Справа № 520/6875/22
Суддя: Кухар М.Д.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Харківський окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Харків

22 грудня 2022 року Справа № 520/6875/22

Харківський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Кухар М.Д., розглянувши в порядку спрощеного провадження адміністративну справу за позовом Малого приватного підприємства "Агросервіс" (вул. Шевченка, буд. 76, с. Шевченкове Перше, Близнюківський район, Харківська область, 64830, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання неправомірним податкового повідомлення-рішення,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернувся до Харківського окружного адміністративного суду з позовом, в якому просить суд :

-визнати неправомірним податкове повідомлення-рішення від 11.01.2022 року № (форма «Ш») на суму 216141 грн. 10 коп. винесене відносно МПП «Агросервіс» (Код 0) та скасувати в повному обсязі.

В обгрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначив, шо податкове повідомлення-рішення від 11.01.2022 року № (форма «Ш») на суму 216141 грн. 10 коп. винесене відносно МПП «Агросервіс» прийняте відповідачем необгрунтовано та без урахування усіх обставин, відтак останнє підлягає скасуванню у судовому порядку.

Ухвалою Харківського окружного адміністративного суду від 01.09.2022 відкрито спрощене провадження.

Відповідач надав до суду відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазанчив, що у спірних правовідносинах діяв в межах та на підставі наданих йому повноважень, відтак підстави для задоволення позову відсутні.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Суд, дослідивши матеріали по суті справи доводи та докази на їх обґрунтування, встановив такі обставини.

Головним державним ревізором-інспектором Лозівського відділу камеральних перевірок управління з питань виявлення та опрацювання податкових ризиків Головного управління ДПС у Харківській області Мішеріною С.Є., на підставі пункту 20.1.4. п. 20.1 ст. 20 розділу 1 та в порядку статті 76 розділу 11 Податкового кодексу У країни від 02.12.2010 р. №2455-6 (зі змінами та доповненнями) проведено камеральну перевірку з питання дотримання граничних термінів сплати узгодженого податкового зобов`язання з податку на додану вартість по податковому повідомленню- рішенню (форма «Р») від 11.04.2018 р. № Малого приватного підприємства «Агросервіс» (п.н. 30039435).

Перевірка проводилась 1 робочий день - 13 серпня 2021 року.

За результатом проведення перевірки податковим органом складено акт від 13.08.2021 року №14038/20-40-18-12-08/30039435 «Про результати камеральної перевірки Малого приватного підприємства «Агросервіс» (п.н.30039435) з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість».

Так, в акті перевірки податковим інспектором зазначено, що за результатами позапланової документальної перевірки МПП «Агросервіс» (п.н.30039435) за період з 01.05.2016 по 31.05.2016 року на підставі акту №997/20-40-14-19-08/30039435 від 20.03.2018 року винесено податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11.04.2018 року №, згідно якого товариству донараховано податкове зобов`язання по ПДВ у розмірі 450 403,0 грн. та штрафну санкцію у сумі 112 600,75 грн. Податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11.04.2018 № платником оскаржено в судовому порядку. Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 р. у справі №2040/3795/18 в позовних вимогах МПП «Агросервіс» відмовлено. Відповідно до п. 57.3 ст. 73 Податкового кодексу України у разі оскарження рішення контролюючого органу про нараховану суму грошового зобов`язання платник податків зобов`язаний самостійно погасити узгоджену суму, а також пеню та штрафні санкції за їх наявності потягом 10 робочих днів, наступних за днем такого узгодження».

Не погоджуючись і вищевказаними висновками, позивачем в порядку п. 86.7 ст. 86 ПК України, подано письмові заперечення від 21.08.2021 №3108/1 року на вказаний акт перевірки.

Листом від 20.09.2021 №39130/6/20-40-18-12-19 контролюючий орган надав відповідь, якою залишив без змін висновки акту перевірки.

На підставі акту перевірки податковим органом прийняте податкове-повідомлення рішення від 23.09.2021 року № (форма «Ш») відповідно до якого МПП «Агросервіс» визначено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання/порушення строку зарахування податків до бюджетів або державних цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, з податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) визначеного пунктом 5-3 статті 5 розділу 11 Податкового кодексу України, та на підставі статті 124 Податкового кодексу України за затримку на 445 календарних днів сплати зарахування банком або органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів грошового зобов`язання податків в сумі 450403 грн. 00 коп. зобов`язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі двісті двадцять п ять тисяч двісті одна грн. 50 коп.

МПП «АГРОСЕРВІС» оскаржено вище вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 08.10.2021 року №44 (вх. ДПС №30175/6 від 12.10.2021).

Рішенням ДПС України від 28.12.2021 року №29210/6 99-00-06-03-01-06 скасовано податкове повідомлення-рішення від 23.09.2021 року № (форма «Ш») у частині застосування штрафних (фінансових) санкцій (штрафу) у сумі 9 060,41 грн., а в іншій частині зазначене податкове повідомлення-рішення залишено без змін, а скаргу - задоволено частково.

Надалі податковим органом прийняте податкове-повідомлення рішення від 11.01.2022 року № (форма «Ш») відповідно до якого МПП «Агросервіс» визначено порушення строку сплати суми грошового зобов`язання порушення строку зарахування податків до бюджетів або державні та цільових фондів, установлених Законом України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», з вини банку або органу, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, з податок на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) визначеного пунктом 5-3 статті 5 розділу II Податкового кодексу України, та на підставі статті 124 Податкового кодексу України за затримку на 423 календарних днів сплати зарахування банком або органом, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів грошового зобов`язання податків в сумі 216141 грн. 10 коп. зобов`язано сплатити штраф в розмірі 50% у сумі двісті шістнадцять тисяч сто сорок одна грн. 10 коп.

МПП «АГРОС`ЕРВІС» оскаржило вище вказане податкове повідомлення-рішення в адміністративному порядку шляхом подання скарги від 25.01.2022 року №50 (вх. ДПС №25986 від 27.01.2022).

Рішенням ДПС України від 21.07.2022 року №7714/6/99-00-06-03-01-06 скарга була залишена без розгляду та повернута скаржнику, а податкове повідомлення-рішення від 11.01.2022 року № (форма «Ш») залишено без змін та повідомлено, що скаржник може оскаржити вказане податкове повідомлення-рішення до суду.

Дане рішення отримано поштою 15.08.2022 року.

Зазначені обставини зумовили позивача звернутись з даним позовом до суду.

Вирішуючи даний спір, суд виходить з таких підстав.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема, щодо компетенції контролюючих органів, повноважень і обов`язків їх посадових осіб під час здійснення податкового контролю, а також відповідальності за порушення податкового законодавства, врегульовані Податковим кодексом України.

Відповідно до статті 67 Конституції України, кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в розмірах і порядку, встановлених законом.

Відповідно до пп.16.1.4 п. 16.1 ст.16 цього ПК України платник податків зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом та законами з питань митної справи.

У постанові Верховного Суду від 22 вересня 2020 року у справі №520/8836/18 суд дійшов висновку, що при оскарженні податкового повідомлення-рішення платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом законодавства щодо проведення перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність такого рішення, і при цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, колегія суддів вважає, що встановлені судами обставини щодо протиправності призначення та проведення відповідачем перевірки, за наслідками якої і було прийнято оскаржуване податкове повідомлення - рішення, є достатніми для висновку про протиправність податкового повідомлення - рішення, а тому відсутня необхідність перевірки порушення позивачем пункту 181.1 статті 181 Податкового кодексу України, як підстави для донарахування суми грошового зобов`язання.

Такий висновок узгоджується з підходами Верховного Суду, викладеними у постановах від 21 лютого 2020 року у справі №826/17123/18, від 28 травня 2020 року у справі №818/532/16, від 28 жовтня 2021 року у справі №810/3099/18.

Суд зазначає, що незалежно від прийнятого платником податків рішення про допуск (недопуск) посадових осіб до перевірки, оскаржуючи в подальшому наслідки проведеної контролюючим органом перевірки у вигляді податкових повідомлень-рішень та інших рішень, платник податків не позбавлений можливості посилатись на порушення контролюючим органом вимог законодавства щодо проведення такої перевірки, якщо вважає, що вони зумовлюють протиправність таких податкових повідомлень-рішень. При цьому, таким підставам позову, за їх наявності, суди повинні надавати правову оцінку в першу чергу, а у разі, якщо вони не визнані судом такими, що тягнуть протиправність рішень, прийнятих за наслідками такої перевірки, - переходити до перевірки підстав позову щодо наявності порушень податкового та/або іншого законодавства.

Вказані висновки узгоджується із правовою позицією висловленою Верховним Судом у постановах від 21.02.2020 у справі №826/17123/18, від 16.12.2020 у справі №520/13020/19, від 17.03.2020 у справі №804/10744/15, від 17.03.2020 у справі №808/4140/15, від 09.04.2019 у справі №826/18053/14, від 18.06.2019 у справі №0340/1538/18, від 19.02.2019 у справі №814/946/16, від 21.01.2021 у справі №460/1239/19.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно змісту позовної заяви позивач вказує, що грошове зобов`язання в розмірі 432282,20 грн. в межах розміру 450 403,00 грн., виникло на підставі податкового повідомлення-рішення форми «Р» від 11.04.2018 року №, а камеральна перевірка проведена податковим інспектором лише 13.08.2021 року з порушенням строків давності, тобто пізніше закінчення 1095 днів граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Відповідно до пп.20.1.4 п.20.1 ст.20 Податкового кодексу України (далі - ПК України), контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з п.75.1 ст.75 ПК України, контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Камеральною вважається перевірка, яка проводиться у приміщенні контролюючого органу виключно на підставі даних, зазначених у податкових деклараціях (розрахунках) платника податків та даних системи електронного адміністрування податку на додану вартість (даних центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, в якому відкриваються рахунки платників у системі електронного адміністрування податку на додану вартість, даних Єдиного реєстру податкових накладних та даних митних декларацій), а також даних Єдиного реєстру акцизних накладних та даних системи електронного адміністрування реалізації пального та спирту етилового, даних СОД РРО.

Предметом камеральної перевірки також може бути своєчасність подання податкових декларацій (розрахунків) та/або своєчасність реєстрації податкових накладних та/або розрахунків коригування до податкових накладних у Єдиному реєстрі податкових накладних, акцизних накладних та/або розрахунків коригування до акцизних накладних у Єдиному реєстрі акцизних накладних, виправлення помилок у податкових накладних та/або своєчасність сплати узгодженої суми податкового (грошового) зобов`язання виключно на підставі даних, що зберігаються (опрацьовуються) у відповідних інформаційних базах, повнота нарахування та своєчасність сплати податку на доходи фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у разі невідповідності резидента Дія Сіті вимогам, визначеним пунктами 2, 3 частини першої та пунктом 10 частини другої статті 5 Закону України "Про стимулювання розвитку цифрової економіки в Україні".

Згідно з пп.14.1.156 п. 14.1 ст.14 ПК України податкове зобов`язання - сума коштів, яку платник податків, у тому числі податковий агент, повинен сплатити до відповідного бюджету як податок або збір на підставі, в порядку та строки, визначені податковим законодавством (у тому числі сума коштів, визначена платником податків у податковому векселі та не сплачена в установлений законом строк).

Відповідно до ст.31 ПК України строком сплати податку та збору визнається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податку із сплати конкретного виду податку і завершується останнім днем строку, протягом якого такий податок чи збір повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається не сплаченим своєчасно. Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Пунктом 31.1 ст. 31 ПК України визначено, що строком сплати податку та збору визначається період, що розпочинається з моменту виникнення податкового обов`язку платника податків і завершується останнім днем строку протягом якого такий податок повинен бути сплачений у порядку, визначеному податковим законодавством. Податок чи збір, що не був сплачений у визначений строк, вважається несплаченим своєчасно.

Момент виникнення податкового обов`язку платника податків, у тому числі податкового агента, визначається календарною датою.

Відповідно до п.102.1. ст.102 ПК України контролюючий орган, крім випадків, визначених пунктом 102.2 цієї статті, має право провести перевірку та самостійно визначити суму грошових зобов`язань платника податків у випадках, визначених цим Кодексом, не пізніше закінчення 1095 дня (2555 дня у разі проведення перевірки контрольованої операції відповідно до статті 39 цього Кодексу), що настає за останнім днем граничного строку подання податкової декларації, звіту про використання доходів (прибутків) неприбуткової організації, визначеної пунктом 133.4 статті 133 цього Кодексу, та/або граничного строку сплати грошових зобов`язань, нарахованих контролюючим органом, а якщо така податкова декларація була надана пізніше, - за днем її фактичного подання.

Якщо протягом зазначеного строку контролюючий орган не визначає суму грошових зобов`язань, платник податків вважається вільним від такого грошового зобов`язання (в тому числі від нарахованої пені), а спір стосовно такої декларації та/або податкового повідомлення не підлягає розгляду в адміністративному або судовому порядку.

Суд наголошує, що норма пункту 102.1 статті 102 ПК України пов`язує відлік строку давності саме із останнім днем граничного строку сплати грошових зобов`язань.

Судом встановлено, що податкове повідомлення-рішення форми «Р» від 11.04.2018 року № оскаржено позивачем у судовому порядку.

Ухвалою Харківського апеляційного адміністративного суду від 14.03.2019 р. у справі №2040/3795/18 у задоволенні позовних вимог МПП «Агросервіс» відмовлено.

Згідно п. 57.1. ст. 57 ПК України платник податків зобов`язаний самостійно сплатити суму податкового зобов`язання, зазначену у поданій ним податковій декларації, протягом 10 календарних днів, що настають за останнім днем відповідного граничного строку, передбаченого цим Кодексом для подання податкової декларації, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відтак, граничним терміном сплати грошового зобов`язання за податковим повідомленням-рішенням форми «Р» від 11.04.2018 року № є 28.03.2019.

Таким чином, з урахуванням приписів п.102.1 ст.102 ПК України Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області нараховано суму грошового зобов`язання в межах 1095-денного строку, що у свою чергу, свідчить про відсутність підстав звільнення підприємства позивача від такого грошового зобов`язання.

Правову позицію, що штрафні санкції за несвоєчасну сплату узгоджених грошових зобов`язань можуть бути нараховані в межах строку давності у 1095 днів саме з дати граничного строку сплати грошових зобов`язань неодноразово висловлено Верховним Судом у постановах від 13 листопада 2020 року у справі № 826/11626/15, від 05 липня 2019 року у справі №820/11541/13-а, від 29 січня 2019 року у справі №820/3543/17, від 05 червня 2018 року у справі№ 824/760/17-а, від 10 травня 2018 року у справі № 820/3544/17, від 10.12.2019 року № 821/865/16.

Крім того, позивачем не враховано, що Законом України «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо додаткової підтримки платників податків на період здійснення заходів, спрямованих на запобігання виникненню і поширенню коронавірусної хвороби»(COVID-19) від 13 травня 2020 року № 591-IX внесено зміни, зокрема, до Податкового кодексу України щодо термінів зупинення перебігу строків давності, визначених статтею 102 Податкового кодексу України, а саме абзацом пункту 52-2 встановлено, що на період з 18 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби (COVID-19), зупиняється перебіг строків давності, передбачених статтею 102 цього Кодексу, тобто якщо останній день цих 1095 днів припадає на період карантину, то цей строк продовжуються на весь період карантину.

Продовжуючи розгляд справи по суті встановлених під час перевірки порушень податкового законодавства позивачем, суд встановив наступне.

Згідно висновку акту від 13.08.2021 року №14038/20-40-18-12-08/30039435 «Про результати камеральної перевірки Малого приватного підприємства «Агросервіс» (п.н.30039435) з питання дотримання термінів сплати податкових зобов`язань з податку на додану вартість» контролюючим органом зазначено, що дані камеральної перевірки свідчать про несвоєчасну сплату узгоджених податкових зобов`язань з податку на додану вартість Малого приватного підприємства «Агросервіс» по податковому повідомленню-рішенню форми «Р» від 11.04.2018 року № у сумі 450 403,0 грн. Чим порушено п. 57.3 ст. 73 Податкового кодексу України. Відповідальність платника передбачена абз. 2 п. 124.2 ст. 124 розділу ІІ Податкового кодексу України.

За приписами пункту 124.1 ст. 124 ПК України, у разі якщо платник податків не сплачує узгоджену суму грошового зобов`язання (крім грошового зобов`язання у вигляді штрафних (фінансових) санкцій, застосованих до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи, а також пені, застосованої до нього на підставі цього Кодексу чи іншого законодавства, контроль за яким покладено на контролюючі органи) протягом строків, визначених цим Кодексом, такий платник податків притягується до відповідальності у вигляді штрафу в таких розмірах:

при затримці до 30 календарних днів включно, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 5 відсотків погашеної суми податкового боргу;

при затримці більше 30 календарних днів, наступних за останнім днем строку сплати суми грошового зобов`язання, - у розмірі 10 відсотків погашеної суми податкового боргу.

Згідно з п. 124.2 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктами 124.1, 124.1-1 цієї статті, вчинені умисно, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 25 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Відповідно до п. 124.3 ст. 124 ПК України діяння, передбачені пунктом 124.2 цієї статті, вчинені повторно протягом 1095 календарних днів або які призвели до прострочення сплати грошового зобов`язання на строк більше 90 календарних днів, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 50 відсотків від суми несплаченого (несвоєчасно сплаченого) грошового зобов`язання.

Діяння вважаються вчиненими умисно, якщо існують доведені контролюючим органом обставини, які свідчать, що платник податків удавано, цілеспрямовано створив умови, які не можуть мати іншої мети, крім як невиконання або неналежне виконання вимог, установлених цим Кодексом та іншим законодавством, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи (абзац другий п. 109.1 ст. 109 ПК України).

У разі якщо контролюючий орган не доведе, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, за порушення яких цим Кодексом передбачена відповідальність, проте не вжив достатніх заходів щодо їх дотримання, платник податків не може бути притягнутий до відповідальності за таке порушення. Положення цього пункту застосовуються виключно в разі, якщо умовою притягнення до фінансової відповідальності за податкове правопорушення є наявність вини платника податків (п. 112.7 ст. 112 ПК України).

Таким чином, відповідальність за скоєння податкового правопорушення настає лише у разі коли контролюючий орган доведе, що платник податків мав можливість вжити заходи щодо дотримання правил та норм ПК України, але не вчинив певних дій або допустив бездіяльність, за які передбачена відповідальність, діяв нерозумно, недобросовісно та без належної обачності.

Разом з цим позивач зазначає про відсутність в його діях вини, як необхідної передумови для притягнення до відповідальності за ст. 124 ПК України. Стверджує, що податковий орган жодним чином не обґрунтував підстави для застосування саме п. 124.2 ст. 124 ПК України, зокрема не довів наявність у діях платника податку умислу, оскільки Товариство не мало можливості виконати податкові зобов`язання з огляду на те, що у позивача відсутня фінансова можливість сплатити грошове зобов`язання про що обізнаний контролюючий орган з урахуванням складання останнім акту опису майна від 02.04.2019.

Суд звертає увагу на приписи статті 36 Податкового кодексу України, відповідно пункту 36.3 якої, податковий обов`язок є безумовним і першочерговим стосовно інших неподаткових обов`язків платника податків, крім випадків, передбачених законом.

Верховний Суд у постанові від 04 березня 2021 року у справі №640/20899/18 за результатами аналізу наведених вище норм права зазначив таке.

Верховний Суд, розглядаючи питання притягнення платників податків до відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання, неодноразово вказував, що податковий обов`язок є безумовним і першочерговим. Відповідальність за невиконання або неналежне виконання податкового обов`язку законодавчо покладено на платника податків. Водночас, для вирішення питання про наявність/відсутність підстав для застосування до платника податку відповідальності за несвоєчасну сплату узгодженого грошового зобов`язання необхідно встановити причини, що зумовили такий пропуск, та перевірити, чи вчинив платник податку усі залежні від нього дії з метою належного та своєчасного виконання податкового обов`язку.

Згідно із частиною п`ятою статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

За таких обставин суд приходить до висновку про те, що податковий орган правомірно застосував до платника відповідальність передбачену ст. 124 ПК України, що свідчить про правомірність спірного податкового повідомлення-рішення.

Частиною 2 ст. 2 КАС України, передбачено, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до частин першої та другої статті 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У спірних правовідносинах відповідачем доведено правомірність прийнятого ним рішення.

Враховуючи вищевикладене, з`ясувавши та перевіривши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази, що мають юридичне значення, враховуючи основні засади адміністративного судочинства, вимоги законодавства України, суд вважає, що відсутні правові підстави для задоволення позову.

Розподіл судових витрат здійснити у відповідності до ст. 139 КАС України.

Керуючись ст. ст. 2, 6-10, 13, 14, 77, 134, 139, 205, 242-246, 250, 255, 257-262, 293, 295, п.п.15.5 п.15 Перехідних положень Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову Малого приватного підприємства "Агросервіс" (вул. Шевченка, буд. 76, с. Шевченкове Перше, Близнюківський район, Харківська область, 64830, ) до Головного управління ДПС у Харківській області (вул. Пушкінська, буд. 46, м. Харків, 61057, ) про визнання неправомірним податкового повідомлення-рішення відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів, з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне рішення суду не були вручені у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження: на рішення суду - якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Скарга може бути подана у порядку п.15.5 Розділу VII КАС України безпосередньо до Другого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення виготовлено та підписано 22 грудня 2022 року.

Суддя Кухар М.Д.