Справа № 420/10259/22
Суддя: Хурса О. О.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі у складі головуючого судді Хурси О.О., розглянувши у порядку письмового провадження в місті Одесі справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Ради адвокатів Одеської області (вул. Жуковського, 14, м. Одеса, 65000) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Ради адвокатів Одеської області, в якому позивач просить суд:

визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області від 13.07.2022 року (протокол №71) про відмову у задоволенні її ОСОБА_1 , заяви про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю;

зобов`язати Раду адвокатів Одеської області прийняти у неї ОСОБА_1 , присягу адвоката та безоплатно видати їй свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що Кваліфікаційно-дисциплінарною комісією адвокатури Одеської області їй ОСОБА_1 , видано свідоцтво про складання кваліфікаційного іспиту серії ОД №002180. Позивач пройшла стажування, за наслідками якого виконано порядок проходження стажування, дотримано методи оцінювання стажування, сплачено внески на проходження стажування та сформовано відповідні звіти. Відповідач розглянув поданий позивачем звіт про результати стажування та звіт про оцінку стажування керівника стажування, позитивно оцінив результат пройденого позивачем стажування при його захисті, але відмовив ОСОБА_1 , у задоволенні її заяви про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, з підстав недотримання вимог щодо несумісності, передбачених ст. 7 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». Вказане рішення про відмову у задоволенні заяви позивача про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю оформлене абз. 5 протоколу №71 від 13.07.2022 року Ради адвокатів Одеської області, та вмотивоване тим, що станом на 11.07.2022 року позивач займає посаду заступника начальника відділу представництва інтересів в судах та інших органів №4 юридичного управління ГУ ПФУ в Одеській області. Позивач вважає рішення Ради адвокатів Одеської області про відмову у задоволенні її заяви про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 13.07.2022 №71, протиправним та таким, що не відповідає вимогам Конституції України та іншим вимогам чинного законодавств України, істотно порушує її права та інтереси.

Відповідно до п.1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначено, що несумісною з діяльністю адвоката є робота на посадах осіб, зазначених у п. 1 ч. 1 ст. 3 ЗУ «Про запобігання корупції».

На думку позивача з системного аналізу п.1 ч. 1 ст.7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», п.1 ч.1 ст.3 Закону України «Про запобігання корупції» слідує, що законодавство встановлює відповідні обмеження лише щодо безпосереднього здійснення адвокатської діяльності, яка спрямована на надання правової допомоги клієнту. Однак, законодавством не обмежено, зокрема, працівників центральних органах виконавчої влади у праві брати участь у відповідних процедурах добору та отримувати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Позивач просив звернути увагу на рішення Вищої ради правосуддя, яка є незалежним конституційним органом державної влади та суддівського самоврядування від 30.05.2017р. за № 1328/0/15-17 та від 24.10.2017р. за №3419/0/15-19 висловлено правову позицію про те, що отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не є свідченням порушення вимог про сумісність, а особа яка отримала таке свідоцтво, почне вчиняти дії, що можуть бути визначені як адвокатська діяльність, відповідно до ст.ст. 1, 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність».

Позивач вважає оскаржуване рішення відповідача про відмову у задоволенні його заяви про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю протиправним та просить задовольнити позов.

Ухвалою суду від 02.08.2022 року позов залишено без руху, надано строк на усунення недоліків позову.

Ухвалою суду від 19.08.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Ухвала про відкриття провадження по справі від 19.08.2022 та позов з додатками направлені на електронну адресу Ради адвокатів Одеської області () 19.08.2022.

Відповідач відзив на позовну заяву не надав.

Відповідно до положень ч. 4. ст. 159 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) встановлено, що подання заяв по суті справи є правом учасників справи.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами, відповідно до вимог ч. 6 ст. 162 КАС України.

Справу розглянуто у письмовому провадженні.

Дослідивши матеріали адміністративної справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується адміністративний позов, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України, станом на час виникнення спірних правовідносин займала посаду заступника начальника відділу представництва інтересів в судах та інших органів №4 юридичного управління ГУ ПФУ в Одеській області.

Позивачу на підставі рішення кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області №121-04/21 від 18.06.2021 року видано свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту відповідно до ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність». ОСОБА_1 пройшла стажування, та при звіті проходження стажування отримала позитивний результат, та допущена до вказаних етапів. Також суд встановив, що рішення прийняті за результатами проходження позивачем цих двох етапів не оскаржені (а.с. 8-9).

ОСОБА_1 звернулась із заявою до відповідача про видачу їй свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, за розглядом якої рішенням відповідача, оформлене протоколом №71 Засідання Ради адвокатів Одеської області від 13.07.2022 року позивачу відмовлено у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю з підстав того, що він станом на 11.07.2022 року займає посаду заступника начальника відділу представництва інтересів в судах та інших органів №4 юридичного управління ГУ ПФУ в Одеській області (а.с. 10).

Не погоджуючись з вказаним рішенням позивач звернувся до суду з даним позовом.

Спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються правовими нормами Закону України від 05.07.2012 року №5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», який відповідно до його преамбули визначає правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні (далі Закон №5076-VI).

Відповідно до ст.1 Закону №5076-VI у цьому Законі терміни вживаються в такому значенні, зокрема, адвокат - фізична особа, яка здійснює адвокатську діяльність на підставах та в порядку, що передбачені цим Законом; адвокатська діяльність - незалежна професійна діяльність адвоката щодо здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту.

Статтею 2 Закону №5076-VI визначено, що адвокатура України - недержавний самоврядний інститут, що забезпечує здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги на професійній основі, а також самостійно вирішує питання організації і діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Згідно ст.1 Закону №5076-VI адвокатське самоврядування - гарантоване державою право адвокатів самостійно вирішувати питання організації та діяльності адвокатури в порядку, встановленому цим Законом.

Статтею 5 Закону №5076-VI встановлено, що адвокатура є незалежною від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових та службових осіб. Держава створює належні умови для діяльності адвокатури та забезпечує дотримання гарантій адвокатської діяльності.

По даній справі спірними є питання набуття права на заняття адвокатською діяльністю та порядку його реалізації.

Питання набуття права на заняття адвокатською діяльністю регламентовані розділом ІІ Закону №5076-VI.

Частиною 1 статті 6 Закону №5076-VI встановлено, що адвокатом може бути фізична особа, яка має повну вищу юридичну освіту, володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного згідно із Законом України «Про забезпечення функціонування української мови як державної», має стаж роботи в галузі права не менше двох років, склала кваліфікаційний іспит, пройшла стажування (крім випадків, встановлених цим Законом), склала присягу адвоката України та отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю.

Згідно ч. 2 ст. 6 Закону №5076-VI не може бути адвокатом особа, яка: 1) має непогашену чи незняту в установленому законом порядку судимість за вчинення тяжкого, особливо тяжкого злочину, а також нетяжкого злочину, за який призначено покарання у виді позбавлення волі; 2) визнана судом недієздатною чи обмежено дієздатною; 3) позбавлена права на заняття адвокатською діяльністю, - протягом двох років з дня прийняття рішення про припинення права на заняття адвокатською діяльністю; 4) звільнена з посади судді, прокурора, слідчого, дізнавача, нотаріуса, з державної служби або служби в органах місцевого самоврядування за порушення присяги, вчинення корупційного правопорушення, - протягом трьох років з дня такого звільнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 Закону №5076-VI («Вимоги щодо несумісності») несумісною з діяльністю адвоката є: 1) робота на посадах осіб, зазначених у пункті 1 частини першої статті 3 Закону України «Про запобігання корупції»; 2) військова або альтернативна (невійськова) служба; 3) нотаріальна діяльність; 4) судово-експертна діяльність.

Ч. 2 ст. 7 Закону №5076-VI передбачено, що у разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 3 Закону України «Про запобігання корупції» суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону, є: в) державні службовці, посадові особи місцевого самоврядування, тобто позивач підпадає до застосування до нього вимог щодо несумісністю з діяльністю адвоката.

Ч. 1 ст. 8 №5076-VI встановлено, що особа, яка виявила бажання стати адвокатом та відповідає вимогам ч. 1, 2 ст. 6 Закону, має право звернутися до кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури за місцем проживання із заявою про допуск до складення кваліфікаційного іспиту.

Згідно зі ст. 9 Закону №5076-VI кваліфікаційний іспит є атестуванням особи, яка виявила бажання стати адвокатом. Кваліфікаційний іспит полягає у виявленні теоретичних знань у галузі права, історії адвокатури, адвокатської етики особи, яка виявила бажання стати адвокатом, а також у виявленні рівня її практичних навичок та умінь у застосуванні закону. Кваліфікаційні іспити проводяться не рідше одного разу на три місяці.

Особі, яка склала кваліфікаційний іспит, протягом десяти днів з дня складення кваліфікаційного іспиту кваліфікаційно-дисциплінарна комісія адвокатури безоплатно видає свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту. Свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту дійсне протягом трьох років з дня складення іспиту.

Відповідно до ст. 10 Закону №5076-VI стажування полягає в перевірці готовності особи, яка отримала свідоцтво про складення кваліфікаційного іспиту, самостійно здійснювати адвокатську діяльність. Стажування здійснюється протягом шести місяців під керівництвом адвоката за направленням ради адвокатів регіону. Стажування може здійснюватися у вільний від основної роботи час стажиста.

Ч. 7 ст. 10 №5076-VI встановлено, що результати стажування оцінюються радою адвокатів регіону протягом тридцяти днів з дня отримання звіту. За оцінкою результатів стажування рада адвокатів регіону приймає рішення про: 1) видачу особі свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю; 2) продовження стажування на строк від одного до трьох місяців.

Ч. 1 ст. 11 Закону №5076-VI передбачено, що особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України.

Відповідно до ст.12 Закону №5076-VI особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України. Свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю і посвідчення адвоката України не обмежуються віком особи та є безстроковими.

Таким чином, законодавство встановлює відповідні обмеження лише щодо безпосереднього здійснення адвокатської діяльності, яка спрямована на надання правової допомоги. Проте, жодний нормативний акт не обмежує осіб, які перебувають на публічній або державній службі, у праві брати участь у відповідних процедурах добору та отримувати свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не є свідченням порушення вимог щодо несумісності, поки особа, яка отримала таке свідоцтво, не почне вчиняти дій, які можуть бути визначені як адвокатська діяльність відповідно до ст.ст. 1, 19 Закону № 5076-VI. Обставини несумісності можуть виникнути лише в особи, яка вже набула статусу адвоката, отримала свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та безпосередньо здійснює таку діяльність.

Таким чином відповідач передчасно та безпідставно констатує в оскарженому рішенні наявність існуючих обставин несумісності.

Ч. 2 ст. 7 Закону №5076-VI передбачено, що у разі виникнення обставин несумісності, встановлених частиною першою цієї статті, адвокат у триденний строк з дня виникнення таких обставин подає до ради адвокатів регіону за адресою свого робочого місця заяву про зупинення адвокатської діяльності.

П. 1 ч. 1 ст. 31 Закону №5076-VI передбачено, що право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється у разі подання адвокатом заяви про зупинення адвокатської діяльності.

Право на заняття адвокатською діяльністю зупиняється з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої цієї статті, - з дня подання раді адвокатів регіону за адресою робочого місця адвоката відповідної заяви адвоката. Протягом строку зупинення права на заняття адвокатською діяльністю адвокат не має права її здійснювати. Такий адвокат також не може брати участь у роботі органів адвокатського самоврядування, крім випадків, коли таке право зупинено у зв`язку з призначенням особи на посаду до органу державної влади з`їздом адвокатів України (п. 1 ч. 3 ст. 31, ч. 5 ст. 31 Закону №5076-VI).

Факт отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю підтверджує набуття особою, у тому числі тією, трудова діяльність якої несумісна з адвокатською, права здійснювати таку діяльність.

Законодавчі обмеження, чи заборони отримувати свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю державним службовцям відсутні, оскільки таку діяльність можливо зупинити після отримання відповідного свідоцтва.

Правова позицію Вищої Ради Правосуддя у рішеннях від 30.05.2017 за №1328/0/15-17 та від 24.10.2017 за № 3419/0/15-19 свідчить про те, що отримання свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю не є свідченням порушення вимог про сумісність.

Відповідно до ч. 4 ст. 159 КАС України, подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Неподання суб`єктом владних повноважень відзиву на позов без поважних причин може бути кваліфіковано судом як визнання позову.

Враховуючи те, що відповідачем як суб`єктом владних повноважень не повідомлено поважних причин неподання відзиву, суд кваліфікує неподання Радою адвокатів Одеської області відзиву на позов як визнання позову.

Таким чином, Рішення Ради адвокатів Одеської області, оформлене протоколом засідання Ради адвокатів Одеської області №71 від 13.07.2022 року щодо відмови ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю за умови обставин несумісності, передбачених ст. 7 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», прийняте не у спосіб, що визначенні законами України, необґрунтовано, без урахування усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення.

З урахуванням з`ясованих обставин, суд доходить висновку, що є правомірними позовні вимоги про прийняття рішення про видачу їй свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, а тому належать задоволенню.

Однак, суд доходить висновку, що слід відмовити у задоволенні позовних вимог про зобов`язання привести позивача до присяги адвоката України, оскільки такі позовні вимоги є передчасними.

Так, частиною 1 ст. 11 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" передбачено, що особа, стосовно якої радою адвокатів регіону прийнято рішення про видачу свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, не пізніше тридцяти днів з дня прийняття цього рішення складає перед радою адвокатів регіону присягу адвоката України.

Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" особі, яка склала присягу адвоката України, радою адвокатів регіону у день складення присяги безоплатно видаються свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю та посвідчення адвоката України.

Таким чином, Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» передбачено чіткий алгоритм дій ради адвокатів регіону щодо видачі свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльності та відсутні докази того, що відповідачем не буде дотримано встановленого законом порядку.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, оцінюючи встановлені факти, суд дійшов висновку, що позовні вимоги належать задоволенню частково.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Позивачем сплачений судовий збір у розмірі 1012,25 грн.

Суд вважає, що по даній справі з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань підлягають стягненню на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 992,40 грн за одну вимогу немайнового характеру (основну та похідну).

Що стосується іншої частини сплаченого позивачем судового збору він підлягає поверненню позивачу у порядку ст. 7 Закону України «Про судовий збір», згідно з якою сплачена сума судового збору повертається за клопотанням особи, яка його сплатила за ухвалою суду в разі внесення судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом.

Суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 5, 6, 7, 9, 12, 13, 241-246 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ) до Ради адвокатів Одеської області (вул. Жуковського, 14, м. Одеса, 65000, ) про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати протиправним та скасувати рішення Ради адвокатів Одеської області, оформлене протоколом №71 Засідання Ради адвокатів Одеської області від 13.07.202 року щодо відмови ОСОБА_1 у задоволенні заяви про видачу свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю.

Зобов`язати Раду адвокатів Одеської області прийняти рішення про видачу ОСОБА_1 свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю.

В іншій частині позовних вимог, - відмовити.

Стягнути з Ради адвокатів Одеської області на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Рішення набирає законної сили у порядку ст. 255 КАС України.

Рішення може бути оскаржене у порядку та строки встановлені ст. 295-297 КАС України.

Суддя О.О. Хурса