Справа № 240/14702/22
Суддя: Черняхович Ірина Едуардівна
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЖИТОМИРСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Житомир справа № 240/14702/22

категорія 112010200

Житомирський окружний адміністративний суд у складі судді Черняхович І.Е., розглянувши у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулась до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (далі - відповідач), в якому просить:

- визнати неправомірними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області щодо відмови у призначенні їй пенсії за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки: 2019, 2020, 2021, що передують року звернення за призначенням пенсії, з 13.04.2022 та невиплати їй грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області відповідно до Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з 13.04.2022, призначити їй пенсію за віком із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачені страхові внески, за три календарні роки: 2019, 2020, 2021, що передують року звернення за призначенням пенсії, а саме 10846,37 грн. та здійснити виплату пенсії, з урахуванням виплачених за цей період сум;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області нарахувати та виплатити їй грошову допомогу, яке не підлягає оподаткуванню, у розмірі десяти місячних пенсій відповідно до пункту 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", обчислену із застосуванням показника середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2019, 2020, 2021 роки.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_1 зазначила, що з 26.07.2017 їй була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а з 13.04.2022, на підставі поданої нею заяви, її було переведено на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". Однак, при визначені з 13.04.2022 розміру її пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області застосувало показник середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки в розмірі 3764,40 гривень. Позивач вважає такі дії Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області неправомірними, оскільки до 13.04.2022 пенсія відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" їй не призначалась, а тому підстави для застосування відповідачем пункту 4-3 Прикінцевих положень Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та визначення розміру її пенсії із врахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки були відсутні. Зауважує, що оскільки пенсію за віком їй призначено з 13.04.2022, то відповідно до ч. 2 ст. 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при обчисленні розміру її пенсії необхідно застосовувати показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2019, 2020 та 2021 роки, який становить 10846,37 гривень. Крім того позивач вказує, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно відмовило їй у виплаті грошової допомоги в розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". З огляду на зазначене, ОСОБА_1 звернулась з даним позовом до суду.

Ухвалою судді від 29 липня 2022 року відкрито провадження у справі №240/14702/22 за позовом ОСОБА_1 за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження).

09 вересня 2022 року до суду надійшов відзив Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області на позовну заяву, в якому відповідач заперечував проти заявлених позовних вимог у зв`язку з їх безпідставністю. Аргументуючи свою позицію Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області зазначило, що дії щодо застосування з 13.04.2022 при переведенні ОСОБА_1 з пенсії за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" на пенсію за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки є правомірними. Зокрема, відповідач зазначив, що відповідно до норм ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" при переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії. Отже, визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії, застосовується лише при призначенні пенсії. Враховуючи вищевикладене, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що застосування для обчислення позивачу пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески за 2019-2021 роки, у зв`язку з переходом з пенсії за вислугу на пенсію за віком, чинним законодавством не передбачено.

Заперечуючи щодо заявлених позовних вимог в частині, яка стосується виплати позивачу грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України від 09.07.2003 № 1058-IV, відповідач у відзиві зазначив, що особам, яким до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" призначалась пенсія, в тому числі й пенсія за вислугу років, грошова допомога не виплачується.

Враховуючи вищезазначені обставини, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області просило відмовити ОСОБА_1 в задоволенні позову в повному обсязі.

Крім того, 09 вересня 2022 року до суду також надійшла відповідь ОСОБА_1 на відзив на позовну заяву, в якій позивач зауважила, що їй хоч і була з 26.07.2017 призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", однак вона їй не виплачувалась, оскільки з 27.07.2017 вона продовжила працювати на посаді, що дає право на пенсію за вислугу років. Натомість за призначенням пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" вона вперше звернулась 13.04.2022. З огляду на зазначене, позивач вважає, що її позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до норм ст.ст. 257, 263 КАС України дана адміністративна справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

Згідно з ч. 5 ст. 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що з 26.07.2017 ОСОБА_1 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" (а.с.27).

На підставі розпорядження від 21.08.2017 (а.с.64) позивачу з 27.07.2017 було призупинено виплату зазначеної пенсії у зв`язку з її працевлаштуванням на посаду медичної сестри-анастезиста відділення анестезіології та інтенсивної терапії Хорошівської центральної районної лікарні, яка дає право на призначення пенсії за вислугу років.

Починаючи з 13.04.2022 ОСОБА_1 , на підставі поданої нею заяви, була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (а.с.70-72).

Матеріалами справи підтверджується та не заперечується відповідачем, що при призначенні ОСОБА_1 з 13.04.2022 пенсії за віком Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області визначило розмір її пенсії з урахуванням показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки в розмірі 3764,40 гривень та із застосуванням до нього коефіцієнтів збільшення 1,17 (відповідно до постанови КМУ від 20.02.2019 №124), 1,11 (відповідно до постанови КМУ від 22.02.2021 №127) та 1,14 (відповідно до постанови КМУ від 16.02.2022 №118), що загалом склало 6186,32 гривень (3764,40 грн х 1,17 х 1,11 х 1,14 = 6186,32 грн).

Вважаючи, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно застосувало при обчисленні розміру її пенсії показник середньої заробітної плати (доходу) в Україні за 2014, 2015 та 2016 роки замість такого показника за 2019, 2020 та 2021 роки, тобто за три роки, які передували її зверненню за призначенням пенсії за віком, ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою (вх.№10543/К-0600-22 від 17.05.2022) (а.с.18).

Крім того, вважаючи, що вона має право на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", позивач у поданій до відповідача заяві також просила виплатити їй цю допомогу.

У відповідь на вказану заяву, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області надіслало ОСОБА_1 листа від 27.05.2022, в якому зазначило, що перерахунок її пенсії з 13.04.2022 проведено з урахуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки. Визначення заробітної плати для обчислення пенсії із застосуванням середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії застосовується лише при призначенні пенсій.

Щодо грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області в листі від 27.05.2022 зазначило, що вказана грошова допомога виплачується особам, які до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", не отримували будь-яку пенсію. Враховуючи, що з 13.04.2022 ОСОБА_1 було переведено з пенсії за вислугу років на пенсію за віком, Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило позивача, що права на грошову допомогу вона не має.

Позивач, не погоджуючись із такими діями відповідача та вважаючи, що має усі підстави для застосування при обчисленні розміру її пенсії показника середньої заробітної плати за період 2019, 2020 та 2021 роки, та для отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу XV "Прикінцеві положення" Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", звернулась до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 92 Конституції України, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, особливості призначення, перерахунку і виплати пенсій врегульовано Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV).

Статтею 1 Закону №1058-ІV визначено, що пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її інвалідом, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом; пенсіонер - особа, яка відповідно до цього Закону отримує пенсію, довічну пенсію, або члени її сім`ї, які отримують пенсію в разі смерті цієї особи у випадках, передбачених цим Законом.

Положеннями статті 9 Закону №1058-ІV встановлено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Відповідно до статті 10 Закону №1058-ІV особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором. Особі, яка має право на довічну пенсію, призначається один з видів довічної пенсії за її вибором.

Статтею 27 Закону №1058-ІV передбачено, що розмір пенсії за віком визначається за формулою: П= Зп х Кс, де: П - розмір пенсії; Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи, Кс - коефіцієнт страхового стажу застрахованої особи.

Згідно з частиною 2 статті 40 Закону №1058-ІV заробітна плата (дохід) для обчислення пенсії визначається за формулою: Зп = Зс х (Ск : К), де:

Зп - заробітна плата (дохід) застрахованої особи для обчислення пенсії, у гривнях;

Зс - середня заробітна плата (дохід) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії. Порядок визначення показників зазначеної заробітної плати затверджується Пенсійним фондом України за погодженням з центральними органами виконавчої влади, що забезпечують формування державної фінансової політики, державної політики у сферах економічного розвитку, статистики;

Ск - сума коефіцієнтів заробітної плати (доходу) за кожний місяць (Кз1 + Кз2 + Кз3 + ... + Кзn );

К - страховий стаж за місяці, які враховано для визначення коефіцієнта заробітної плати (доходу) застрахованої особи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 45 Закону №1058-ІV, пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

В свою чергу, згідно з частиною 3 статті 45 Закону №1058-ІV переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви, на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

При переведенні з одного виду пенсії на інший за бажанням особи може враховуватися заробітна плата (дохід) за періоди страхового стажу, зазначені в частині першій статті 40 цього Закону, із застосуванням показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення (попереднього перерахунку) попереднього виду пенсії.

Аналіз наведених норм свідчить про те, що частиною третьою статті 45 Закону №1058-ІV регламентовано порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом (пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника), на інший. Показник середньої заробітної плати при переведення на інший вид пенсії має бути незмінним, тобто таким, яким він був на час призначення вперше пенсії згідно із Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Відтак лише при переведенні з одного виду пенсії на інший можуть застосовуватись норми ч. 3 ст. 45 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" в частині застосування показника середньої заробітної плати (доходу), який враховувався під час призначення попереднього виду пенсії.

Під час розгляду справи судом безспірно встановлено, що з 26.07.2017 до 12.04.2022 ОСОБА_1 отримувала пенсію за вислугу років відповідно до п."е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", а починаючи з 13.04.2022 їй була призначена пенсія за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд відмічає, що за призначенням пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" позивач вперше звернулась саме 13.04.2022. До 13.04.2022 позивач отримувала пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, ніж ті, що визначені Законом України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Суд зазначає, що Верховний Суд у подібних правовідносинах неодноразово висловлював правову позицію щодо того, що у випадку, якщо особа, яка вже отримує пенсію за одним законом виявила бажання отримувати пенсію, право на яку визначене іншим законом, то має місце саме призначення пенсії, а не переведення з одного виду пенсії на інший згідно із частиною 3 статті 45 Закону №1058-IV, а тому має враховуватись показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком згідно Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

Аналогічні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 16 червня 2020 року у справі №127/7522/17, від 18 серпня 2020 року у справі №263/6611/17.

Таким чином, на переконання суду, в даному випадку має місце саме призначення ОСОБА_1 пенсії за віком, а не переведення її з одного виду пенсії на інший згідно ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV. Відтак, при визначенні розміру її пенсії за віком має враховуватися показник середньої заробітної плати за три календарні роки, що передують року призначення нового виду пенсії - пенсії за віком відповідно до Закону №1058-IV.

Крім того, суд зауважує, що та обставина, що механізм і порядок обчислення та виплати пенсій за вислугу років відповідно до ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення" починаючи з 01 січня 2004 року здійснюється на підставі Закону №1058-IV за формулою, що встановлена для пенсії за віком, не впливає на те, що призначення пенсії за вислугу років передбачено положеннями Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення".

При цьому, статтею 9 Закону №1058-IV не передбачено такого виду пенсії, як пенсія за вислугу років. Разом з тим, ч. 3 ст. 45 зазначеного Закону регламентує порядок переведення з одного виду пенсії, призначеного саме за цим Законом, на інший вид пенсії, передбачений цим Законом.

Отже, при зверненні особи, якій було призначено пенсію за вислугу років у порядку Закону України від 05.11.1991 №1788-XII "Про пенсійне забезпечення", із заявою про призначення пенсії за віком на підставі Закону №1058-IV має місце саме призначення такого виду пенсії, а не переведення згідно з ч. 3 ст. 45 Закону №1058-IV.

Суд зазначає, що Верховний Суд України у постанові від 29.11.2016 року у справі №133/476/15-а (№21-6331а15) висловив правову позицію стосовно того, що у випадку призначення особі пенсії за вислугу років відповідно до Закону №1788, який передбачає інші підстави та порядок призначення пенсії, а в подальшому при виявленні такою особою бажання отримувати пенсію за віком відповідно до Закону №1058, має місце саме призначення пенсії за віком, а не переведення згідно ч.3 ст.45 Закону №1058.

Вказана правова позиція Верховного Суду України підтримана Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 31.10.2018 року у справі №876/5312/17.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області протиправно при призначенні ОСОБА_1 з 13.04.2022 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" застосувало показник середньої заробітної плати в Україні, з якої сплачені страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки (за три календарні роки, що передували року призначення їй відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення"), а не за 2019, 2020 та 2021 роки - три календарні роки, що передують року призначення їй пенсії за віком.

На підстав викладеного, суд дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в цій частині підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо застосування при призначенні їй з 13.04.2022 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки та зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 13.04.2022 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням при визначенні розміру пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2019, 2020 та 2021 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням виплачених сум.

Вирішуючи спірні правовідносини в частині, яка стосується наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій згідно пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV, суд зазначає наступне.

Відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV особам, які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію, при призначенні пенсії за віком виплачується грошова допомога, яка не підлягає оподаткуванню, у розмірі їх десяти місячних пенсій станом на день її призначення. Виплата зазначеної грошової допомоги здійснюється за рахунок коштів Державного бюджету України. Порядок обчислення стажу, який дає право на призначення грошової допомоги, та механізм виплати цієї допомоги встановлюються Кабінетом Міністрів України.

На реалізацію вказаної норми постановою Кабінету Міністрів України від 23 листопада 2011 року №1191 затверджено Порядку обчислення страхового стажу, що дає право на призначення грошової допомоги, та її виплати (далі Порядок №1191).

Пунктом 5 Порядку №1191 закріплено, що грошова допомога надається особам, яким починаючи з 01 жовтня 2011 року призначається пенсія за віком відповідно до Закону України №1058-IV та які на день досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 зазначеного Закону, працювали в закладах та установах державної або комунальної форми власності на посадах, робота на яких дає право на призначення пенсії за вислугу років відповідно до пунктів «е» «ж» статті 55 Закону України №1788-ХІІ, і мають страховий стаж (для чоловіків 35 років, для жінок 30 років) на таких посадах, а також якщо вони до цього не отримували будь-яку пенсію.

За змістом наведених норм законодавства суд доходить до висновку, що право особи на отримання грошової допомоги у розмірі десяти місячних пенсій пов`язується з: 1) наявністю у неї необхідного спеціального страхового стажу (від 35 до 30 років) роботи на певних визначених законодавством посадах; 2) виходом на пенсію саме з цих посад в закладах та установах державної та комунальної форми власності, а також 3) не отриманням такою особою до моменту виходу на пенсію за віком відповідно до Закону України №1058-IV будь-якого іншого виду пенсії.

Таким чином, умовою для виникнення у особи права на отримання грошової допомоги відповідно до пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV є відсутність факту отримання нею (призначення їй) будь-якого іншого виду пенсії до моменту виходу нею на пенсію за віком, тобто до досягнення пенсійного віку, передбаченого статтею 26 Закону України №1058-IV.

Суд зауважує, що отримання названої грошової допомоги визначене законодавцем, як заохочувальний захід щодо осіб, які, отримавши право на призначення пенсії, виявили бажання працювати далі, та як наслідок реалізували своє право на призначення пенсії з більш пізнього віку, тобто фактично відтермінували реалізацію права виходу на пенсію.

Поряд з цим, під час розгляду справи судом встановлено, що за заявою позивача їй з 26.07.2017 була призначена пенсія за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", виплата якої з 27.07.2017 була припинена у зв`язку із працевлаштуванням за спеціальністю.

Тобто до 13.04.2022 - до призначення пенсії за віком, ОСОБА_1 отримувала інший вид пенсії - пенсію за вислугу років, що позбавляє її права на отримання грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV.

Слід зазначити, що законодавство не ставить право особи на отримання грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV, в залежність від розміру або тривалості отримання пенсії та часу її призначення, якщо такі обставини мали місце до виходу на пенсію за віком.

Відтак, той факт, що позивачу, хоч і всього один день (з 26.07.2017 по 27.07.2017) виплачували пенсію за вислугу років відповідно до п. "е" ст. 55 Закону України "Про пенсійне забезпечення", свідчить про реалізацію нею права на пільгове пенсійне забезпечення до призначення їй з 13.04.2022 пенсії за віком відповідно до Закону України №1058-IV, та як наслідок виключає право на отримання нею грошової допомоги на підставі пункту 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV.

Правова позиція щодо застосування норм права у подібних правовідносинах викладена у постановах Верховного Суду від 22 лютого 2018 року у справі №310/3774/17, від 27 листопада 2018 року у справі № 328/1619/17(2-а/328/80/17), від 11 липня 2019 року у справі №350/294/16-а та від 02 березня 2020 року у справі №175/4084/16-а (2-а/175/86/16).

Посилання позивача в обґрунтуванні своєї правової позиції на постанову Верховного Суду від 13 березня 2018 року у справі №234/13835/17 суд не приймає до уваги, оскільки спірні правовідносини у названій справі є відмінними від тих, які є предметом розгляду у даній справі. У справі №234/13835/17 Верховний Суд підтвердив право позивача на отримання грошової допомоги під час призначення пенсії за віком вперше, у той час як у спірних правовідносинах позивача переведено на пенсію за віком з пенсії за вислугою років.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 в частині виплати їй грошової допомоги, передбаченої пунктом 7-1 розділу ХV "Прикінцеві положення" Закону України №1058-IV, задоволенню не підлягають.

Частиною першою та другою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Положеннями статті 90 КАС України визначено, що суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

З огляду на викладене та встановлені обставини справи, які перевірені зібраними доказами у їх сукупності, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову ОСОБА_1 .

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Згідно з частиною 3 статті 139 КАС України при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

При зверненні з даним позовом до суду позивач сплатила судовий збір в розмірі 1984,80 гривень, що підтверджується наявними у матеріалах справи квитанціями від 18.07.2022 №70 та від 18.07.2022 №71.

Таким чином, враховуючи приписи ч. 1 та 3 ст. 139 КАС України та розмір задоволених позовних вимог, суд приходить до висновку, що на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача належить стягнути судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 гривень.

Керуючись статтями 9, 72-77, 90, 139, 242-246, 255, 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Позов ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП НОМЕР_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області (вул. О.Ольжича, 7, м. Житомир, 10003; ) про визнання дій неправомірними, зобов`язання вчинити дії - задовольнити частково.

Визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України у Житомирській області щодо застосування при призначенні ОСОБА_1 з 13.04.2022 пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за 2014, 2015 та 2016 роки.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Житомирській області здійснити ОСОБА_1 з 13.04.2022 перерахунок пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" з урахуванням при визначенні розміру її пенсії показника середньої заробітної плати (доходу) в Україні, з якої сплачено страхові внески, за три календарні роки, що передують року звернення за призначенням пенсії за віком, а саме за 2019, 2020 та 2021 роки, та здійснити виплату перерахованої пенсії з урахуванням раніше виплачених сум.

В задоволені решти позовних вимог - відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Сьомого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя І.Е.Черняхович