Справа № 200/17588/21
Суддя: Гаврищук Тетяна Григорівна
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року справа №200/17588/21

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: головуючого судді: Гаврищук Т.Г., суддів: Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року по справі №200/17588/21 (суддя І інстанції Стойка В.В.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити певні дії, -

УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області щодо зупинення нарахування пенсії ОСОБА_2 з 01.08.2014 року; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати ОСОБА_2 пенсію з 01.08.2014 року по 28.10.2017 року та виплатити ОСОБА_2 , як члену сім`ї пенсіонера, спадкоємцю першої черги, суму недоотриманої пенсії матері - ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 року по 28.10.2017 рік.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року позов задоволено. Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України Запорізькій області щодо ненадання приватному нотаріусу Маріупольського міського нотаріального округу Слащеву А.Г. інформації про залишок нарахованої, але недоотриманої пенсії ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , щодо отримання пенсії за весь період, починаючи з 01.08.2014 року по 28.10.2017 рік, - протиправними. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області нарахувати пенсію ОСОБА_2 з 01.08.2014 року по 28.10.2017 року та виплатити ОСОБА_1 як члену сім`ї пенсіонера, спадкоємцю першої черги, суму неотриманої пенсії матері - ОСОБА_2 за період з 01.08.2014 року по 28.10.2017 рік.

Не погодившись з таким рішенням, відповідачем подано апеляційну скаргу в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги відповідач посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

Відповідач вважає, що судом першої інстанції не було враховано, що ОСОБА_2 перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа, та пенсія за період з 01.08.2014р. по 28.10.2017р. не нараховувалась, оскільки виплату було зупинено відповідно до п.12 Порядку , затв. постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам». Померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити виплату пенсії, яку з 01.08.2014р. по 28.10.2017р. було зупинено. Оскільки спадкодавцю за життя не було нараховано страхових виплат за спірний період, а тому зазначені суми, на які претендує позивач, не можуть входити до складу спадщини.

Також відповідач наголошує на пропуск позивачем встановленого строку звернення до суду, оскільки строк звернення до суду слід обчислювати з 09.08.2016р. - моменту відмови у відновленні пенсії її матері ОСОБА_2 .

Справа розглянута у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами відповідно до ст. 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги.

Суд апеляційної інстанції, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення, дійшов висновку про відмову у задоволенні апеляційної скарги, виходячи з наступного.

Судом першої інстанції та під час апеляційного провадження встановлено, що позивачка ОСОБА_1 є донькою ОСОБА_2 , яка померла22 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

30.11.2020 року приватним нотаріусом Маріупольського міського нотаріального округу Слащевим А.Г. позивачу було видане свідоцтво про право на спадщину за законом, яка складається з недоотриманої пенсії померлої матері позивача - ОСОБА_2 у розмірі 63 484,49 грн., що знаходяться на рахунку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Відповідно до листа Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області від 11.02.2021 року №0800-0501-8/10235 ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , перебувала на обліку, як внутрішньо переміщена особа, та згідно з виплатними документами, пенсію отримала по 31.07.2014р. включно. У зв`язку з тим, що на день смерті ОСОБА_2 виплату пенсії було припинено, поновлення виплати пенсії з метою розрахунку недоотриманої пенсії, що могла бути нарахована пенсіонеру по місяць смерті, Управління проводить, керуючись нормою частини 1 статті 46 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування. В свою чергу, частиною першою статті 46 Закону визначено термін поновлення виплати пенсії: нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. Датою звернення за отриманням пенсії у випадках смерті пенсіонерів є дата звернення осіб, які мають право на виплату недоотриманої пенсії. При наданні відповіді на запит нотаріуса щодо суми недоотриманої пенсії органи Пенсійного фонду України вказують розмір недоотриманих сум пенсій на дату формування довідки про суму недоотриманої пенсії та обов`язково зазначають, що розмір виплати може бути зменшено в залежності від дати звернення до територіального органу Пенсійного фонду України особи, яка має право на отримання даної виплати згідно свідоцтва про право на спадщину.

На запит нотаріуса ОСОБА_3 , який надійшов до Управління 29.10.2020р., була надана довідка від 06.11.2020р., відповідно до якої недоотриманою є пенсія за період з 28.10.2017р. по 29.02.2020р. в сумі 63 484,49грн..

Пенсія померлій ОСОБА_2 за період з 01.08.2014р. по 28.10.2017р. не нараховувалась, оскільки виплату було зупинено відповідно до п.12 Порядку , затв. постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. № 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Наведені обставини сторонами не оспорюються.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя від 07 липня 2021р. у справі № 335/2135/21 (набрала законної сили 07.07.2021р.) провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про стягнення недоотриманої пенсії в порядку спадкування за законом закрито у зв`язку з тим, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

За правилами ч. 2 ст.256 ЦПК України у разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається.

Частиною другою статті 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 1 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" ( далі Закон № 1058-IV) пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Частиною першою статті 1227 Цивільного кодексу України визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини.

Питання виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера врегульовані статтею 52 Закону № 1058-IV.

Згідно з частиною першою статті 52 Закону № 1058-IV сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали.

Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну (частина друга статті 52 Закону № 1058-IV).

Відповідно до частини третьої статті 52 Закону № 1058-IV у разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі не звернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини.

Вищевказана норма закону кореспондується зі статтею 91 Закону України від 05 листопада 1999 року № 1788-XII "Про пенсійне забезпечення", згідно якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися недоодержаними у зв`язку з його смертю, передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності - входять до складу спадщини. При зверненні кількох членів сім`ї належна їм сума пенсії ділиться між ними порівну. Зазначені суми виплачуються, якщо звернення за ними надійшли не пізніше 6 місяців після смерті пенсіонера. У разі смерті пенсіонера його сім`ї або особі, яка здійснила похорон, виплачується допомога на поховання в розмірі двомісячної пенсії.

Частиною третьою статті 4 Закону № 1058-IV встановлено, що виключно законами про пенсійне забезпечення визначаються: види пенсійного забезпечення; умови участі в пенсійній системі чи її рівнях; пенсійний вік для чоловіків та жінок, при досягненні якого особа має право на отримання пенсійних виплат; джерела формування коштів, що спрямовуються на пенсійне забезпечення; умови, норми та порядок пенсійного забезпечення; організація та порядок здійснення управління в системі пенсійного забезпечення.

Статтею 5 Закону № 1058-IV передбачено, що дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на ці відносини лише у випадках, визначених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються, зокрема, порядок здійснення пенсійних виплат за загальнообов`язковим державним пенсійним страхуванням; порядок використання коштів Пенсійного фонду України та накопичувальної системи пенсійного страхування.

Отже, нормативно-правовим актом, яким визначено підстави припинення пенсійних виплат (які є складовою порядку пенсійного забезпечення), є Закон України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування». Інші нормативно-правові акти у сфері правовідносин, врегульованих Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», можуть застосовуватися виключно за умови, якщо вони не суперечать цьому Закону.

Відповідно до частини першої статті 47 Закону № 1058-IV пенсія виплачується щомісяця, у строк не пізніше 25 числа місяця, за який виплачується пенсія, виключно в грошовій формі за зазначеним у заяві місцем фактичного проживання пенсіонера в межах України організаціями, що здійснюють виплату і доставку пенсій, або через установи банків у порядку, передбаченому Кабінетом Міністрів України.

Згідно із частиною першою статті 49 Закону № 1058-IV виплата пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України або за рішенням суду припиняється: 1) якщо пенсія призначена на підставі документів, що містять недостовірні відомості; 2) на весь час проживання пенсіонера за кордоном, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України (положення пункту 2 частини першої статті 49 втратили чинність як такі, що є неконституційними, на підставі Рішення Конституційного Суду України від 07 жовтня 2009 року № 25-рп/2009); 3) у разі смерті пенсіонера; 4) у разі неотримання призначеної пенсії протягом 6 місяців підряд; 5) в інших випадках, передбачених законом.

Наведений перелік підстав для припинення виплати пенсії за рішенням територіальних органів Пенсійного фонду України є вичерпним та передбачає можливість припинення виплати пенсії з інших підстав лише у випадках, прямо передбачених законом.

Аналіз вищенаведених норм права дає підстави зробити висновок, що припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця з підстав, не передбачених законом, та не оскарження дій спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на такі виплати у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю.

Як встановлено судом та не заперечується сторонами, пенсія померлій ОСОБА_2 за період з 01.08.2014р. по 28.10.2017р. не нараховувалась, оскільки виплату було зупинено відповідно до п.12 Порядку , затв. постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам».

Внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, який постійно проживає в Україні, якого змусили або який самостійно покинув своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, масових порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру (абзац 1 частини першої статті 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (у редакції, яка діяла на час виникнення спірних правовідносин)).

Статтею 2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» визначено, що Україна вживає всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, щодо запобігання виникненню передумов вимушеного внутрішнього переміщення осіб, захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб, повернення таких осіб до їх покинутого місця проживання в Україні та їх реінтеграції.

Органи законодавчої, виконавчої та судової влади здійснюють свої повноваження у встановлених цією Конституцією межах і відповідно до законів України. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй. Норми Конституції України є нормами прямої дії (стаття 8 Конституції України).

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно із частиною третьою статті 22 Конституції України при прийнятті нових законів або внесенні змін до чинних законів не допускається звуження змісту та обсягу існуючих прав і свобод.

З урахуванням викладеного, посилання відповідача в апеляційній скарзі на те, що померла ОСОБА_2 за життя не виявила бажання поновити виплату пенсії, яку з 01.08.2014р. по 28.10.2017р. було зупинено відповідно до п.12 Порядку , затв. постановою Кабінету Міністрів України від 8 червня 2016 р. N 365 «Деякі питання здійснення соціальних виплат внутрішньо переміщеним особам, є безпідставними, оскільки не звернення особи, яка є внутрішньо переміщеною, про поновлення виплати пенсії не є підставою для її невиплати.

Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 вересня 2018 року у справі № 243/3505/16-ц (провадження № 14-271цс18), постановах Верховного Суду від 23 лютого 2022 року у справі №428/10113/20, від 28 квітня 2022 року справі № 428/3913/20.

У справі, що переглядається, припинення пенсійних виплат за життя спадкодавця ОСОБА_2 відбулось з підстав, не передбачених законом, а тому не оскарження дій фонду спадкодавцем не зумовлює припинення вже призначених пенсійних виплат і не позбавляє його спадкоємців можливості спадкувати право на отримання пенсії. Право на таку пенсію у спадкодавця зберігається і в розумінні положень статті 1227 ЦК України ці пенсійні виплати вважаються такими, що належали до виплати спадкодавцю, а тому спадкоємець відповідно до положень статті 1227 ЦК України має право на отримання пенсії у порядку спадкування за законом.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правомірно задоволено позов.

За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.

Доводи відповідача строк звернення до суду слід обчислювати з 09.08.2016р. - моменту відмови у відновленні виплати пенсії матері ОСОБА_2 , колегією суддів не прийняті до уваги з огляду на положення ч. 2ст.46 Закону № 1058-IV, за приписами якої нараховані суми пенсії, не отримані з вини органу, що призначає і виплачує пенсію, виплачуються за минулий час без обмеження будь-яким строком.

Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.

Керуючись статями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року по справі №200/17588/21 - залишити без задоволення.

Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 13 червня 2022 року по справі №200/17588/21 - залишити без змін.

Повне судове рішення 22 грудня 2022 року.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення в порядку, передбаченому статтею 328 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий суддя: Т.Г. Гаврищук

Судді А.А. Блохін

І.В. Сіваченко