Справа № 0540/9238/18-а
Суддя: Давиденко Т.В.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
У Х В А Л А

21 грудня 2022 року Справа №0540/9238/18-а

Суддя Донецького окружного адміністративного суду Давиденко Т.В.

розглянувши в порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1

про визнання протиправною бездіяльності щодо невиконання рішення суду

у справі № 0540/9238/18-а

за адміністративним позовом ОСОБА_1

до відповідача Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду

України Донецької області

про визнання бездіяльності протиправною, зобов`язання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року, яке набрало законної сили 22.01.2019 року, адміністративний позов ОСОБА_1 до Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправною бездіяльність щодо невиплати заборгованості пенсійної виплати з 01 квітня 2017 року по 01 липня 2018 року, зобов`язання здійснити нарахування та виплату пенсії з урахуванням заборгованості з 01 квітня 2017 року по 01 липня 2018 року, допустити до негайного виконання рішення суду в межах стягнення суми пенсії за один місяць задоволений повністю, дії Слов`янського об`єднаного Управління Пенсійного фонду України Донецької області щодо виплати пенсії ОСОБА_1 з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року визнані протиправними, Слов`янське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язане нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року.

Позивач звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з заявою про визнання протиправними дій щодо невиплати заборгованості з пенсії з 01 квітня 2017 року по 01 липня 2018 року, окрім здійсненої у квітні 2021 року виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць, зобов`язання виплатити пенсію за період з 01 квітня 2017 року по 01 липня 2018 року, окрім здійсненої у квітні 2021 року виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць та подати звіт про виконання.

В обґрунтування вказаної заяви зазначив, що необхідність у звернення до суду в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України зумовлена тим, що відповідачем всупереч вимог рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року не виплачено пенсію позивачу з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року.

Відповідно до ч. 5 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України у разі відповідності заяви вимогам, зазначеним у цій статті, вона підлягає розгляду та вирішенню в порядку письмового провадження або в судовому засіданні на розсуд суду протягом десяти днів з дня її отримання.

Сторони до судового засідання по справі не з`явились, про дату,час та місце судового засідання повідомлені належним чином.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 129 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд. Таким чином право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень складовою права на справедливий судовий захист.

За змістом частини 1 ст. 370 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи.

Із зазначено вбачається, що виконуючи рішення суду відповідач зобов`язаний враховувати обставини встановленні судовим рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

Згідно з ч. 6 ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України за наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

З системного аналізу вищезазначених норм права встановлено, що правовий інститут контролю за виконанням рішення суду, механізм якого унормований у тому числі і приписами ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України, підлягає застосуванню виключно у разі наявності протиправних рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень щодо виконання рішення суду, що порушує права та законні інтереси позивача.

Отже, застосування судом до суб`єкта владних повноважень приписів ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України вбачається за можливе у разі встановлення факту невиконання таким суб`єктом владних повноважень дій зобов`язального характеру, визначених рішенням суду на користь особи - позивача, що має бути підтверджено відповідними доказами, поданими позивачем.

При цьому, в контексті розуміння вимог чинного законодавства дії суб`єкта владних повноважень - це активна поведінка суб`єктів владних повноважень, яка може мати вплив на права, свободи та інтереси фізичних та/чи юридичних осіб.

Водночас, судовий захист є одним із найефективніших правових засобів захисту інтересів фізичних та юридичних осіб.

Конституційний Суд України, розглядаючи справу N 1-7/2013 у Рішенні від 26.06.2013 року, звернув увагу, що вже неодноразово зазначав про те, що виконання судового рішення є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави (пункт 2 мотивувальної частини Рішення від 13.12.2012 року 18-рп/2012); невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом (пункт 3 мотивувальної частини Рішення від 25.04.2012 року N 11-рп/2012).

Згідно ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини", суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Суду як джерело права.

Європейський суд з прав людини в пункті 40 рішення у справі "Горнсбі проти Греції" зазначив, що право на суд було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної держави допускала невиконання остаточного та обов`язкового судового рішення на шкоду одній зі сторін.

Якщо адміністративний (виконавчий) орган відмовляється виконувати, не виконує чи затягує виконання судового рішення, то передбачені статтею 6 гарантії, які забезпечуються стороні на етапі судового розгляду справи, фактично втрачають свій сенс (рішення у справі "Піалопулос та інші проти Греції", пункт 68).

Конституційний Суд України бере до уваги практику Європейського суду з прав людини, який, зокрема, в рішенні у справі "Шмалько проти України" від 20.07.2004 року вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (п. 43).

Право на судовий захист є конституційною гарантією прав і свобод людини і громадянина, а обов`язкове виконання судових рішень - складовою права на справедливий судовий захист.

Європейський суд з прав людини неодноразово висловлював думку в контексті тлумачення статті 6 Європейської конвенції з прав людини, що без ефективної системи виконання судових рішень існування судової системи позбавлене будь-якого сенсу. Як неодноразово підкреслював Суд, органи державної влади є одним із компонентів держави й інтереси цих органів повинні збігатися з необхідністю належного здійснення правосуддя, кінцевим етапом якого є виконання судового рішення. Так, у рішенні по справі Горнсбі проти Греції (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року, заява № 18357/91, Суд зазначив, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов`язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Важко уявити ситуацію, щоб пункт 1 статті 6 докладно описував процедурні гарантії, які надаються сторонам цивільного судового процесу- у провадженні, що є справедливим, відкритим і оперативним, - і не передбачав би при цьому гарантій виконання судових рішень; тлумачення статті 6 як такої, що стосується виключно права на звернення до суду і проведення судового розгляду, могло б призвести до ситуацій, несумісних із принципом верховенства права, що його Договірні Сторони зобов`язалися дотримуватися, коли вони ратифікували Конвенцію. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід`ємна частина судового процесу для цілей статті 6.

Саме з метою належного захисту прав щодо виконання судових рішень законодавцем нормативно врегулювано питання судового контролю за виконанням рішень в адміністративних справах, зокрема, одним із способів судового контролю є порядок визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання рішення суду, регламентований ст.383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Так, статтею 383 Кодексу адміністративного судочинства України особа-позивач, на користь якої ухвалено рішення суду, має право подати до суду першої інстанції заяву про визнання протиправними рішень, дій чи бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень - відповідачем на виконання такого рішення суду, або порушення прав позивача, підтверджених таким рішенням суду.

За наявності підстав для задоволення заяви суд постановляє ухвалу в порядку, передбаченому статтею 249 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 249 Кодексу адміністративного судочинства України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону, може постановити окрему ухвалу і направити її відповідним суб`єктам владних повноважень для вжиття заходів щодо усунення причин та умов, що сприяли порушенню закону. З метою забезпечення виконання вказівок, що містяться в окремій ухвалі, суд встановлює у ній строк для надання відповіді залежно від змісту вказівок та терміну, необхідного для їх виконання.

Отже, обов`язок виконати судове рішення виникає з моменту набрання ним законної сили.

Як встановлено судом, рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року, зокрема, Слов`янське об`єднане Управління Пенсійного фонду України Донецької області зобов`язане нарахувати та виплатити пенсію ОСОБА_1 з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року.

На виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 01.11.2018 року Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області поновлено нарахування пенсії позивачу з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року, однак виплата не здійснена у зв`язку з відсутністю фінансування.

Тобто, фактично Слов`янським об`єднаним управлінням Пенсійного фонду України в Донецькій області не виконало судове рішення в частині виплати пенсії позивачу за період з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року.

Обставини не виконання суб`єктом владних повноважень рішення суду, зокрема, в частині проведення виплати пенсії позивачу свідчить про порушення відповідачем охоронюваного інтересу позивача та можливість використання позивачем правового механізму ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України.

Щодо вимоги про зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду, суд зазначає, що відповідно до норм частини 1 статті 382 Кодексу адміністративного суду України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.

Тобто, зобов`язання відповідача надати звіт про виконання рішення суду є правом, а не обов`язком суду, тому позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви позивача про визнання протиправними рішень, дій та бездіяльності, вчинених суб`єктом владних повноважень на виконання судового рішення в порядку ст. 383 Кодексу адміністративного судочинства України по справі № 0540/9238/18-а.

На підставі викладеного, керуючись Кодексом адміністративного судочинства України, суд,-

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про визнання протиправними дій щодо невиконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 31.10.2018 року у адміністративній справі № 0540/9238/18-а задовольнити частково.

Визнати незаконними дії Слов`янського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області, що підлягають у невиплаті ОСОБА_1 заборгованості з пенсії за період з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року.

Зобов`язати Слов`янське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області виплатити пенсію ОСОБА_1 за період з 01.04.2017 року по 01.07.2018 року, окрім здійсненої у квітні 2021 року виплати пенсії в межах суми стягнення за один місяць.

Ухвала, під час розгляду справи в письмовому провадженні, набирає законної сили з моменту її підписання суддею.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до суду апеляційної інстанції. Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п`ятнадцяти днів з дня її проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення (ухвали) суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Суддя Давиденко Т.В.