвання спадкового договору.

За результатами розгляду звернення позивачки, начальник Управління нотаріату Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) листом від 23.11.2021 року за вих. № Н-110/2/6.3 повідомив, що підстав для притягнення приватного нотаріуса ОСОБА_2 до дисциплінарної відповідальності не виявлено, а нотаріус є процесуально незалежною особою, яка самостійно надає правову оцінку поданим для вчинення нотаріальної дії документам та приймає рішення щодо вчинення нотаріальної дії чи відмови у її вчиненні, тому Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) в межах своєї компетенції не має повноважень зобов`язати нотаріуса вчинити нотаріальну дію або відмовити у її вчиненні.

Не погоджуючись з таким рішенням відповідача, позивачка звернулась з позовом до суду.

Надаючи правову оцінку спірним відносинам, що виникли між сторонами у справі, суд виходив із такого.

Згідно ст. 3 Закону України «Про нотаріат», нотаріус - це уповноважена державою фізична особа, яка здійснює нотаріальну діяльність у державній нотаріальній конторі, державному нотаріальному архіві або незалежну професійну нотаріальну діяльність, зокрема посвідчує права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняє інші нотаріальні дії, передбачені законом, з метою надання їм юридичної вірогідності.

Відповідно до абзацу 2 ст. 2-1 Закону України «Про нотаріат», контроль за організацією нотаріату, перевірка організації нотаріальної діяльності нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства здійснюються Міністерством юстиції України та його територіальними органами.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат», свідоцтво про право на заняття нотаріальною діяльністю може бути анульовано Міністерством юстиції України за рішенням Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату, прийнятим на підставі подання Міністерства юстиції України, його територіальних органів, зокрема неодноразового порушення нотаріусом законодавства або грубого порушення закону, яке завдало шкоди інтересам держави, фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій та/або інших дій, покладених на нотаріуса відповідно до закону, за умови що такі порушення встановлені рішенням суду.

Відповідно до ч. 9 ст. 10 Закону України «Про нотаріат», питання про анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю розглядається Вищою кваліфікаційною комісією нотаріату за поданням Міністерства юстиції України, його територіальних органів або Нотаріальної палати України у випадках, визначених цим Законом.

Згідно ч. 1, 2, 6 ст. 33 Закону України «Про нотаріат», Міністерство юстиції України, його територіальні органи проводять перевірку організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства за певний період. Проведення повторної перевірки з тих питань, які вже були предметом перевірки, не допускається, крім перевірки за зверненням фізичної чи юридичної особи в межах предмета звернення та відповідно до повноважень Міністерства юстиції України, його територіальних органів.

Перевірка організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання ним порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, крім повторних перевірок, передбачених цим Законом, проводиться не частіше одного разу на два роки виключно на робочому місці (у конторі) приватного нотаріуса з обов`язковим повідомленням його про проведення такої перевірки за 10 днів.

Порядок проведення перевірки організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання ними порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства затверджується Міністерством юстиції України.

Відповідно до п. 4.28., п.4.39 Положення про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року № 1707/5 (в редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин) міжрегіональне управління Міністерства юстиції України відповідно до покладених на нього завдань організовує роботу установ нотаріату, перевіряє їх діяльність і вживає заходів до її поліпшення, здійснює керівництво державними нотаріальними конторами та перевірку організації нотаріальної діяльності державних, приватних нотаріусів, та уповноважених на це посадових осіб органу місцевого самоврядування (далі уповноважена особа), контролює дотримання нотаріусами, уповноваженими особами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства; здійснює аналітично-методичне забезпечення нотаріальної діяльності, узагальнює та регулює нотаріальну практику, готує для нотаріусів та уповноважених осіб роз`яснення в межах своєї компетенції.

Отже, Законом України «Про нотаріат» та Положенням про міжрегіональні управління Міністерства юстиції України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 23.06.2011 року № 1707/5 на відповідача покладено обов`язок щодо здійснення перевірки організації нотаріальної діяльності нотаріуса та вчинення нотаріальних дій.

Порядок проведення перевірки організації роботи державних нотаріальних контор, державних нотаріальних архівів, організації нотаріальної діяльності приватних нотаріусів, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання правил нотаріального діловодства, врегульовано наказом Міністерства юстиції України від 17.02.2014 року № 357/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.02.2014 року за № 298/25075 (далі Порядок № 357/5).

Відповідно до пп. 3 п. 3 Порядку № 357/5, одним з основних завдань перевірки є перевірка дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій, у тому числі під час проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень.

Згідно п. 2 Порядку № 357/5, позапланова перевірка - не запланована Міністерством юстиції, територіальним органом Міністерства юстиції комплексна, цільова або контрольна перевірка організації роботи державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, організації нотаріальної діяльності приватного нотаріуса, дотримання державними і приватними нотаріусами порядку вчинення нотаріальних дій та виконання ними правил нотаріального діловодства, а також перевірка за зверненнями фізичних і юридичних осіб.

Разом з тим, статтею 40 Конституції України передбачено, що усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до п. 14 Порядку № 357/5, перевірка за зверненнями фізичних та юридичних осіб проводиться у межах предмета звернення та повноважень Міністерства юстиції, територіального органу Міністерства юстиції шляхом витребування від державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, приватного нотаріуса (особи, яка заміщує тимчасово відсутнього нотаріуса) необхідних документів та відомостей, що стосуються фактів, викладених у такій інформації, та письмових пояснень нотаріуса або з виїздом за місцезнаходженням державної нотаріальної контори, державного нотаріального архіву, робочого місця приватного нотаріуса.

Згідно п. 30 Порядку № 357/5, при перевірці виконання державними і приватними нотаріусами правил нотаріального діловодства перевіряються, зокрема, дотримання форм та правильність ведення реєстрів, алфавітних, інших книг, журналів тощо; правильність застосування нотаріусами посвідчувальних написів та видачі свідоцтв за формами, установленими правилами ведення нотаріального діловодства; дотримання державними і приватними нотаріусами нотаріальної таємниці, принципу неупередженості та запобігання судовим спорам, а також обмежень у праві вчинення нотаріальних дій; виконання державними і приватними нотаріусами вимог чинного законодавства про Єдині та державні реєстри інформаційної системи Міністерства юстиції.

Відповідно до п. 7.6 глави 1 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, (далі Порядок вчинення нотаріальних дій) у разі одержання рішення суду про визнання нотаріально посвідченого договору недійсним або про розірвання такого договору нотаріус проставляє про це відмітку на примірнику договору, який зберігається в матеріалах нотаріальної справи, долучивши до нього копію рішення суду, а також проставляє відмітку в реєстрі для реєстрації нотаріальних дій і, при можливості, на всіх інших примірниках договору.

Згідно пп. 5.1 п. 5 глави 15 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, крім іншого, нотаріус знімає заборону відчуження майна при одержанні повідомлення про припинення, розірвання, визнання недійсним договору ренти, довічного утримання (догляду), спадкового договору.

Порядок державної реєстрації заповітів і спадкових договорів у Спадковому реєстрі затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11.05.2011 року № 491 (діла Порядок № 491).

Відповідно до п. 4 Порядку № 491, державній реєстрації у Спадковому реєстрі підлягають: заповіти і спадкові договори, посвідчені нотаріусами, консульськими установами України, посадовими та службовими особами, що зазначені в статтях 1251 і 1252 Цивільного кодексу України, статті 37 та частині першій статті 40 Закону України «Про нотаріат», а також зміни до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів.

Згідно п. 5 Порядку № 491, реєстраторами Спадкового реєстру щодо посвідчених (складених та/або прийнятих на зберігання) нотаріусами заповітів і спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів є державні нотаріальні контори, державні нотаріальні архіви, приватні нотаріуси, які уклали відповідні договори з Адміністратором і мають доступ до Спадкового реєстру через інформаційну мережу Мін`юсту.

Відповідно до п. 7 Порядку № 491, внесення до Спадкового реєстру відомостей щодо посвідчених заповітів, спадкових договорів, а також змін до них, скасування заповітів та розірвання спадкових договорів здійснюється Реєстраторами на підставі заяв про реєстрацію, форми та вимоги до заповнення яких встановлює Мін`юст.

Згідно п. 19 Порядку № 491, кошти за надання права доступу, користування, внесення та одержання інформації із Спадкового реєстру зараховуються до державного бюджету.

З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) повинно було перевірити інформацію, викладену позивачкою у скарзі від 25.10.2021 року та призначити позапланову перевірку, в межах якої перевірити чи виконано нотаріусом дії, передбачені Порядком вчинення нотаріальних дій та Порядком № 491, після одержання рішення суду про розірвання спадкового договору.

Проведення такої перевірки не є втручанням у діяльність нотаріуса та входить до кола повноважень відповідача.

Тоді як відмова відповідача від проведення позапланової перевірки діяльності приватного нотаріуса ОСОБА_2 порушує право позивачки на позасудовий захист.

При цьому, суд критично оцінює доводи відповідача щодо відсутності повноважень зобов`язати нотаріуса вчинити нотаріальну дію, оскільки позивачка у своєму зверненні просила провести перевірку, а не зобов`язати нотаріуса вчинити нотаріальну дію.

Стосовно доводів приватного нотаріуса Корнійчук А.В. на обґрунтування правомірності її відмови у вчиненні нотаріальних дій, суд зазначає, що питання правомірності чи неправомірності дій приватного нотаріуса Корнійчук А.В. не є предметом даного позову.

За приписами частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з вимогами статті 77 частини 1 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до статті 77 частини 2 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності. покладається на відповідача.

Таким чином, особливістю адміністративного судочинства є те, що обов`язок доказування в спорі покладається на відповідача - орган публічної влади, який повинен надати суду всі матеріали, які свідчать про його правомірні дії.

За правилами статті 90 Кодексу адміністративного судочинства України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

З огляду на наведене, відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування своєї позиції та не довів правомірності своєї поведінки у спірних правовідносинах. Натомість, доводи позивачки відповідають обставинам справи та ґрунтуються на нормах матеріального закону.

За встановлених в ході розгляду справи обставин в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підтверджені належними і допустимими доказами, а тому підлягають до задоволення.

При цьому суд враховує висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 20.12.2019 року у справі № 826/26684/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 143 Кодексу адміністративного судочинства України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Відповідно до копії квитанції від 05.01.2022 року № 2238-8310-3081-8297 позивачкою сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Зважаючи на задоволення позовних вимог, понесені позивачкою судові витрати у виді сплаченого судового збору на суму 992,40 грн., підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

Задовольнити адміністративний позов.

Визнати протиправною бездіяльність Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) за результатами розгляду скарги ОСОБА_1 на дії (бездіяльність) приватного нотаріуса Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В. від 25.10.2021 року.

Зобов`язати Центральне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Київ) провести позапланову перевірку діяльності приватного нотаріусу Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Корнійчук А.В.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (, м. Київ, пров. Музейний, 2-Д) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 , АДРЕСА_1 ) сплачений нею судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Лисенко В.І.