Справа № 280/11529/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-13 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

13 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/11529/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

за участю секретаря судового засідання Поспєлової А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі

апеляційну скаргу ОСОБА_1

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року (головуючий суддя Максименко Л.Я.)

у справі № 280/11529/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Запорізькій області

третя особа Акціонерне товариство «УкрСиббанк»

про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Головного управління ДПС у Запорізькій області, в якому просив визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення - рішення № , № та № від 22.02.2019 на загальну суму 156785,43 грн., податкову вимогу форми «Ф» № 21026-50/828 від 19.06.2019 на загальну суму 156785,93 грн.

Позовні вимоги обґрунтовані протиправністю визначення сум грошових зобов`язань з доходу, отриманого платником як додаткове благо. Позивач зазначає, що кошти, отримані ним за кредитною угодою від 27.06.2008 у банку, в повному обсязі направлені на придбання квартири, яка передана банку в іпотеку, а потім продана. Отримані за даною операцією кошти в повному обсязі повернуті банку. Крім того, на дату винесення податкових повідомлень-рішень прощена (анульована) АТ«УкрСиббанк» у порядку, передбаченому законом щодо реструктуризації зобов`язань громадян України за кредитами в іноземній валюті, що отримані на придбання житла (іпотечні кредити), сума боргу, не включалася до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягала оподаткуванню. З урахуванням внесених до ПК України змін, курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти но відношенню до валюти прощеною боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податку та не підлягає оподаткуванню. Також, позивач посилається на порушення порядку проведення перевірки, оскільки не отримував копію наказу Головного Управління Державної податкової служби у Запорізькій області про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 17.02.2022 у задоволенні позову відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що в результаті анулювання позивачу основної суми боргу за кредитним договором з банком, така сума є доходом позивача, отриманим ним у вигляді додаткового блага, і, відповідно, є об`єктом оподаткування. Таким чином, суд дійшов висновку, що позивач повинен був подати податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2017 рік та сплатити податкові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб та військового збору. Доводи позивача про допущені процедурні порушення при проведенні перевірки суд першої інстанції за встановлених у справі обставин, наявних у справі доказів визнав необґрунтованими.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Скаржник зазначає, що кошти, отримані ОСОБА_1 за кредитною угодою у банку, в повному обсязі направлені на придбання квартири, яка передана банку в іпотеку, а потім була продана, і отримані за даною операцією кошти, також в повному обсязі повернуті банку, у зв`язку з чим прощена сума боргу не включалася до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу та не підлягає оподаткуванню. Також, позивач стверджує, що оскільки кредит, який отримав позивач в іноземній валюті у 2008 році у розмірі 35000,00 доларів США, станом на 1 січня 2014 року не погашений, визначення суми додаткового блага повинно здійснюватися з урахуванням пункту 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України. Судом першої інстанції не взято до уваги той факт, що курсова різниця, яка виникла внаслідок знецінення національної валюти по відношенню до валюти прощеного боргу (кредиту), не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню згідно п.8 підрозділу 1 розділу XX (Перехідні положення) ПК України. Також скаржник вважає помилковим твердження суду першої інстанції щодо не оскарження податкового боргу, зазначає з цього приводу, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 у справі № 280/4494/21 задоволені позовні вимоги Головного управління ДПС у Запорізькій області, стягнуто з ОСОБА_1 податковий борг: податок на доходи фізичних осіб в сумі 144 738,55 грн.; військовий збір в сумі 12 047,38 грн. Вказане рішення суду оскаржено ОСОБА_1 в апеляційному порядку, ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 31.01.2022 відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 03.08.2021 в адміністративній справі № 280/4494/21. Окрім того, скаржник наполягає на порушенні відповідачем порядку проведення документальної невиїзної перевірки з тих підстав, що така перевірка розпочата без належного повідомлення платника податків, а саме: ОСОБА_1 , тому оформлений контролюючим органом за наслідками такої перевірки акт є доказом, який здобуто з порушенням встановленого порядку та не має юридичної значимості.

Відповідач подав відзив на апеляційну скаргу, в якому просить залишити рішення суду першої інстанції без змін як законне та обґрунтоване, вважає висновки акта документальної позапланової невиїзної перевірки, а також винесені за цим актом податкові повідомлення-рішення правомірними та такими, що відповідають вимогам чинного законодавства.

Позивач подав відповідь на відзив, в якому заперечує проти доводів відповідача щодо правомірності проведення перевірки, оскільки позивачу до початку перевірки не було вручено ні наказ ГУ ДПС у Запорізькій області N 3862 від 14.11.2018, ні письмове повідомлення від 15.11.2018, а після перевірки не були вручені акт перевірки та податкові повідомлення-рішення, що є грубим порушенням процедури призначення та проведення відповідачем перевірки позивача, а також прав позивача знати про вжиті відносно нього заходи контролю і оскаржувати їх у визначеному законом порядку. З цього приводу позивач посилається на те, що поштовою службою не було надано підтверджень неможливості вручити позивачу у цій справі вказаних рекомендованих відправлень з наказом про проведення перевірки та повідомленням, саме з підстав відсутності позивача за місцезнаходженням, його відмови прийняти документ, або незнаходження його фактичного місця розташування (місцезнаходження), тобто, з визначених абз. 6 п. п. 42.4 ст. 42 ПК України умов вважати врученим платнику податків документів у день, зазначений поштовою службою в повідомленні. Про наявність податкової заборгованості по сплаті податку на доходи фізичних осіб та про існування податкових повідомлень-рішень № , № та від 22.02.2019 позивач ОСОБА_1 дізнався лише 19.11.2021, отримавши рішення Запорізького окружного суду від 03.08.2021 та ознайомившись з матеріалами адміністративної справи № 280/4494/21. Також позивач вказує, що суд першої інстанції залишив поза увагою недоведеність контролюючим органом головного питання, яке було першочерговим предметом перевірки позивача: «бази оподаткування податком на доходи фізичних осіб», до якої включається саме «нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду дохід». Залишені неохопленими перевіркою обставини виникнення у позивача бази оподаткування (оподатковуваного доходу), як додаткового блага у вигляді основної суми прощеного боргу (кредиту), його розміру і розрахунку, а також факту прийняття кредитором рішення про анулювання заборгованості і повідомлення боржника про це в установленому законом порядку є беззаперечним підтвердження порушення контролюючим органом процедури перевірки, внаслідок якої залишився недоведеним факт порушення позивачем податкового законодавства.

Відповідачем подані додаткові пояснення щодо порядку проведення документальних позапланових перевірок із зазначенням про повідомлення позивача належним чином про проведення позапланової невиїзної перевірки

Представники сторін в судовому засіданні підтримали доводи, наведені ними в поданих суду апеляційної інстанції заявах по суті справи.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, 27.06.2008 між ПАТ «УкрСибБанк» та гр. ОСОБА_1 (позичальник) укладений договір про надання споживчого кредиту за №0, відповідно до умов якого банк надав позичальнику кредит у сумі 35000,00 дол. США (вказана сума дорівнює еквіваленту 169711,50 грн. за курсом Національного банку України на день укладення договору п.1.1. договору).

Позичальник у будь-якому випадку зобов`язаний повернути Банку кредит у повному обсязі в термін не пізніше 27.06.2023 (пп.1.2.2 договору).

За даними АТ «УкрСиббанк» станом на 16.05.2017 заборгованість позичальника по поверненню кредитних коштів (основний борг кредит) становить у валюті кредиту 22061,21 дол.США.

16.05.2017 АКІБ «УкрСиббанк» надало ОСОБА_1 під розписку повідомлення про прийняте банком рішення про анулювання (прощення) частини боргу за договором про надання споживчого кредиту №0 від 27.06.2008 у сумі 22061,21 дол. США, що складає 584003,18 грн. по курсу НБУ станом на 16.05.2017 (а.с.37 т.1).

Одночасно в цьому повідомленні AT «УкрСиббанк», як кредитор, із метою виконання вимог пп. «д» пп. 164.2.17 п.164.2 ст. 164 ПК України, звернуло увагу ОСОБА_1 , що основна сума заборгованості за основним боргом (кредитом) є доходом ОСОБА_1 , отриманим як додаткове благо і йому необхідно сплатити податок на доходи з фізичних осіб з такого доходу та відобразити в річній податковій декларації з податку на доходи фізичних осіб, а також сплатити військовий збір.

Факт отримання позивачем означеного повідомлення визнається сторонами, зокрема, позивачем в позовній заяві, у зв`язку з чим відповідно до ч.1 ст.78 КАС України не підлягає доказуванню.

ГУ ДПС у Запорізькій області проведено невиїзну документальну позапланову невиїзну перевірку фізичної особи ОСОБА_1 з питань своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, достовірності нарахування та сплати податку з доходів фізичних осіб за ознакою доходу « 126» та « 127», за результатами якої складено акт від 03.01.2019 №10/08-01-13-05/ НОМЕР_1 .

Підставою для проведення перевірки стало отримання інформації щодо нарахування у 2017 році банківською установою ПАТ «УкрСиббанк» доходу у вигляді анульованої (прощеної) заборгованості за кредитом фізичній особі ОСОБА_1 у сумі 584003,18 грн. та ненадання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2017 рік.

Згідно відомостей з центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків із сум доходів, отриманих фізичною особою протягом 2017 року, у періоді з 01.01.2016 по 31.03.2016 ОСОБА_1 отримано дохід за ознакою доходу « 126» як додаткове благо в розмірі 584003,18 грн.

Як зазначено в акті перевірки, ПАТ «УкрСиббанк» супровідним листом від 27.07.2018 № 14-2-02/34604/1 підтвердило інформацію про суми виплачених (нарахованих) доходів в сумі 584003,18 грн. ОСОБА_1 у вигляді основної суми боргу (кредиту) , анульованої кредитором за його самостійним рішенням з врученням боржнику відповідного повідомлення про анулювання (прощення) боргу згідно вимог пп.164.2.17 «д» п.164.2 ст.164 ПК України.

Податок з доходів фізичних осіб не нараховувався та до бюджету не сплачувався.

Перевіркою встановлено порушення:

- пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167, підпункт 1.3 пункту 16-1 підрозділу 10 ПК України від 02.12.2010р. №2755-VI (зі змінами та доповненнями), в результаті чого донараховано військового збору за 2017 рік у сумі 8748,05 грн.,

- пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, пп.179.1, пп.179.7 ст.179 ПК України - не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік,

- пп. «д» 164.2.17 пп.164.2.17 п.164.2 ст.164, п.167.1 ст.167 ПК України, в результаті донараховано податок на доходи фізичних осіб за 2017 рік у сумі 104 976,57 грн.

- пп.49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 176.1 ст. 176, п. 179.1 ст. 179 ПК України внаслідок неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2016 рік;

При цьому контролюючий орган виходив з того, що для фізичної особи ОСОБА_1 річний оподатковуваний дохід від анулювання (прощення) заборгованості за кредитом у ІІІ кварталі 2017 року, з урахуванням пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України в редакції, що діяла у 2017 році, складає суму 583203,18 грн. (584003,18 грн. 800,00 грн.), тому позивачу донараховано податку з доходів фізичних осіб за 2017 рік у сумі 104976,57 грн. (583203,18 грн. х 18%), військовий збір в сумі 8748,05 грн. (711559,31 грн. х 1,5%).

На підставі акту перевірки ГУ ДПС у Запорізькій області сформовані податкові повідомлення-рішення від 22.02.2019:

- № про збільшення суми грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується за результатами річного декларування за податковим зобов`язанням, у загальному розмірі 131220,71 грн. (податкові зобов`язання 104976,57 грн., штрафні (фінансові) санкції 26244,14 грн.);

- № на суму 170,00 грн. за неподання декларації про майновий стан та доходи за 2017 рік;

- № про збільшення відповідачу суми грошового зобов`язання за платежем військовий збір на суму податкового зобов`язання у загальному розмірі 10935,06 грн. (податкові зобов`язання 8748,05 грн., штрафні (фінансові) санкції 2187,01 грн.).

Означені податкові повідомлення-рішення направлені на адресу позивача АДРЕСА_1 , рекомендованим листом з повідомленням 25.02.2019, вручені позивачу 27.02.2019, про що свідчить повідомлення про вручення поштового відправлення.

19.06.2019 контролюючим органом формовано та направлено на адресу позивача податкову вимогу форми «Ф» № 21026-50/828 від 19.06.2019 із визначеною загальною сумою податкового боргу - 156785,93 грн.

Не погодившись з прийнятими податковими повідомленнями-рішеннями, податковою вимогою, позивач звернувся до суду з цим позовом.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, суд апеляційної інстанції, надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, погоджується з висновками суду першої інстанції, зазначає таке.

Стосовно питання дотримання відповідачем порядку проведення документальної позапланової перевірки.

Згідно приписів п.75.1 ст.75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Відповідно до пп.75.1.2 п.75.1 ст.75 ПК України документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом.

Відповідно до п.79.1 ст. 79 ПК України документальна невиїзна перевірка здійснюється у разі прийняття керівником (його заступником або уповноваженою особою) контролюючого органу рішення про її проведення та за наявності підстав для проведення документальної перевірки, визначених статтями 77 та 78 цього Кодексу. Документальна невиїзна перевірка здійснюється на підставі зазначених у підпункті 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 цього Кодексу документів та даних, наданих платником податків у визначених цим Кодексом випадках, або отриманих в інший спосіб, передбачений законом.

Згідно із вимогами п.79.2 ст.79 ПК України документальна позапланова невиїзна перевірка проводиться посадовими особами контролюючого органу виключно на підставі рішення керівника (його заступника або уповноваженої особи) контролюючого органу, оформленого наказом, та за умови вручення платнику податків (його представнику) у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу, копії наказу про проведення документальної позапланової невиїзної перевірки та письмового повідомлення про дату початку та місце проведення такої перевірки.

Отже, виконання наведених норм надає посадовим особам контролюючого органу право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки.

Відповідно до п.79.3 ст.79 ПК України присутність платників податків під час проведення документальних невиїзних перевірок не обов`язкова.

В спірному випадку, позапланова невиїзна документальна перевірка платника податків фізичної особи ОСОБА_1 проведена на підставі пп. 75.1.2 п.75.1 ст. 75, пп.78.1.2 п.78.1 ст.78, ст.79 Податкового кодексу України відповідно до наказу ГУ ДФС у Запорізькій області № 3862 від 14.11.2018.

Про проведення позапланової невиїзної перевірки ОСОБА_1 проінформовано письмовим повідомленням від 15.11.2018 №882/10523/14/08-01-13-05-09.

За наведеними в акті перевірки від 03.01.2019 обставинами, з метою з`ясування адреси реєстрації місця проживання гр. ОСОБА_1 , контролюючим органом направлено запит до сектору адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області. Відповідно до інформації, наданої сектором адресно-довідкової роботи УДМС України в Запорізькій області встановлено, що гр. ОСОБА_1 , зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 .

15.11.2018 копія наказу про проведення документальної позапланової перевірки від 14.11.2018 №3862 та повідомлення від 15.11.2018 направлені поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення № 210 на вказану вище адресу позивача, повернуті у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчить довідка поштового відділення про причини повернення 18.12.2018.

Акт №10/08-01-13-05/ НОМЕР_1 від 03.01.2019, складений за результатами проведеної перевірки також направлено на вказану вище адресу ОСОБА_1 04.01.2019 відповідно до рекомендованого поштового відправлення №217, повернуто у зв`язку із закінченням терміну зберігання, про що свідчить довідка поштового відділення про причини повернення.

Відповідно до вимог п.42.2 ст.42 ПК України документи вважаються належним чином врученими, якщо вони надіслані за адресою (місцезнаходженням, податковою адресою) платника податків рекомендованим листом з повідомленням про вручення або особисто вручені платнику податків або його законному чи уповноваженому представникові.

У разі якщо пошта не може вручити платнику податків документ через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб платника податків, їх відмову прийняти документ, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, документ вважається врученим платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причини невручення (п.42.4 ст.42 ПК України).

Отже, на час проведення відповідачем перевірки (акт перевірки від 03.01.2019) в розумінні наведених норм позивач був таким, що обізнаний про призначення стосовно нього перевірки.

Наведене вище в сукупності свідчить про дотримання контролюючим органом законодавчо визначених умов, за яких відповідач мав право розпочати проведення документальної невиїзної перевірки, наведені позивачем з цього приводу доводи не є підставою для скасування оскаржених податкових повідомлень-рішень та податкової вимоги.

По суті прийнятих відповідачем оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Платник податку відповідно до пп.49.18.4 п.49.18 ст.49 Податкового кодексу ПК України зобов`язаний до 1 травня року, що настає за звітним, подати річну податкову декларацію про майновий стан і доходи до органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою), відобразити в ній вказаний дохід та відповідно до пункту 179.7 статті 179 Податкового кодексу України самостійно до 1 серпня року, що настає за звітним, сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену в декларації.

Пунктом 49.1 статті 49 цього кодексу визначено, що податкова декларація подається за звітний період в установлені цим Кодексом строки органу державної податкової служби, в якому перебуває на обліку платник податків (податковою адресою).

Згідно з пп. 163.1.1 та пп.163.1.2 п. 163.1 ст. 163 ПК України (в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин) об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід; доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання).

Згідно з п. 164.1 ст. 164 ПК України базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Загальний оподатковуваний дохід - будь-який дохід, який підлягає оподаткуванню, нарахований (виплачений, наданий) на користь платника податку протягом звітного податкового періоду.

Підпунктом 14.1.54 пункту 14.1 статті 14 ПК України визначено, що дохід з джерелом їх походження з України - будь-який дохід, отриманий резидентами або нерезидентами, у тому числі від будь-яких видів їх діяльності на території України (включаючи виплату (нарахування) винагороди іноземними роботодавцями), її континентальному шельфі, у виключній (морській) економічній зоні.

За правилами пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу).

Відповідно до підпункту 14.1.47 пункту 14.1 статті 14 ПК України додаткові блага - це кошти, матеріальні чи нематеріальні цінності, послуги, інші види доходу, що виплачуються (надаються) платнику податку податковим агентом, якщо такий дохід не є заробітною платою та не пов`язаний з виконанням обов`язків трудового найму або не є винагородою за цивільно-правовими договорами (угодами), укладеними з таким платником податку (крім випадків, прямо передбачених нормами розділу IV цього Кодексу).

Перелік додаткових благ, які включаються до оподатковуваного доходу, встановлений пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України, є вичерпним.

Відповідно до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Аналіз наведених правових норм дає підстав для висновку, що додаткове благо визначається як дохід у разі приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку.

Грошова сума, яка надана в кредит, підлягає поверненню, тому сама по собі ця сума не збільшує дохід платника податку. Водночас, у разі коли відпадуть встановлені законом та/або договором підстави для витребування кредитором у боржника грошової суми, наданої на умовах повернення, у платника податку - боржника виникає приріст фінансових показників за рахунок суми, взятої в борг.

Таким чином, сума кредиту, прощена (анульована) банком, збільшує дохід платника податку і включається в його оподатковуваний дохід. Разом з тим проценти, які нараховані банком за умовами договору за користування кредитом, та підвищені проценти, нараховані у разі прострочення платежу, не є доходами, які призводять до приросту показників фінансового та/або майнового стану платника податку. Відповідно, у разі прощення (анулювання) процентів, нарахованих за користування кредитом, та підвищених процентів, нарахованих у разі прострочення платежу, відсутні підстави вважати їх додатковим благом платника податку.

Відтак, основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощена (анульована) кредитором за його самостійним рішенням, є доходом такого платника.

Отже, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, у тому числі шляхом повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Наявні в матеріалах справи докази свідчать, що в спірному випадку АТ «УкрСиббанк» свої обов`язки відповідно до пп. «д» пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України виконав, повідомивши платника податку - боржника ОСОБА_1 про прощення (анулювання) суми основного боргу (кредиту) в розмірі 22061,21 дол. США, що станом на 16.05.2017 становить 584003,18 грн. по курсу НБУ, і включив суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено, 2017 рік.

В свою чергу позивачем ОСОБА_1 як платником податку не подано декларацію про майновий стан і доходи за 2017 рік до контролюючому органу та суми прощеного (анульованого) банком боргу як додаткового блага не включено до річного оподатковуваного доходу.

Пунктом 16-1 підрозділу 10 «Інші перехідні положення» розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України визначено, що тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу.

Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу.

Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту.

Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

Відповідальними за утримання (нарахування) та сплату (перерахування) збору до бюджету є особи, визначені у статті 171 цього Кодексу.

Платники збору зобов`язані забезпечувати виконання податкових зобов`язань у формі та спосіб, визначені статтею 176 цього Кодексу.

Тобто, поряд з обов`язком нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб у зв`язку з отриманням додаткового блага, особа має нарахувати та сплатити військовий збір.

З приводу доводів позивача, що сума прощеного (анульованого) боргу в розмірі 584003,18 грн. не включається до оподатковуваного доходу, суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Відповідно до пп.165.1.55 п.165.1 ст.165 ПК України не включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу основна сума боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності у сумі, що не перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року; сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені), прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності.

Пунктом 8 підрозділу 1 розділу «Перехідні положення» ПК України встановлено, що не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року.

Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, за змістом наведених положень передумовою застосування правил п. 8 підрозділу 1 розділу «Перехідні положення» ПК України є саме зміна валюти кредитування.

У спірному випадку за встановлених у справі обставин між позивачем та банком не укладалось жодних угод про зміну валюти зобов`язання за кредитним договором від 27.06.2008 № 0 про надання споживчого кредиту з іноземної валюти у гривню, тому пункт 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України не регулює спірні правовідносини.

Отже, оскільки в спірному випадку валюта зобов`язання за фінансовим кредитом не змінювалась з іноземної валюти у гривню, банком здійснено анулювання (прощення) основної суми боргу (кредиту) позивача, а не суми різниці, розрахованої банком (кредитором) відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» ПК України, тому з метою оподаткування саме сума такого анульованого боргу вважається додатковим благом і включається до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу відповідно до пп.164.2.17 п.164.2 ст.164 ПК України з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податку та збору.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі суддів судової палати з розгляду справ щодо податків, зборів та інших обов`язкових платежів Касаційного адміністративного суду в постанові від 28.07.2021 у справі №826/12872/17.

Як правильно встановлено судом першої інстанції, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір нарахований контролюючим органом саме на прощену суму основного боргу (кредиту) як на суму доходу, отриманого як додаткове благо.

З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає відсутніми підстави для скасування оскаржуваних податкових повідомлень-рішень.

Стосовно правомірності формування податкової вимоги № 21026-50/828 від 19.06.2019 на загальну суму податкового боргу 156785,93 грн. суд апеляційної інстанції зазначає таке.

У відповідності до п.п.14.1.175 п.14.1 ст.14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання (з урахуванням штрафних санкцій за їх наявності), але не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, а також пеня, нарахована на суму такого грошового зобов`язання.

Таким чином, для виникнення у платника податків податкового боргу за певними грошовими зобов`язаннями необхідним є факт узгодженості такого грошового зобов`язання і відсутність його добровільної сплати платником податків у встановлений цим Кодексом строк.

Згідно з абз.1 п.59.1 ст.59 ПК України у разі коли платник податків не сплачує узгодженої суми грошового зобов`язання в установлені законодавством строки, орган державної податкової служби надсилає (вручає) йому податкову вимогу в порядку, визначеному для надсилання (вручення) податкового повідомлення-рішення.

Податкова вимога надсилається не раніше першого робочого дня після закінчення граничного строку сплати суми грошового зобов`язання (абз.1 п.59.3 ст.59 ПК України).

За правилами п.57.3 ст.57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 робочих днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.

У разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності протягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження.

Відповідно до п.58.3 ст.58 ПК України в редакції на час винесення оскаржуваних податкових повідомлень-рішень податкове повідомлення-рішення вважається належним чином врученим платнику податків (крім фізичних осіб), якщо його надіслано у порядку, визначеному статтею 42 цього Кодексу.

Податкове повідомлення-рішення вважається надісланим (врученим) фізичній особі, якщо його вручено їй особисто чи її представникові, надіслано на адресу за місцем проживання або останнього відомого місцезнаходження фізичної особи з повідомленням про вручення або у порядку, визначеному пунктом 42.4 статті 42 цього Кодексу. У такому самому порядку надсилаються податкові вимоги та рішення про результати розгляду скарг.

У разі коли пошта не може вручити платнику податків податкове повідомлення-рішення або податкові вимоги, або рішення про результати розгляду скарги через відсутність за місцезнаходженням посадових осіб, їх відмову прийняти податкове повідомлення-рішення або податкову вимогу, або рішення про результати розгляду скарги, незнаходження фактичного місця розташування (місцезнаходження) платника податків або з інших причин, податкове повідомлення-рішення або податкова вимога, або рішення про результати розгляду скарги вважаються врученими платнику податків у день, зазначений поштовою службою в повідомленні про вручення із зазначенням причин невручення.

Виходячи з наведених правових норм, приймаючи до уваги, що на час формування оскаржуваної податкової вимоги визначені податковими повідомленнями-рішеннями від 22.02.2019 грошові зобов`язання набули статусу узгоджених, оскільки вказані податкові повідомлення-рішення не були оскаржені в установленому порядку, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для скасування податкової вимоги № 21026-50/828 від 19.06.2019.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову.

Суд першої інстанції під час розгляду даної справи повно дослідив обставини, які мають значення для справи, ухвалив законне та обґрунтоване рішення.

Передбачені ст. 317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 17 лютого 2022 року у справі №280/11529/21 залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду у випадках та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко