Справа № 320/6534/22
Суддя: Дудін С.О.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року справа №320/6534/22

Київський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Дудіна С.О. розглянув у порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" до Головного управління Державної податкової служби у Київській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень.

Суть спору: до Київського окружного адміністративного суду звернулось Товариство з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" з позовом до Головного управління ДПС у Київській області про визнання протиправним та скасування податкового повідомлення-рішення від 20.01.2022 №19650705.

В обґрунтування вимог позивач зазначив, що спірне податкове повідомлення-рішення контролюючого органу було прийнято за результатом проведеної перевірки, в ході якої був зроблений висновок про завищення Товариством з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за вересень 2021 року на суму 209822,00 грн.

Позивач зазначив, що в акті перевірки контролюючим органом не наведені мотиви, які б свідчили про порушення ТОВ "ДО ЕНД КО КИЇВ" вимог чинного законодавства.

Позивач зазначив, що до перевірки ним були надані всі необхідні первинні документи, які підтверджують наявність господарських відносин між ним та ТОВ "Інфрабуд".

При цьому, позивач наголосив на тому, що на момент проведення контролюючим органом перевірки між ним та ТОВ "Інфрабуд" не були складені та підписані акти здачі-приймання за формою КБ-2В, оскільки вказаний контрагент не виконав у повному обсязі свої зобов`язання за договором підряду від 03.08.2022 №03/08-21. При цьому, вказані обставини, на переконання позивача, не свідчать про порушення ним податкової дисципліни.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 01.08.2022 відкрито провадження в адміністративній справі, вирішено здійснювати розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 02.12.2022 відмовлено у задоволенні клопотання Головного управління ДПС у Київській області про проведення судового засідання з повідомленням (викликом) сторін.

Відповідач, заперечуючи проти позовних вимог, зазначив, що позивачем не були надані для перевірки акти здачі-приймання за формою КБ-2В, складені між ТОВ "ДО ЕНД КО КИЇВ" та ТОВ "Інфрабуд", які є невід`ємною частиною договору підряду від 03.08.2022 №03/08-21.

Крім того, відповідач наголосив на тому, контрагент позивача, ТОВ "Інфрабуд" на підставі рішень від 12.10.2021 №117891 та від 08.11.2021 №127177 відповідає критеріям ризиковості платника податку (п.8 Критеріїв ризиковості платника податку).

Також позивач зазначив про наявність податкової інформації про формування вказаним товариством податкового кредиту від суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, а саме: ТОВ «Забезпечення і комплектація будівництва», ТОВ «ПРО-Тріпл», ТОВ «Провінція», ТОВ «Ресурс-Будпоставка», ТОВ «БК Граніт».

Крім того, контролюючий орган звернув увагу на те, що ТОВ "Інфрабуд" фігурує в кримінальному провадженні 1-кс/755/4220/19 по справі №755/11871/17.

У зв`язку з цим, відповідач вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято правомірно та обґрунтовано.

Розглянувши подані документи і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши усі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд

в с т а н о в и в:

Товариство з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" (ідентифікаційний код 20582919, місцезнаходження: 08300, Київська обл., м.Бориспіль, вул.Запорізька, буд.6) 14.11.1995 зареєстровано як юридична особа, що підтверджується випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (а.с.12).

Судом встановлено, що посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області у період з 30.11.2021 по 06.12.2021 було проведено документальну позапланову виїзну перевірку Товариства з обмеженою відповідальністю "До ЕНД КО КИЇВ" щодо дотримання податкового законодавства при декларуванні за вересень 2021 року від`ємного значення з податку на додану вартість, у тому числі заявленого до відшкодування з бюджету, за результатами якої було складено акт від 13.12.2021 №21994/10-36-07-05/20582919 (а.с.23-48).

В акті перевірки вказано, що перевіркою достовірності і правильності визначення суми від`ємного значення, яка підлягає бюджетному відшкодуванню (показник рядка 20.2 декларації), в сумі 1048678,00 грн. встановлено її завищення на загальну суму 209822,19 грн.

В ході перевірки позивачу був вручений запит від 30.11.2021 №1 "Про надання документів". На запит надано договір підряду №03/08-21 від 03.08.2021, укладений між ТОВ "ДО ЕНД КО КИЇВ" та ТОВ "Інфрабуд".

Посадові особи зазначили, що в Додаткку №1 до договору підряду №03/08-21 від 03.08.2021 визначена договірна ціна на виконання ремонтних робіт "Капітальний ремонт покрівлі даху Цеху бортового харчування на 1500 рац./год. (24000 рац./добу)» - всього вартість робіт та матеріалів з ПДВ 1258933,16 грн.

Надані платіжні доручення від 04.08.2021 №2485 на суму 894291,32 грн., у тому числі ПДВ 149048,55 грн., від 18.08.2021 №2652 на суму 364641,84 грн., у тому числі ПДВ 60773,64 грн.

Відповідач зазначив, що до перевірки не надані акти приймання-передачі робіт за формою КБ-2В, хоча за умовами договору підрядник має виконувати роботи протягом 60 календарних днів після отримання першої частини попередньої оплати. Згідно платіжного доручення від 04.08.2021 №2485 на суму 894291,32 грн., в тому числі ПДВ 149048,55 грн., виконання робіт має бути закінчено у жовтні 2021 року, проте на момент написання даного акта перевірки, акт приймання-передачі робіт за формою КБ-2В відсутній.

Також в акті перевірки вказано, що відповідно до ТОВ «Інфрабуд» прийнято рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку п.8 Критеріїв ризиковості платника податку від 12.10.2021 №117891 та від 08.11.2021 №127177.

В ході аналізу баз даних ДПС України отримано податкову інформацію, що СГ сформовано податковий кредит від суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, а саме: ТОВ «Забезпечення і комплектація будівництва», ТОВ «ПРО-Тріпл», ТОВ «Провінція», ТОВ «Ресурс-Будпоставка», ТОВ «БК Граніт».

Використовуючи бази даних ДПС України, надані пояснення та копії документів, проведено аналіз діяльності ТОВ «Інфрабуд», в процесі якого встановлено, що ПК (ліміт) сформовано від СГ, які здійснюють ризикову діяльності, а саме: ТОВ «Забезпечення і комплектація будівництва», ТОВ «Макс-Строй», ТОВ «Про-Тріпл», ТОВ «Провінція», ТОВ «ПрайдКонстракшен», ТОВ «Ресурс-Будпоставка", ТОВ "БК "Магістраль Сервіс 2015", ТОВ "БК Граніт", ТОВ "Віпбудмонтаж", ТОВ "ФДМ Буд", ТОВ "Спец Сітібуд Логістик", ТОВ "Техноелітстрой", ПП "Дів ІНК", ТОВ "Сімакс Україна", ТОВ "НВЦ "Професійна безпека", ТОВ "МБК Констракшн".

В акті перевірки контролюючий орган дійшов висновку про те, що позивачем порушено вимоги п.44.1 ст.44, п.198.1, п.198.2, п.198.3, п.198.6 ст.198, п.2004, п.200.7, п.1200.8, п.200.9, п.200.14 статті 200 Податкового кодексу України, в результаті чого завищено суму бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за період виникнення від`ємного значення в додатку 3 до декларації за вересень 2021 року на суму 209822,00 грн.

Судом встановлено, що не погоджуючись з висновками контролюючого органу, позивач звернувся до Головного управління ДПС у Київській області із запереченнями на акт від 13.12.2021 №21994/10-36-07-05/20582919, за результатом розгляду яких Головне управління ДПС у Київській області листом від 14.01.2022 №376/12/10-36-07-05 повідомило позивачу про правомірність висновків акта перевірки від 13.12.2021 №21994/10-36-07/20582919 (а.с.51-58).

На підставі висновків акта перевірки Головним управлінням ДПС у Київській області було прийнято податкове повідомлення-рішення від 20.01.2022 №19650705, яким позивачу зменшено суму бюджетного відшкодування з податку на додану вартість, задекларовану на рахунок платника у банку за вересень 2021 року, у розмірі 209822,00 грн. та нараховано штрафні (фінансові) санкції у розмірі 20982,00 грн. (а.с.59-61).

Судом встановлено, що не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем податкового повідомлення-рішення від 20.01.2022 №19650705, позивач звернувся зі скаргою до Державної податкової служби України, у якій просив скасувати спірне податкове повідомлення-рішення (а.с.61-67).

Рішенням Державної податкової служби України від 16.02.2022 №2984/6/99-00-06-01-05-06 продовжено строк для розгляду скарги позивача до 07.04.2022 (включно) (а.с.68).

Рішенням Державної податкової служби України від 05.07.2022 №6511/6/99-00-06-01-05-06 спірне податкове повідомлення-рішення залишено без задоволення, а скаргу позивача - без змін (а.с.71-74).

Не погоджуючись з правомірністю прийняття відповідачем спірного податкового повідомлення-рішення, позивач звернувся з даним позовом до суду про визнання його протиправним та скасування, з приводу чого суд зазначає таке.

03.08.2021 між Товариством з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" (Замовник) та Товариством з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд" (Підрядник) було укладено договір підряду №03/08-21, за умовами якого підрядник зобов`язався на свій ризик власними та/або залученими силами, за завданням замовника виконати у встановлений строк роботи, а саме: капітальний ремонт покрівлі даху, шляхом заміни гідроізоляційного шару з ПВХ та улаштування нового шару (матеріалу) з використанням полімерної ПВХ-мембрани Sikaplan на об`єкти за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н., м.Бориспіль, ДМА "Бориспіль", цех бортового харчування на 1500 рац./год (24000 рац./добу) відповідно до проектної документації, вимог нормативно-правових актів, державних стандартів, норм і правил, а також умов цього договору, а замовник зобов`язується надати доступ до місця проведення робіт, прийняти та оплатити підрядникові виконані роботи.

Відповідно до пункту 1.2 договору сторони дійшли до угоди, що роботи за цим договором виконуються відповідно до "Робочої документації ОК1 каркасу цеху бортового харчування в МА Бориспіль, розробленої у відповідності з договором КПП-01-18/09/2009 від 18.09.2009 р." та надалі по тексту договору іменується як "проектна документація".

Згідно з пунктом 2.1 договору підрядник зобов`язується розпочати виконання робіт протягом 5 (п`яти) календарних днів з моменту отримання ним авансу згідно з п.4.2 договору та після надання замовником фронту робіт, що оформлюється сторонами письмово, шляхом складання акта приймання-передачі фронту робіт.

Відповідно до пункту 2.2 договору строк виконання робіт за договором - 60 календарних днів з моменту отримання підрядником частини попередньої оплати, згідно пп.4.1.1 договору та фронту робіт. Затримка перерахування авансу та/або затримки передачі фронту робіт подовжує строк виконання робіт на строк такої затримки.

В пункті 2.4 договору сторони визначили, що роботи, виконані підрядником, приймаються замовником шляхом оформлення та підписання актів здачі-приймання робіт за формою КБ-2В та довідок про вартість виконаних робіт за формою КБ-3.

Згідно з пунктом 2.5 договору по закінчення виконання робіт підрядник готує та передає (направляє) замовнику акт приймання-передачі всіх робіт за формою КБ-2В.

Відповідно до пункту 3.1 договору вартість робіт, включаючи всі необхідні матеріали за договором (Договірна ціна), визначена на підставі Додатку №1 до договору, що є його невід`ємною частиною, та на момент підписання становить без ПДВ - 1049110,97 грн., ПДВ (20%) - 209822,19 грн., всього з ПДВ - 1258933,16 грн.

Пунктом 4.1 договору передбачено, що розрахунки за даним договором здійснюються у національній валюті України - гривні в безготівковій формі, в порядку 100% попередньої оплати наступним чином:

- протягом 3 (трьох) банківських днів з дати підписання договору замовник сплачує підряднику частину попередньої оплати у розмірі 894219,32 грн., з врахуванням ПДВ (20%) в сумі 149048,55 грн.;

- протягом 3 (трьох) банківських днів з дати отримання рахунку від підрядника замовник сплачує підряднику залишок попередньої оплати у розмірів 364641,84 грн., з врахуванням ПДВ (20%) в сумі 60773,64 грн.

Відповідно до пункту 4.2 договору в разі зміни: збільшення або зменшення вартості робіт за договором, остаточний розрахунок сторони здійснюють після підписання акта здачі-приймання виконання робіт за формою КБ-2В, протягом 5 банківських днів.

Згідно з пунктом 4.3 договору після виконання робіт підрядник направляє замовнику акт здачі-приймання виконання робіт за формою КБ-2В, а замовник протягом п`яти робочих днів з дня отримання від підрядника, зобов`язаний розглянути та підписати акт здачі-приймання виконання робіт або надіслати підряднику мотивовану відмову від підписання акта.

Пунктом 13.1 договору визначено, що цей договір набирає чинності з дати підписання його сторонами і діє до моменту повного виконання сторонами своїх зобов`язань за договором (а.с.77-82).

03.08.2021 між сторонами було підписано Договірну ціну (Додаток №1 до договору підряду від 03.08.2021 №03/08-21), в якій сторони визначили види послуг та їхню вартість (а.с.83-85).

Також між сторонами було погоджено Проектну документацію у вигляді сканованих копій окремих аркушів на паперових носіях (Додаток №1 до договору підряду від 03.08.2021 №03/08-21) (а.с.86-101).

Судом встановлено, що позивачем було перераховано ТОВ "Інфрабуд" в якості передоплати за договором підряду від 03.08.2021 №03/08-21 грошові кошти на загальну суму 1258933,16 грн., про що свідчать платіжні доручення від 04.08.2021 №2485 на суму 894291,32 грн. та від 18.08.2021 №2652 на суму 364641,84 грн.

З матеріалів справи вбачається, що за фактом настання «першої події» (отримання коштів) ТОВ "Інфрабуд" були виписані позивачу податкові накладні від 04.08.2021 №5 на суму 894219,32 грн. (у т.ч. ПДВ - 149048,55 грн.) та від 18.08.2021 №43 на суму 364641,84 грн. (у т.ч. ПДВ - 60773,64 грн.), які були зареєстровані в ЄРПН (а.с.118-121).

Сума ПДВ за вказаними податковими накладними була включена позивачем до складу податкового кредиту серпня 2021 року, що підтверджується Додатком 1 до податкової декларації.

Від`ємне значення різниці між сумою податкового зобов`язання та сумою податкового кредиту за результатом діяльності позивача за серпень 2021 року склало 1592875 грн. та була зарахована до складу податкового кредиту наступного звітного періоду.

У свою чергу, у наступному податковому періоді (вересні 2021 року) позивачем було заявлено до бюджетного відшкодування (на рахунок в банку) від`ємне значення у сумі 1048678 грн., яке складається, у тому числі, із суми податку 209822,19 грн., сплаченого позивачем ТОВ "Інфрабуд" за вищевказаними податковими накладними, про що свідчить Додаток 3 до податкової декларації з ПДВ за вересень 2021 року.

Відповідно до пункту 198.1 статті 198 Податкового кодексу України право на віднесення сум податку до податкового кредиту виникає у разі здійснення операцій, зокрема, з придбання або виготовлення товарів (в тому числі в разі їх ввезення на митну територію України) та послуг.

Датою виникнення права платника податку на віднесення сум податку до податкового кредиту вважається дата тієї події, що відбулася раніше: дата списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату товарів/послуг; дата отримання платником податку товарів/послуг, що підтверджено податковою накладною (пункт 198.2 статті 198 ПК України).

Згідно з пунктом 198.3 статті 198 ПК України податковий кредит звітного періоду визначається виходячи з договірної (контрактної) вартості товарів/послуг, але не вище рівня звичайних цін, визначених відповідно до статті 39 цього Кодексу, та складається з сум податків, нарахованих (сплачених) платником податку за ставкою, встановленою пунктом 193.1 статті 193 цього Кодексу, протягом такого звітного періоду, зокрема, у зв`язку з придбанням або виготовленням товарів (у тому числі при їх імпорті) та послуг з метою їх подальшого використання в оподатковуваних операціях у межах господарської діяльності платника податку.

Нарахування податкового кредиту здійснюється незалежно від того, чи такі товари/послуги та основні фонди почали використовуватися в оподатковуваних операціях у межах провадження господарської діяльності платника податку протягом звітного податкового періоду, а також від того, чи здійснював платник податку оподатковувані операції протягом такого звітного податкового періоду.

При цьому, відповідно до пункту 198.6 статті 198 Податкового кодексу України не відносяться до податкового кредиту суми податку, сплаченого (нарахованого) у зв`язку з придбанням товарів/послуг, не підтверджені зареєстрованими в Єдиному реєстрі податкових накладних податковими накладними/розрахунками коригування до таких податкових накладних чи не підтверджені митними деклараціями (тимчасовими, додатковими та іншими видами митних декларацій, за якими сплачуються суми податку до бюджету при ввезенні товарів на митну територію України), іншими документами, передбаченими пунктом 201.11 статті 201 цього Кодексу.

У разі коли на момент перевірки платника податку контролюючим органом суми податку, попередньо включені до складу податкового кредиту, залишаються не підтвердженими зазначеними у абзаці першому цього пункту документами, платник податку несе відповідальність відповідно до цього Кодексу.

Відповідно до пункту 201.1 статті 201 ПК України платник податку зобов`язаний надати покупцю (отримувачу) на його вимогу підписану уповноваженою платником особою та скріплену печаткою (за наявності) податкову накладну, складену за вибором покупця (отримувача) в один з таких способів: а) у паперовому вигляді; б) в електронній формі з дотриманням умови щодо реєстрації у порядку, визначеному законодавством, електронного підпису уповноваженої платником особи та умови реєстрації податкової накладної у Єдиному реєстрі податкових накладних. У такому разі складання податкової накладної у паперовому вигляді не є обов`язковим.

Згідно з п.201.7 ст.201 ПК України податкова накладна складається на кожне повне або часткове постачання товарів/послуг, а також на суму коштів, що надійшли на поточний рахунок як попередня оплата (аванс).

Право на нарахування податку та складання податкових накладних надається виключно особам, зареєстрованим як платники податку в порядку, передбаченому ст. 183 цього Кодексу (п.201.8 ст.201 ПК України).

До обов`язкових реквізитів податкової накладної, перелік яких закріплений в підпункті 201.1 ст.201 Податкового кодексу України, законодавець відносить: а) порядковий номер податкової накладної;б) дата складання податкової накладної;в) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - продавця товарів/послуг;г) податковий номер платника податку (продавця та покупця). У разі постачання/придбання філією (структурним підрозділом) товарів/послуг, яка фактично є від імені головного підприємства - платника податку стороною договору, у податковій накладній, крім податкового номера платника податку додатково зазначається числовий номер такої філії (структурного підрозділу);д) повна або скорочена назва, зазначена у статутних документах юридичної особи або прізвище, ім`я та по батькові фізичної особи, зареєстрованої як платник податку на додану вартість, - покупця (отримувача) товарів/послуг;е) опис (номенклатура) товарів/послуг та їх кількість, обсяг;є) ціна постачання без урахування податку;ж) ставка податку та відповідна сума податку в цифровому значенні;з) загальна сума коштів, що підлягають сплаті з урахуванням податку;і) код товару згідно з УКТЗЕД, для послуг - код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг; платники податків, крім випадків постачання підакцизних товарів та товарів, ввезених на митну територію України, мають право зазначати код товару згідно з УКТЗЕД або код послуги згідно з Державним класифікатором продукції та послуг неповністю, але не менше ніж чотири перших цифри відповідного коду;й) індивідуальний податковий номер.

Згідно з пунктом 200.1 статті 200 Податкового кодексу України сума податку, що підлягає сплаті (перерахуванню) до Державного бюджету України або бюджетному відшкодуванню, визначається як різниця між сумою податкового зобов`язання звітного (податкового) періоду та сумою податкового кредиту такого звітного (податкового) періоду.

Пунктом 200.4 статті 200 Податкового кодексу України встановлено, що при від`ємному значенні суми, розрахованої згідно з пунктом 200.1 цієї статті, така сума: а) враховується у зменшення суми податкового боргу з податку, що виник за попередні звітні (податкові) періоди (у тому числі розстроченого або відстроченого відповідно до цього Кодексу) в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 2001.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації, а в разі відсутності податкового боргу; б) або підлягає бюджетному відшкодуванню за заявою платника у сумі податку, фактично сплаченій отримувачем товарів/послуг у попередніх та звітному податкових періодах постачальникам таких товарів/послуг або до Державного бюджету України, в частині, що не перевищує суму, обчислену відповідно до пункту 200-1.3 статті 200-1 цього Кодексу на момент отримання контролюючим органом податкової декларації на поточний рахунок платника податку та/або у рахунок сплати грошових зобов`язань або погашення податкового боргу такого платника податку з інших платежів, що сплачуються до державного бюджету, в) та/або зараховується до складу податкового кредиту наступного звітного (податкового) періоду.

Верховний Суд у постанові від 21.02.2020 у справі №815/253/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -87758646) зазначив, що господарські операції для визначення податкового кредиту та витрат мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними бухгалтерськими документами, які мають відображати реальність таких операцій, та спричиняти реальні зміни майнового стану платника податків.

Правові наслідки у вигляді виникнення права платника податку на формування податкового кредиту наступають лише у разі реального (фактичного) вчинення господарських операцій з придбання товарів (робіт, послуг) з метою їх використання в своїй господарській діяльності, що пов`язані з рухом активів, зміною зобов`язань чи власного капіталу платника, та відповідають економічному змісту, відображеному в укладених платником податку договорах, що має підтверджуватись належним чином оформленими первинними документами.

Таким чином, аналіз реальності господарської діяльності повинен здійснюватися на підставі даних податкового, бухгалтерського обліку платника податків та відповідності їх дійсному економічному змісту. При цьому в первинних документах, які є підставою для бухгалтерського обліку, фіксуються дані лише про фактично здійснені господарські операції.

Отже, наслідки для податкового обліку створює фактичний рух активів за результатами здійснення господарських операцій, що є обов`язковою умовою для формування податкового кредиту.

Матеріали справи свідчать, що податковий кредит за результатом здійснення господарських операцій з ТОВ "Інфрабуд" був сформований позивачем на підставі належних документів, оформлених згідно з вимогами чинного законодавства, а податкові накладні, виписані зазначеним контрагентом, містять всі реквізити, визначені в якості необхідних статтею 201 Податкового кодексу України. Більш того, вказані податкові накладні були зареєстровані контролюючим органом в ЄРПН, тобто пройшли перевірку на наявність підстав для зупинення відповідної реєстрації або відмову в ній (зокрема, щодо ризиковості операцій чи ризиковості платника податків).

Суд зазначає, що наявні в матеріалах справи первинні документи бухгалтерського та податкового обліку є належним доказом здійснення позивачем господарських операцій з ТОВ "Інфрабуд".

Відповідно до абзацом 10 статті першої Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-XIV первинний документ - це документ, який містить відомості про господарську операцію та підтверджує її здійснення.

Згідно з пунктом 2.1 Положення про документальне забезпечення записів у бухгалтерському обліку, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 24.05.1995 №88, первинні документи - це документи, створені у письмовій або електронній формі, які містять відомості про господарські операції, включаючи розпорядження та дозволи адміністрації (власника) на їх проведення.

Отже, договори, видаткові і податкові накладні, рахунки-фактури, акти здачі-приймання робіт (надання послуг) є первинними документами, які підтверджують фактичне здійснення господарських операцій між суб`єктами господарювання.

Таким чином, з урахуванням викладеного для підтвердження даних податкового обліку можуть братися до уваги лише ті первинні документи, які складені в разі фактичного здійснення господарської операції.

Абзацом 4 статті першої Закону України Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні від 16.07.1999 №996-XIV встановлено, що господарською операцією є дія або подія, яка викликає зміни в структурі активів та зобов`язань, власному капіталі підприємства.

Отже, фактично здійснена господарська операція характеризується тим, що остання призводить до настання реальних змін майнового стану платника податків.

Аналіз наведених норм свідчить, що господарські операції для визначення податкового кредиту мають бути фактично здійсненими та підтвердженими належним чином оформленими первинними документами, які відображають реальність таких операцій. Сума податку для включення до податкового кредиту повинна бути підтверджена податковою накладною, виписаною постачальником на операцію з постачання товару (послуг) і зареєстрованою в Єдиному реєстрі податкових накладних.

Встановлюючи правило щодо обов`язкового підтвердження сум податкового кредиту, врахованих платником ПДВ при визначенні податкових зобов`язань, законодавець, безумовно, передбачає, що ці документи є достовірними, тобто операції, які вони підтверджують, дійсно мали місце.

Якщо господарська операція фактично не відбулася, то первинні документи, складені для оформлення такої операції, не відповідають дійсності і не можуть бути підставою податкового обліку. Це відповідає і вимогам статті 75 КАС щодо достовірності доказів.

Превалювання сутності над формою (операції обліковуються відповідно до їх сутності, а не лише виходячи з юридичної форми) як принцип бухгалтерського обліку, що закріплений в статті 4 Закону №996-XIV, так само характеризує і податковий облік.

Надання контролюючому органу належним чином оформлених документів, передбачених правовими нормами, з метою одержання податкової вигоди є підставою для її одержання, якщо контролюючий орган не встановив і не довів, що відомості, які містяться в цих документах, неповні, недостовірні, суперечливі або ґрунтуються на інших документах, недійсність даних в яких установлена судом.

Про необґрунтованість податкової вигоди можуть свідчити підтверджені доказами доводи контролюючого органу, зокрема про наявність таких обставин, як: неможливість реального здійснення операцій з урахуванням часу, місця знаходження майна або обсягу матеріальних ресурсів, економічно необхідних для виробництва товарів, виконання робіт або послуг, нездійснення особою, яка значиться виробником товару, підприємницької діяльності; відсутність необхідних умов для досягнення результатів відповідної підприємницької, господарської діяльності у зв`язку з відсутності управлінського або технічного персоналу, основних фондів, виробничих активів, складських приміщень, транспортних засобів; облік для цілей оподаткування тільки тих господарських операцій, які безпосередньо пов`язані з виникненням податкової вигоди, якщо для цього виду діяльності також потрібне здійснення й облік інших господарських операцій; здійснення операцій з товаром, що не вироблявся або не міг бути вироблений в обсязі, зазначеному платником податків у документах обліку; відсутність документів обліку.

Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом у постанові від 20.12.2021 у справі №200/6804/19-а (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 102080072).

В акті перевірки від 13.12.2021 №21994/10-36-07-05/20582919 відповідач в якості підстав для висновків про завищення ТОВ "ДО ЕНД КО КИЇВ" суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за період виникнення від`ємного значення за вересень 2021 року на суму 209822,00 грн., зазначив, що позивачем не було надано до перевірки акти приймання-передачі робіт за формою КБ-2В, які передбачені вимогами договору підряду від 03.08.2021 №03/08-21, з приводу чого суд зазначає таке.

Як було вказано вище, відповідно до пункту 2.2 договору підряду від 03.08.2021 №03/08-21 строк виконання робіт за договором - 60 календарних днів з моменту отримання підрядником частини попередньої оплати, згідно пп.4.1.1 договору та фронту робіт. Затримка перерахування авансу та/або затримки передачі фронту робіт подовжує строк виконання робіт на строк такої затримки.

Згідно з абзацом другим пункту 2.3 договору зупинка робіт не з вини підрядника, пов`язана із впливом зовнішніх чинників (в т.ч. випадіння атмосферних опадів (дощ, сніг), туман, наявність поривчастого вітру швидкістю 7 м/с, наявність стоячої води на ізолюючій поверхні, тощо) тягне за собою продовження строків виконання робіт на час такої зупинки Про наявність ознак впливу зовнішніх чинників підрядник зобов`язаний письмово повідомити замовника.

Пунктом 2.4 договору визначено, що роботи, виконані підрядником, приймаються замовником шляхом оформлення та підписання актів здачі-приймання робіт за формою КБ-2В та довідок про вартість виконаних робіт за формою КБ-3.

Згідно з пунктом 2.5 договору по закінчення виконання робіт підрядник готує та передає (направляє) замовнику акт приймання-передачі всіх робіт за формою КБ-2В.

Отже, з вказаних положень договору підряду від 03.08.2021 №3/08-21 вбачається, що акт здачі-приймання робіт за формою КБ-2В складається та підписується сторонами договору лише після закінчення виконання ТОВ "Інфрабуд" підрядних робіт та їх прийняття позивачем.

Договором передбачений конкретний строк виконання ТОВ "Інфрабуд" підрядних робіт - 60 календарних днів з моменту отримання частини попередньої оплати.

Разом з тим, договором передбачена можливість продовження строку виконання робіт та зупинки підрядником виконання робіт у разі наявності незалежних від нього зовнішніх чинників.

У відповіді на відзив на позовну заяву позивач зазначив, що станом на дату проведення контролюючим органом позапланової перевірки підрядні роботи за договором підряду від 03.08.2021 №3/08-21 ще не були виконанні, а тому акт здачі-приймання робіт за формою КБ-2В між сторонами не був складений та підписаний.

Судом встановлено, що Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд" листом від 31.01.2022 №3101-1 повідомило позивачу, що товариством було своєчасно розпочато виконання ремонтних робіт з покрівлі основного даху будівлі за договором підряду від 03.08.2021 №3/08-21.

Контрагент позивача зазначив, що в серпні та в першій половині вересня 2021 року роботи проводились щоденно (шість днів на тиждень) відповідно до графіків виконання робіт. Але, починаючи з другої половини вересня, товариство майже щодня, або через день змушене було зупиняти виконання робіт у зв`язку з впливом зовнішніх чинників (в т.ч. випадіння атмосферних опадів (дощ, сніг), наявність поривчастого вітру, швидкістю 7 м/с, наявність стоячої води на ізолюючій поверхні через підвищену вологість повітря).

Вказані зовнішні чинники не дозволили товариству закінчити виконання робіт у вказані в договорі строки. На сьогоднішній день виконано близько 75% від загального об`єму робіт.

У вказаному листі Товариство з обмеженою відповідальністю "Інфрабуд" зазначило про те, що товариство гарантує закінчення виконання робіт з капітального ремонту покрівлі даху, відповідно до умов договору, як тільки йому дозволять погодні умови (а.с.104).

Отже, матеріали справи свідчать про те, що на момент проведення посадовими особами Головного управління ДПС у Київській області перевірки Товариства з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" (період з 30.11.2021 по 06.12.2021) акти здачі-приймання робіт за формою КБ-2В між позивачем та ТОВ "Інфрабуд" складені не були, оскільки вказаний контрагент позивача не виконав у повному обсязі підрядні роботи, що є умовою для складання таких актів, у зв`язку з наявністю обставин, які не залежали від волі ТОВ "Інфорабуд", та які передбачені пунктом 2.3 договору підряду від 03.08.2021 №03/08-21 як такі, що надають можливість зупинення виконання відповідних робіт.

Суд звертає увагу відповідача на те, що вказані обставини взагалі не повинні були братися до уваги контролюючим органом, оскільки згідно з вказаними вище нормами Податкового кодексу України право позивача на податковий кредит у даному випадку виникло за правилом «першої події», що відбулася раніше, а саме: списання коштів з банківського рахунка платника податку на оплату послуг, що підтверджено податковою накладною, зареєстрованою в ЄРПН. Наявність цієї події, згідно з пунктом 198.2 статті 198 ПК України, є достатньою підставою для формування позивачем податкового кредиту.

Враховуючи вищевказане, суд дійшов висновку про те, що посилання контролюючого органу в акті перевірки на відсутність актів здачі-приймання як на підставу для висновків про завищення позивачем бюджетного відшкодування за вересень 2021 року на суму 209822,19 грн. є безпідставним.

Також в акті перевірки відповідач зазначив, що контролюючим органом щодо ТОВ «Інфрабуд» були прийняті рішення про відповідність платника податку на додану вартість критеріям ризиковості платника податку п.8 Критеріїв ризиковості платника податку від 12.10.2021 №117891 та від 08.11.2021 №127177 (а.с.168-169) та про наявність податкової інформації про формування вказаним товариством податкового кредиту від суб`єктів господарювання, які здійснюють ризикову діяльність, а саме: ТОВ «Забезпечення і комплектація будівництва», ТОВ «ПРО-Тріпл», ТОВ «Провінція», ТОВ «Ресурс-Будпоставка», ТОВ «БК Граніт».

Суд наголошує на тому, що чинне законодавство не ставить умовою дійсності правочинів, а також виникнення податкових зобов`язань платника у залежність від стану податкового обліку його контрагентів, наявності чи відсутності у останніх основних фондів, тощо. Відсутність у контрагента добросовісного платника податку, яким є позивач, матеріальних та трудових ресурсів, не виключає можливості реального виконання таким платником господарської операції, та не свідчить про одержання необґрунтованої податкової вигоди покупцем, оскільки залучення інших субпідрядників (працівників чи організацій) є можливим за умовами укладених між позивачем і вказаними вище контрагентами договорів.

Так, норми податкового законодавства не ставлять у залежність достовірність даних податкового обліку платника податків від дотримання податкової дисципліни його контрагентами, якщо цей платник (покупець) мав реальні витрати у зв`язку з придбанням товарів (робіт, послуг), призначених для використання у його господарській діяльності. Порушення певним постачальником товару (робіт, послуг) у ланцюгу постачання вимог податкового законодавства чи правил ведення господарської діяльності не може бути підставою для висновку про порушення покупцем товару (робіт, послуг) вимог законодавства щодо формування об`єкта оподаткування податком на прибуток та податкового кредиту, тому платник податків (покупець товарів (робіт, послуг)) не повинен зазнавати негативних наслідків, зокрема у вигляді позбавлення права на формування витрат та податкового кредиту, за можливу неправомірну діяльність його контрагентів за умови, якщо судом не встановлено фактів, які свідчать про обізнаність платника податків щодо такої поведінки контрагентів та злагодженість дій між ними.

Аналогічний правовий висновок сформульований Верховним Судом у постанові від 16.04.2019 у справі №804/6909/17 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 81366768) та від 21.02.2020 у справі №815/253/16 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР -87758646).

Щодо посилань відповідача у відзиві на позовну заяву на те, що ТОВ "Інфрабуд" фігурує в кримінальному провадженні 1-кс/755/4220/19 по справі №755/11871/17 та 1-кс/752/11168/18 по справі №752/18174/18, то суд не приймає їх до уваги, оскільки вказані відомості не були зазначені відповідачем в акті перевірки в якості мотивів для висновків про порушення позивачем вимог ПК України.

Крім того, суд наголошує на тому, що статтею 62 Конституції України передбачено, що особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Згідно з частиною другою статті 22 Кримінального процесуального кодексу України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Частиною першою статті 369 Кримінального процесуального кодексу України встановлено, що судове рішення, у якому суд вирішує обвинувачення по суті, викладається у формі вироку.

Відповідачем під час розгляду справи не було надано суду доказів наявності вироку відносно посадових осіб ТОВ "Інфрабуд", який би свідчив про фіктивний характер діяльності підприємства або інші обставини, які б ставили під сумнів реальність господарських операцій цього контрагента з позивачем.

Верховний Суд у постанові від 04.06.2020 у справі №340/422/19 (реєстраційний номер судового рішення в ЄДРСР - 89675141) зазначив, що нереальність господарських операцій з придбання платником податку товару має підтверджуватися належними, допустимими та достатніми доказами і не може ґрунтуватися на припущеннях, зокрема обумовлюватись лише допущеними контрагентом порушеннями вимог законодавства або недостатньою кількістю у контрагента трудового ресурсу для самостійного виконання договірних зобов`язань. Якщо вказаний контрагент допустив такі порушення, то це тягне відповідальність та негативні наслідки саме щодо нього, адже законом іншого не передбачено. А недостатня кількість трудового ресурсу не свідчить про неможливість виконати роботи або надати послуги та не є підставою для виключення з податкового обліку, саме з цих мотивів, витрат на оплату цих робіт/послуг, у тому числі й по ПДВ. Адже судовий контроль не призначений перевіряти економічну доцільність рішень, що приймаються суб`єктами господарювання, які у сфері господарської діяльності наділені самостійністю та широкою дискрецією (зокрема, при виборі контрагентів, вирішенні питання щодо необхідності залучення третіх осіб до виконання своїх господарських зобов`язань тощо).

При дотриманні контрагентом законодавчо встановлених вимог щодо оформлення відповідних документів підстави для висновку про недостовірність або суперечливість відомостей, зазначених у таких первинних документах, відсутні, якщо не встановлені обставини, що свідчать про обізнаність покупця про зазначення продавцем недостовірних відомостей.

Відповідачем у даній справі не надано доказів, які б свідчили про узгодженість дій позивача з контрагентом з метою незаконного отримання податкової вигоди або його обізнаності з такими діями контрагента.

Таким чином, будь-які порушення, встановлені податковим органом в діяльності контрагента позивача, ТОВ "Інфрабуд", з якими ТОВ "ДО ЕНД КО КИЇВ" безпосередньо не перебуває у господарських відносинах, не можуть бути самостійною підставою для визнання недійсними господарських відносин з виконання на користь позивача його контрагентом відповідних підрядних робіт, які з боку позивача в повному обсязі підтверджено наданими первинними документами.

Такої ж позиції дотримується Верховний Суд України в постанові від 31.01.2011 р. в адміністративній справі за позовом закритого акціонерного товариства Мукачівський лісокомбінат до Мукачівської об`єднаної державної податкової інспекції в Закарпатській області про визнання недійсним податкового повідомлення-рішення.

Суд вважає за доцільне зазначити, що відповідно до ст. 17 Закону України Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини практика Європейського Суду з прав людини є джерелом права та свідчить про те, що якщо державні органи мають інформацію про зловживання в системі оподаткування конкретною компанією, вони повинні застосовувати відповідні заходи саме до цього суб`єкту, а не розповсюджувати негативні наслідки на інших осіб при відсутності зловживання з їх боку (рішення Європейського Суду від 09.01.2007р. у справі Інтерсплав проти України).

Європейський Суд з прав людини у своєму рішенні від 22.01.2009 р. (Булвес АД проти Болгарії) зазначив, що платник податку не повинен нести наслідків невиконання постачальником його зобов`язань зі сплати податку і в результаті сплачувати ПДВ другий раз. На думку Європейського Суду такі вимоги стали надмірним тягарем для платника податку, що порушило справедливий баланс, який повинен підтримуватися між вимогами суспільного інтересу та вимогами захисту права власності. Право на податковий кредит є власністю у розумінні статті 1 Протоколу № 1, яке повинно розглядатися як таке, що виникло у момент повного виконання нею своїх зобов`язань щодо податкової звітності з ПДВ. Визнання права на нарахування податкового кредиту було поставлено в залежність від виконання обов`язків постачальником, в той час коли це не залежало від волі одержувача поставки - застосування відповідних положень Закону Про ПДВ стало не передбаченим і самовільним. Платник податку не має абсолютно ніяких повноважень відслідковувати, контролювати і забезпечувати виконання постачальником його обов`язків із складення та подання декларації з ПДВ, а також обов`язку зі сплати ПДВ (п.43, п.69 зазначеного вище рішення Європейського Суду).

Отже, Європейський суд з прав людини чітко визначає правило індивідуальної відповідальності платника податків. Тобто, добросовісний платник податків не має зазнавати негативних наслідків через можливі порушення вимог податкового законодавства з боку його контрагентів.

З огляду на вищезазначене, суд дійшов висновку про дотримання позивачем податкової дисципліни при формуванні показників діяльності, необхідних для обчислення податку на додану вартість за результатом здійснення господарських операцій з ТОВ "Інфрабуд".

Таким чином, враховуючи те, що матеріали справи спростовують висновки податкового органу щодо завищення позивачем суми бюджетного відшкодування на рахунок платника у банку за період виникнення від`ємного значення за вересень 2021 року на суму 209822,00 грн., суд вважає, що спірне податкове повідомлення-рішення прийнято необґрунтовано та безпідставно.

Відповідно до частини другої статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Суд наголошує на тому, що під час розгляду справи відповідач, як суб`єкт владних повноважень, не надав суду належних і достатніх доказів на підтвердження висновків, які зазначені в акті перевірки.

У зв`язку з цим, суд вважає за необхідне визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення від 20.01.2022 №19650705

Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Відповідно до частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Під час звернення до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 5943,10 грн., що підтверджується платіжним дорученням від 25.07.2022 №751 (а.с.11).

Згідно з підпунктом 1 пункту 3 частини другої статті 4 Закону України Про судовий збір від 08.07.2011 №3674-VI за подання до адміністративного суду адміністративного позову майнового характеру, який подано суб`єктом владних повноважень, юридичною особою, встановлюється ставка судового збору 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб і не більше 10 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, позовна заява містить одну вимогу майнового характеру, сума судового збору за звернення з якою становить 3462,06 грн. (230804,00 грн. х 1,5%/100%)

Отже, позивачем під час звернення до суду з позовною заявою було надмірно сплачено судовий збір на суму 2481,04 грн. (5943,10 грн. - 3462,06 грн.).

Враховуючи задоволення позовних вимог, сума судового збору, яка підлягає стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області, становить 2481,04 грн.

Крім того, суд звертає увагу позивача на те, що відповідно до ст.7 Закону України "Про судовий збір" надмірно сплачена ним сума судового збору підлягає поверненню у разі його звернення до суду з відповідним клопотанням.

Керуючись статтями 243-246, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:

1. Адміністративний позов задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати податкове повідомлення-рішення Головного управління ДПС у Київській області від 20.01.2022 №19650705.

3. Стягнути на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ДО ЕНД КО КИЇВ" (ідентифікаційний код 20582919, місцезнаходження: 08300, Київська обл., м.Бориспіль, вул.Запорізька, буд.6) судовий збір у сумі 3462,06 грн. (три тисячі чотириста шістдесят дві грн. 06 коп.) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління ДПС у Київській області (ідентифікаційний код 44096797, місцезнаходження: 03151, м.Київ, вул.Святослава Хороброго, буд.5А).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Дудін С.О.