Справа № 640/6267/22
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/6267/22 Суддя (судді) першої інстанції: Пащенко К.С.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Василенка Я.М., Ганечко О.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження справу за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення, за апеляційною скаргою Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року,

В С Т А Н О В И В:

Фонд гарантування вкладів фізичних осіб звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції, у якому просив:

- визнати протиправною та скасувати постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величка P.C., винесену у виконавчому провадженні № 64713215 про накладення штрафу від 07.02.2022 в сумі 5100,00 грн

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 06 квітня 2021 року позов задоволено частково.

Скасовано постанову державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби у м. Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Величка P.C. винесену в рамках виконавчого провадження № 64713215 про накладення штрафу від 07.02.2022 в сумі 5100,00 грн за невиконання виконавчого листа Окружного адміністративного суду м. Києва по справі № 826/5302/15 виданого 18.10.2019, яким зобов`язано уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ "СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК" Пантіну Л.O. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в ПАТ "СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за договором банківського рахунку № 8567 від 06.06.2014.

Не погоджуючись з вказаним судовим рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати спірне рішення суду та відмовити в задоволенні позовних вимог.

Доводи апелянта обґрунтовані тим, що рішення суду прийнято з порушенням норм матеріального права, а його висновки не відповідають обставинам справи, які не повністю встановлені судом першої інстанції. Також вказано, що

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 2 частини 1 статті 311 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки відповідач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині задоволення позовних вимог, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вірно встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 07.08.2019 у справі № 826/5302/15 скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 02.11.2015 та прийнято нове рішення, яким адміністративний позов ОСОБА_1 задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіної Любові Олександрівни щодо не включення ОСОБА_1 до переліку вкладників Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк", які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № 8567 від 06.06.2014. Зобов`язано Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіну Любов Олександрівну подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Старокиївський Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № 8567 від 06.06.2014. В іншій частині провадження у справі закрито.

На виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду Окружним адміністративним судом міста Києва видано виконавчий лист від 30.09.2019 по справі № 826/5302/15.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 21.02.2020 у справі № 826/5302/15 виправлено помилку, допущену у виконавчому листі від 30.09.2019 в адміністративній справі № 826/5302/15, а саме в полі відомості боржника вказати: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіна Любов Олександрівна, 04053, м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17, .

У вказаній ухвалі, з поміж іншого, відзначено, що: «У рішенні Окружного адміністративного суду міста Києва від 20.01.2020 у вище вказаній справі № 640/22686/19, суд дійшов висновку, що: «фактично Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, в даному випадку, діє як виконавчий орган банку, а тому боржником у виконавчому листі є саме Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а даними які ідентифікують особу боржника є дані Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а не банку, ліцензія якого відкликана. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що у виконавчому листі дійсно зазначені відомості, які не дають правової можливості відповідачу правильно ідентифікувати особу боржника».

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про задоволення заяви позивача про виправлення помилки у виконавчому листі, шляхом зазначення у виконавчому листі у справі №826/5302/15 у полі відомості боржника - відомості Фонду гарантування вкладів фізичних осіб».

ОСОБА_1 звернулась до Шевченківського РВ ДВС у м. Києві із заявою, в якій просила відкрити виконавче провадження та здійснити примусове виконання постанови Шостого апеляційного адміністративного суду у справі № 826/5302/15.

Постановою від 19.10.2021 державного виконавця Шевченківського РВ ДВС у м. Києві Величка Р.С. ВП № 64713215 відкрито виконавче провадження щодо виконання виконавчого листа № 826/5302/15 виданого Окружним адміністративним судом міста Києва про зобов`язання Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський Банк" Пантіної Л.О. подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Старокиївський Банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № 8567 від 06.06.2014.

07.02.2022 вказаним державним виконавцем винесено вимогу виконавця, згідно якої: «Уповноваженій особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіній Любові Олександрівні у термін 10-ти робочих днів подати до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб додаткову інформацію щодо ОСОБА_1 як вкладника, який має право на відшкодування коштів за вкладами в Публічному акціонерному товаристві "Старокиївський банк" за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб за Договором банківського рахунку № 8567 від 06 червня 2014 року».

В цей же день державним виконавцем ДВС Величком Р.С. прийнято постанову про накладення штрафу, за якою за не виконання вимог виконавчого документу накладено на боржника: Уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства "Старокиївський банк" Пантіну Л.О. адреса: м. Київ, вул. Січових Стрільців, 17 штраф на користь держави у розмірі 5 100 грн.

Позивач, вважаючи, що постанова про накладення штрафу від 07.02.2022 є протиправною, звернувся до суду з даним позовом.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що спірна постанова прийнята необґрунтовано, тобто без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття спірного рішення, що не відповідає критерію, встановленому п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України, що свідчить про часткову обгрунтованість позовних вимог.

Аналізуючи обставини справи, доводи апелянта та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції, з огляду на таке.

Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Пунктом 1 частини першої статті 3 Закону до виконавчих документів, що підлягають примусовому виконанню відповідно до цього Закону належать такі рішення, як виконавчі листи та накази, що видаються судами у передбачених законом випадках на підставі судових рішень, рішень третейського суду, рішень міжнародного комерційного арбітражу, рішень іноземних судів та на інших підставах, визначених законом або міжнародним договором України.

Частина перша статті 5 Закону передбачає, що примусове виконання рішень покладається на органи державної виконавчої служби (державних виконавців) та у передбачених цим Законом випадках на приватних виконавців, правовий статус та організація діяльності яких встановлюються Законом України «Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів».

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 26 Закону виконавець розпочинає примусове виконання рішення на підставі виконавчого документа, зазначеного у статті 3 цього Закону.

Частиною шостою статі 26 Закону передбачено, що за рішенням немайнового характеру виконавець у постанові про відкриття виконавчого провадження зазначає про необхідність виконання боржником рішення протягом 10 робочих днів (крім рішень, що підлягають негайному виконанню, рішень про встановлення побачення з дитиною).

Досліджуючи правомірність вчинення відповідачем дій з примусового виконання рішення, суд попередньої інстанції вірно врахував, що частиною другою статті 2 КАС України передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, для встановлення обставин протиправності оспорюваної постанови, необхідним є перевірка такого рішення на відповідність критеріям, що встановлені в ч. 2 ст. 2 КАС України.

В силу ст. 63 Закону, за рішеннями, за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення, виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, перевіряє виконання рішення боржником.

У разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів (за рішенням, що підлягає негайному виконанню, - протягом трьох робочих днів) та попередження про кримінальну відповідальність.

Виконавець наступного робочого дня після закінчення строку, передбаченого частиною другою цієї статті, повторно перевіряє виконання рішення боржником.

Згідно ст. 75 Закону, у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, та рішення про поновлення на роботі виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника - фізичну особу у розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на посадових осіб - 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, на боржника - юридичну особу - 300 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян та встановлює новий строк виконання.

У разі повторного невиконання рішення боржником без поважних причин виконавець у тому самому порядку накладає на нього штраф у подвійному розмірі та звертається до органів досудового розслідування з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Так, з приписів ст.ст. 63, 75 Закону випливає про повноваження виконавця наступного робочого дня після закінчення строку, визначеного частиною шостою статті 26 цього Закону, здійснювати перевірку виконання рішення боржником за якими боржник зобов`язаний особисто вчинити певні дії або утриматися від їх вчинення.

При цьому у разі невиконання без поважних причин боржником рішення виконавець виносить постанову про накладення на боржника штрафу, в якій також зазначаються вимога виконати рішення протягом 10 робочих днів та попередження про кримінальну відповідальність, що обумовлює настання відповідальності за невиконання рішення, яке зобов`язує боржника вчинити певні дії.

Тобто у разі невиконання без поважних причин у встановлений виконавцем строк рішення, що зобов`язує боржника виконати певні дії, виконавець виносить постанову про накладення штрафу на боржника та встановлює новий строк виконання.

Суд відмічає, що поважність причин невиконання судового рішення оцінюється у кожному конкретному випадку через призму того, наскільки це (об`єктивно) перешкодило виконати судове рішення.

Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду від 12 грудня 2018 року в справі № 821/1568/16.

Колегія суддів при розгляді апеляційної скарги вказує на імперативні приписи ч. 5 ст. 242 КАС України, якими передбачено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Відповідачем в доводах апеляційної скарги жодним чином не обґрунтовано наявність підстав для відступу від вищевказаної правової позиції Верховного Суду, яка під час розгляду справи була правомірно врахована судом першої інстанції на виконання вимог ч. 5 ст. 242 КАС України.

Державний виконавець зобов`язаний провести перевірку виконання судового рішення боржником, а підставою для накладення штрафу є невиконання рішення боржником без поважних причин. Тобто, державний виконавець має встановити відсутність поважних причин невиконання рішення.

Поважними в розумінні Закону можуть вважатися об`єктивні причини, які унеможливили або значно ускладнили виконання рішення, боржником та які не залежали від його власного волевиявлення.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 07 березня 2018 року у справі № 127/3770/17.

Колегія суддів враховує, що доказів інформування виконавця, до відкриття 19 жовтня 2021 року виконавчого провадження 64713215, з боку Фонду про прийняття рішення № 2294 від 12.09.2019 «Про затвердження змін та доповнень до загального Реєстру вкладників ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК»», згідно якого ОСОБА_1 значиться серед вкладників, матеріали справи не містять.

Водночас, рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2294 від 12.09.2019 «Про затвердження змін та доповнень до загального Реєстру вкладників ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК», з огляду на додаткову інформацію до переліку вкладників ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, надану уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» листом від 11 вересня 2019 року № 373/05-02 на підставі рішень Комісії з питань тимчасових обмежень здійснення неплатоспроможним банком операцій за вкладами (протоколи засідань від 09 серпня 2019 року № 25, від 23 серпня 2019 року № 26, від 06 вересня 2019 року № 28, від 10 вересня 2019 року № 29), відповідно до п. 6 розділу III Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду від 09 серпня 2012 року № 14, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за № 1548/21860, в редакції, що діяла до 05 липня 2016 року, пунктів 3, 5 та 7 розділу III Положення в редакції, що діє з 28 серпня 2018 року, затверджені зміни та доповнення до загального Реєстру вкладників ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК», які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду.

До відповідного загального Реєстру вкладників включено ОСОБА_1 .

Відтак, суд першої інстанції вірно вказав, що станом на момент відкриття виконавчого провадження існували обставини, що вказували на включення ОСОБА_1 до загального Реєстру вкладників, яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, згідно наданої уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» додаткової інформації листом від 11 вересня 2019 року № 373/05-02.

Про зазначений факт позивач в десятиденний строк з дня прийняття відповідачем вимоги від 07.02.2022, повідомив останнього листом № 60-2240/22 від 18.02.2022 (вх. ДВС № 12487 від 22.02.2022).

Отже, колегія суддів погоджується з тим, що з урахуванням надання уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» додаткової інформації щодо включення до загального Реєстру вкладників ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК», зокрема ОСОБА_1 як особи, яка має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, та приймаючи до уваги внесення змін та доповнень до загального Реєстру вкладників ПАТ «СТАРОКИЇВСЬКИЙ БАНК» згідно рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 2294 від 12.09.2019, наявні підстави для скасування спірної постанови, як такої, що прийнята без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття такого рішення.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта стосовно того, що в матеріалах справи відсутнє документальне підтвердження виконання вимог виконавчого документу, позаяк зазначені аргументи жодним чином не свідчать про відсутність підстав для скасування постанови Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ).

Інші доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Таким чином, суд попередньої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що позовні вимоги Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) є обґрунтованими, а тому правові підстави для задоволення вимог апеляційної скарги - відсутні.

Згідно з п. 41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку за наслідками розгляду даної справи.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 05 жовтня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фонду гарантування вкладів фізичних осіб до Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) про визнання протиправним та скасування рішення - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 05 жовтня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: Я. М. Василенко

О. М. Ганечко