Справа № 420/13053/22
Суддя: Бжассо Н.В.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Бжассо Н.В., розглянув в порядку спрощеного позовного провадження у письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду

ВСТАНОВИВ:

До Одеського окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України за результатом розгляду якого позивач просить суд:

- стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 27 липня 2022 року (включно) по 17 серпня 2022 року (включно) у сумі 26111.20 грн.

В обґрунтування адміністративного позову позивач зазначає, що з 27 липня 2022 року по 17 серпня 2022 року включно рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року по справі 540/91/22 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді не виконувалось, що, на переконання позивачки, є затримкою виконання рішення суду про поновлення на роботі. Позивачка зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду від 26 липня 2022 року у справі № 540/91/22 про поновлення ОСОБА_1 на посаді, яке звернуто до негайного виконання, фактично викопане відповідачем лише 18 серпня 2022 року, відтак, у позивача наявне право на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі відповідно до ст. 236 КЗпП України з 27 липня 2022 року по 17 серпня 2022 року включно.

Ухвалою суду від 10.10.2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Судом ухвалу від 10.10.2022 року, позов з додатками по справі надіслано на електрону пошту відповідачу 11.10.2022. Проте відповідачем, у встановлений ухвалою суду строк, не надано до суду відзив на позовну заяву.

У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин справа буде вирішена за наявними матеріалами.

Від представника Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України надійшли пояснення, в яких останній підтримує позовні вимоги та вважає їх обґрунтованими.

У відповіді на відзив позивач заперечує щодо наведених відповідачем доводів та зазначає, що наведене відповідачем у відзиві не спростовує фактичного порушення відповідачем прав позивача та обставин протиправності дій відповідача наведених у позові.

Суд розглянув матеріали справи, всебічно і повно з`ясував всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінив надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності та робить наступні висновки.

ОСОБА_1 з 27 січня 2020 року перебувала на посаді заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління бухгалтерського обліку та фінансовою забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції.

Наказом голови комісії з реорганізації Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції №25 о/с від 03.02.2021 року відповідно до п.1 (скорочення чисельності або штату державних службовців, скорочення посади державної служби внаслідок зміни структури або штатного розпису державного органу без скорочення чисельності або штату державних службовців, реорганізація державного органу) ч.1 ст.87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, 08.02.2021 р. звільнено, з припиненням державної служби.

ОСОБА_1 оскаржила наказ про звільнення №25 о/с від 03.02.2021 року звернувшись до суду з позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 15 червня 2021 року по справі № 420/3215/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції про визнання протиправним та скасування наказу №25 о/с від 03.02.2021 р., поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, - задоволено.

Надалі, наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 14 липня 2021 року №70 О/С «Про поновлення на роботі ОСОБА_1 » наказано: скасувати підпункт 1.2. пункту 1 розділу 1 наказу Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 03.02.2021 року №25 о/с «Про особовий склад» в частині звільнення ОСОБА_1 ; поновити ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції; нарахувати та виплатити ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць.

В свою чергу, Наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 03 грудня 2021 року № 81 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 » наказано звільнити у зв`язку зі скороченням штату державних службовців відповідно до пункту 1 частини 1 ст.87 Закону України «Про державну службу» ОСОБА_1 , заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, 03 грудня 2021 р. звільнено, з припиненням державної служби.

ОСОБА_1 оскаржила наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 03 грудня 2021 року № 81 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 » звернувшись до суду з позовом.

Спірні правовідносини щодо звільнення ОСОБА_1 за наказом Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 03 грудня 2021 року № 81 о/с розглянуті в межах справи № 540/91/22.

26.07.2022 року рішенням Одеського окружного адміністративного суду по справі № 540/91/22 адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу задоволено. Визнано протиправним та скасовано наказ Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції від 03 грудня 2021 року №81 о/с «Про звільнення ОСОБА_1 ». Поновлено ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 06 грудня 2021 року. Стягнуто з Південного міжрегіонального управління з питань, виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 06 грудня 2021 року по 26 липня 2022 року у розмірі 257 848 грн. 10 коп. (двісті п`ятдесят сім тисяч вісімсот сорок вісім гривень десять копійок). Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 06 грудня 2021 року. Допущено негайне виконання рішення суду в частині стягнення з Південного міжрегіонального управління з питань, виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

Судом встановлено, що на виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 540/91/22 від 26.07.2022 року Південним міжрегіональним управлінням з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції 18 серпня 2022 року наказу № 3 о/с, ОСОБА_2 поновлено на посаді заступника начальника управління - начальника відділу бухгалтерського обліку та фінансової звітності управління бухгалтерського обліку та фінансового забезпечення Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції з 06 грудня 2021 року (а.с.6).

Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 124 Конституції України регламентовано, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України.

Суб`єктами, на яких поширюється обов`язковість судових рішень являються всі органи державної влади і органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, посадові чи службові особи та громадяни.

Аналогічна норма закріплена у частині другій ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» та у ст.14 КАС України.

Ефективний доступ до суду включає право на виконання судового рішення без невиправданих затримок і саме на державу покладено обов`язок дбати про те, щоб остаточні рішення, винесені проти її органів виконувалися відповідно до зазначених вище вимог Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Юрій Миколайович Іванов проти України» від 15.10.2009 (заява №40450/04), пункти 51, 54).

Відповідний державний орган повинен вжити всіх необхідних заходів для виконання судового рішення або передати його іншому компетентному органу для виконання (рішення ЄСПЛ у справі «Бурдов проти Росії» (Burdov v. Russia), №59498/00, п.68).

Частинами 1 та 2 статті 370 КАС України передбачено, що судове рішення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для учасників справи, для їхніх правонаступників, а також для всіх органів, підприємств, установ та організацій, посадових чи службових осіб, інших фізичних осіб і підлягає виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності, - за її межами. Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 371 КАС України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Відповідно до частин 1 та 2 ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Частиною 7 ст. 235 КЗпП України передбачено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

У разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки (ст.236 КЗпП України).

Як визначено ч.2 ст.65 Закону України «Про виконавче провадження», рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Так, законодавець передбачає обов`язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення. Цей обов`язок полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі відразу після оголошення рішення суду.

Негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно підлягає виконанню не з часу набрання ним законної сили, що передбачено для переважної більшості судових рішень, а негайно з часу його оголошення в судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Відповідальність за затримку власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, встановлена статтею 236 Кодексу законів про працю України, згідно якої проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці.

Середній заробіток за своїм змістом є державною гарантією, право на отримання якого виникла у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою роботу з незалежних від нього причин. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Таким чином, згідно ст.236 КЗпП України проводиться виплата середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі незалежно від вини роботодавця в цій затримці. Закон пов`язує цю виплату виключно з фактом затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Аналогічний висновок щодо правозастосування у спірних відносинах наведений у постанові Верховного Суду від 24.12.2020 у справі № 807/2434/15.

Верховний Суд у постановах від 27.11.2019 року у справі № 802/1183/16-а та від 05.03.2020 року у справі № 280/360/19 зазначив, що для вирішення питання про наявність підстав для стягнення середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі на підставі статті 236 Кодексу законів про працю України суду належить встановити: чи мала місце затримка виконання такого рішення, у разі наявності затримки виконання рішення - встановити період затримки, який необхідно рахувати від наступного дня після постановлення рішення про поновлення на роботі до дати видання роботодавцем наказу про поновлення на роботі, та, відповідно, провести розрахунок належних до стягнення сум за встановлений період.

Суд зазначає, що рішення Одеського окружного адміністративного суду по справі № 540/91/22 від 26.07.2022 року в частині поновлення позивача на посаді підлягало негайному виконанню.

Однак, рішення суду від 26.07.2022 року у справі № 540/91/22 фактично виконане відповідачем лише 18.08.2022 року шляхом видання наказу № 3/ос.

Визначаючи розмір середнього заробітку, суд враховує такі обставини.

Середній заробіток працівника згідно з частиною першою статті 27 Закону України "Про оплату праці" визначається за правилами, закріпленими у Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100.

Відповідно до абзацу третього пункту 2 Порядку №100 у всіх інших випадках збереження середньої заробітної плати середньомісячна заробітна плата обчислюється, виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата.

Абзацом першим пункту 8 Порядку №100 встановлено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Суд зазначає, що середньоденна заробітна плата позивачки становить 1631,95 грн., що встановлено рішенням суду від 26.07.2022 року у справі № 540/91/22.

Час затримки виконання рішення суду у період з 27 липня 2022 року по 17 серпня 2022 року становить 16 днів.

Таким чином, на користь позивача належить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення суду у розмірі 26111,20 грн (16 х 1631,95 грн).

Враховуючи викладене, суд робить висновок про наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 .

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Згідно зі ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Суд встановив, що за звернення до суду із вказаним позовом позивач сплатив 992,40 грн. судового збору, що підлягають стягненню на користь позивача.

Керуючись ст.ст.2, 3, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 195, 243, 245, 246, 255, 257-262, 295 КАС України, суд

ВИРІШИВ:

Задовольнити адміністративний позов ОСОБА_1 до Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Первинної профспілкової організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки виконання рішення суду за період з 27 липня 2022 року (включно) по 17 серпня 2022 року (включно) у сумі 26111 грн. 20 коп. (двадцять шість тисяч сто одинадцять гривень двадцять копійок).

Стягнути з Південного міжрегіонального управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції за рахунок бюджетних асигнувань на користь ОСОБА_1 судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Відповідно до ст.255 КАС України рішення суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Згідно з ч.1 ст.295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів. Якщо в судовому засіданні було проголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складання повного тексту рішення.

Апеляційна скарга подається учасниками справи безпосередньо до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 ).

Відповідач Південне міжрегіональне управління з питань виконання кримінальних покарань Міністерства юстиції (65017, м. Одеса, вул. Люстдорфська дорога, 9, ).

Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивачки Первинна профспілкова організації працівників територіальних органів Міністерства юстиції України (73000, м. Херсон, вул. Воронцовська, буд. 11, ).

Повний текст рішення складений та підписаний судом 22.12.2022 року, з урахуванням перебування судді у щорічній відпустці.

Суддя Н.В. Бжассо