Справа № 300/6037/21
Суддя: Скільський І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ІВАНО-ФРАНКІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"23" грудня 2022 р. справа № 300/6037/21
м. Івано-Франківськ
Івано-Франківський окружний адміністративний суд у складі судді Скільського І.І., розглянувши за правилами спрощеного провадження адміністративну справу за позовом фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті в особі Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.09.2021 №290463,-
ВСТАНОВИВ:
Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (надалі, також позивач, ФОП, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з позовом до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки (надалі, також відповідач) про визнання протиправною та скасування постанови про застосування адміністративно-господарського штрафу від 16.09.2021 №290463.
В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 09.08.2021 за результатами здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу Mercedes р/н НОМЕР_1 , з причіпом BSS р/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 , співробітниками Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки виявлено порушення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу, відповідальність за яке передбачено абзацом 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт». За виявлене порушення складено акт від 09.08.2021 №0011466 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів. За результатами розгляду справи відносно ФОП ОСОБА_1 винесено постанову від 16.09.2021 про застосування адміністративно-господарського штрафу №290463 у вигляді адміністративно-господарського штрафу у сумі 34 000 грн. Вважаючи такі дії відповідача протиправними, позивач звернувся до суду з вказаним позовом.
Ухвалою Івано-Франківського окружного адміністративного суду відкрито провадження в даній адміністративній справі за правилами спрощеного позовного провадження в порядку, визначеному статтею 262 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України).
Представник відповідача надав до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого зазначив, що у спірних правовідносинах представники Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки діяли згідно вимог чинного законодавства в межах повноважень щодо здійснення державного нагляду та контролю за дотриманням перевізниками законодавства про автомобільний транспорт.
На адресу суду від позивача надійшла відповідь на відзив, в яких ОСОБА_1 заперечив проти наведеного у відзиві на позовну заяву та просив позов задовольнити.
Представником Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки подано до суду заперечення на відповідь на відзив, згідно змісту якого представник відповідача проти позову заперечив та зазначив про відсутність підстав для скасування оскаржуваної постанови.
Розглянувши матеріали адміністративної справи в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами у відповідності до вимог статті 262 КАС України, дослідивши в сукупності письмові докази, якими сторони обґрунтовують позовні вимоги та заперечення на позов, судом встановлено таке.
ФОП ОСОБА_1 здійснює свою діяльність згідно з КВЕД 49.41Вантажний автомобільний транспорт (основний).
Відповідно до щотижневого графіка проведення рейдових перевірок Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, затвердженого заступником начальника даної установи 06.08.2021, у період з 09.08.2021 по 15.08.2021 на виконання окремого доручення Укртрансбезпеки від 05.05.2018 №320/03/13-18 проводились перевірки на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, які знаходяться на території відповідно до системи адміністративного устрою України: Івано-Франківської області (а.с.46).
Відповідно до направлення на рейдову перевірку від 06.08.2021 №013713 проводилась рейдова перевірка транспортних засобів у м. Івано-Франківськ; Івано-Франківська область: пл. ГВК; а/д-Н-09; а/д-Н-10; а/д-Н-18; а/д-Т-09-06; а/д-Т-1417; Р-20 (а.с.47).
Відповідно до пунктів 3, 4 Порядку зупинення транспортного засобу, що здійснює автомобільні перевезення пасажирів та вантажів, посадовими особами Державної служби з безпеки на транспорті та її територіальних органів, затверджений Постановою Кабінету Міністрів України №422 від 20.05.2013, був зупинений транспортний засіб марки Mercedes р/н НОМЕР_1 , з причіпом BSS р/н НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_1 . Відповідно до наданих документів було встановлено, що транспортний засіб належить ОСОБА_1 , який надавав послуги з перевезення вантажу.
За результатами габаритно-вагового контролю, згідно талону зважування від 09.08.2021 на вагах, які мають свідоцтво про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки від 16.11.2020 №34-00/3338, чинне до 16.11.2021, зважуванням вищевказаного транспортного засобу встановлено, що загальна маса навантаження склала 41,15 тонн при допустимих 40 тонн, тобто встановлені порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (перевищення 1,15 тон від нормативу, тобто 2,88%), а навантаження на одиничну вісь склало 13,3 тонн при допустимих 11 тонн, тобто встановлені порушення пункту 22.5 Правил дорожнього руху України (перевищення 2,3 тони від нормативу, тобто 20,91%) (а.с.50).
09.08.2021 за результатами здійснення габаритно-вагового контролю транспортного засобу Mercedes р/н НОМЕР_1 , з причіпом BSS р/н НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_1 та на підставі пункту 6 Порядку №422, у зв`язку з виявленою під час здійснення габаритно-вагового контролю невідповідністю фактичних вагових параметрів нормам та правилам, контролюючими особами Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено акт №0011466 про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів (а.с.49).
З дотриманням вимог пунктів 30 та 31 Порядку №879, співробітниками Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки було складено розрахунок плати за проїзд великовагових та (або) великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування від 09.08.2021 №79 (а.с.51).
Водій з актом №301058 проведення перевірки додержання вимог законодавства про автомобільний транспорт під час виконання перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом від 09.08.2021 ознайомився, надав пояснення, що перегрузив машину ненавмисно, та особисто підписався в даному акті (а.с.48).
Відповідно до пункту 25 Порядку здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
16.09.2021 ФОП ОСОБА_1 з`явився до Західного міжрегіонального управління Укртрансбезпеки, однак жодних письмових чи усних заяв, клопотань позивач не заявляв.
Не погоджуючись з вказаною постановою, позивач звернувся з даним позовом до суду.
Надаючи правову оцінку правовідносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.
У відповідності до вимог пункту 3 частини 1 статті 244 Кодексу адміністративного судочинства України, визначаючи яку правову норму слід застосувати до спірних правовідносин суд зазначає, що при вирішенні даної справи керується нормами Законів та підзаконних нормативно-правових актів в тій редакції, яка чинна на момент виникнення дії чи конкретної події, обставини і врегулювання відповідних правовідносин.
Положеннями статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Габаритно-ваговий контроль транспортних засобів під час їх проїзду автомобільними дорогами загального користування здійснюється відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення, Законів України «Про автомобільний транспорт», «Про дорожній рух», «Про автомобільні дороги», Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі Правила дорожнього руху), Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 №30 (далі Правила №30), Порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 (далі Порядок №879).
Згідно з положеннями статті 1 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник фізична або юридична особа, яка здійснює на комерційній основі чи за власний кошт перевезення пасажирів чи (та) вантажів транспортними засобами; вантажні перевезення перевезення вантажів вантажними автомобілями; великоваговий транспортний засіб транспортний засіб з вантажем або без вантажу, хоча б один з вагових параметрів якого перевищує встановлені на території України допустиму максимальну масу чи осьове навантаження.
Відповідно до статті 34 Закону України «Про автомобільний транспорт» автомобільний перевізник повинен, зокрема, виконувати вимоги цього Закону та інших законодавчих і нормативно-правових актів України у сфері перевезення пасажирів та/чи вантажів.
З матеріалів справи вбачається, що під час проведення перевірки 09.08.2021 встановлено, що транспортний засіб Mercedes р/н НОМЕР_1 , з причіпом BSS р/н НОМЕР_2 належить ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_3 .
Статтею 48 Закону України «Про автомобільний транспорт» передбачено, що автомобільні перевізники, водії повинні мати і пред`являти особам, які уповноважені здійснювати контроль на автомобільному транспорті та у сфері безпеки дорожнього руху, документи, на підставі яких виконують вантажні перевезення. Документами для здійснення внутрішніх перевезень вантажів є: для автомобільного перевізника документ, що засвідчує використання транспортного засобу на законних підставах, інші документи, передбачені законодавством; для водія посвідчення водія відповідної категорії, реєстраційні документи на транспортний засіб, товарно-транспортна накладна або інший визначений законодавством документ на вантаж, інші документи, передбачені законодавством. У разі перевезення небезпечних вантажів крім документів, передбачених частиною другою цієї статті, обов`язковими документами також є: для автомобільного перевізника ліцензія на надання відповідних послуг; для водія свідоцтво про допущення транспортного засобу до перевезення певних небезпечних вантажів, свідоцтво про підготовку водіїв транспортних засобів, що перевозять небезпечні вантажі, письмові інструкції на випадок аварії або надзвичайної ситуації. У разі перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень обов`язковим документом також є дозвіл, який дає право на рух автомобільними дорогами України, виданий компетентними уповноваженими органами, або документ про внесення плати за проїзд великовагових (великогабаритних) транспортних засобів, якщо перевищення вагових або габаритних обмежень над визначеними законодавством становить менше семи відсотків.
Відповідно до абзацу 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт» за порушення законодавства про автомобільний транспорт до автомобільних перевізників застосовуються адміністративно-господарські штрафи за перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20% при перевезенні вантажу без відповідного дозволу - штраф у розмірі двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.
За приписами статті 6 Закону України «Про автомобільний транспорт» державному контролю підлягають усі транспортні засоби українських та іноземних перевізників, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів і вантажив на території України, у тому числі габаритно-ваговий контроль транспортних засобів.
Згідно з частини 2 статті 29 Закону України «Про дорожній рух» з метою збереження автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, допускається за наявності дозволу на участь у дорожньому русі таких транспортних засобів. Порядок видачі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні, та розмір плати за його отримання встановлюються Кабінетом Міністрів України.
За приписами статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» рух транспортних засобів, навантаження на вісь, загальна маса або габарити яких перевищують норми, встановлені державними стандартами та нормативно-правовими актами, дозволяється за погодженнями з відповідними органами у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 3 Правил №30 передбачено, що транспортний засіб чи автопоїзд з вантажем або без вантажу вважається великоваговим, якщо максимальна маса або осьова маса перевищує хоча б один з параметрів, зазначених у пункті 22.5 Правил дорожнього руху.
Пунктом 22.5 Правил дорожнього руху встановлено, що за спеціальними правилами здійснюється дорожнє перевезення небезпечних вантажів, рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоч один з їх габаритів перевищує за шириною 2,6 м, за висотою від поверхні дороги 4 м (для контейнеровозів на встановлених Укравтодором і Національною поліцією маршрутах 4,35 м), за довжиною 22 м (для маршрутних транспортних засобів 25 м), фактичну масу понад 40 т (для контейнеровозів понад 44 т, на встановлених Укравтодором і Національною поліцією для них маршрутах до 46 т), навантаження на одиночну вісь 11 т (для автобусів, тролейбусів 11,5 т), здвоєні осі 16 т, строєні 22 т (для контейнеровозів навантаження на одиночну вісь 11 т, здвоєні осі 18 т, строєні 24 т) або якщо вантаж виступає за задній габарит транспортного засобу більш як на 2 м.
При цьому, пунктом 4 Правил №30 передбачено, що рух великовагових та великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами здійснюється на підставі дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні (далі - дозвіл), виданим перевізникові уповноваженим підрозділом Національної поліції, або документа про внесення плати за проїзд таких транспортних засобів.
Відповідно до підпункту 4 пункту 2 Порядку №879 габаритно-ваговий контроль контроль за проїздом великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів автомобільними дорогами загального користування, який включає перевірку відповідності габаритно-вагових параметрів таких транспортних засобів установленим законодавством параметрам і нормам, наявності дозволу на рух за визначеними маршрутами, а також дотримання визначених у дозволі умов та режиму руху транспортних засобів.
Пунктом 3 Порядку №879 передбачено, що габаритно-ваговий контроль транспортних засобів на автомобільних дорогах загального користування здійснюється Укртрансбезпекою, її територіальними органами та уповноваженими підрозділами Національної поліції.
Відтак, безпосереднє здійснення габаритно-вагового контролю покладено Укртрансбезпекою на її територіальні органи спільно із відповідними підрозділами МВС, що забезпечують безпеку дорожнього руху.
Процедура здійснення державного контролю за додержанням суб`єктами господарювання, які провадять діяльність у сфері автомобільного транспорту, вимог законодавства про автомобільний транспорт, норм та стандартів щодо організації перевезень пасажирів і вантажів автомобільним транспортом визначена Порядком здійснення державного контролю на автомобільному транспорті, який затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 08.11.2006 №1567.
Відповідно до пункту 2 Порядку № 1567 державному контролю підлягають усі транспортні засоби, що здійснюють автомобільні перевезення пасажирів та вантажів на території України.
Органами державного контролю на автомобільному транспорті є Укртрансбезпека, її територіальні органи.
Державний контроль на автомобільному транспорті здійснюється посадовими особами органу державного контролю в тому числі, шляхом проведення рейдових перевірок.
Відповідно до пункту 14 Порядку №1567 рейдова перевірка транспортних засобів проводиться в будь-який час на окремо визначених ділянках дороги, маршрутах руху, автовокзалах, автостанціях, автобусних зупинках, місцях посадки та висадки пасажирів, стоянках таксі і транспортних засобів, місцях навантаження та розвантаження вантажних автомобілів, місцях здійснення габаритно-вагового контролю, під час виїзду з підприємств та місць стоянки, на інших об`єктах, що використовуються суб`єктами господарювання для забезпечення діяльності автомобільного транспорту.
Габаритно-ваговий контроль проводиться однією посадовою особою Укртрансбезпеки у разі залучення до рейдової перевірки посадових осіб відповідного підрозділу Національної поліції, Укравтодору, підприємств, установ та організацій, що належать до сфери управління Укртрансбезпеки та власника (балансоутримувача) пункту габаритно-вагового контролю, а також посадових осіб органу місцевого самоврядування та/або місцевої держадміністрації. (абз.2 п.16 Порядку №1567).
Під час проведення рейдової перевірки перевіряється, серед іншого, наявність визначених ст. 39 і 48 Закону документів, на підставі яких здійснюються перевезення автомобільним транспортом, виконання водієм інших вимог Правил надання послуг пасажирського автомобільного транспорту та Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, інших нормативно-правових актів. (п. 15 Порядку №1567).
Оформлення результатів перевірки та застосування адміністративно-господарських штрафів, передбачені п. 20-30 Порядку №1567.
Так, виявлені під час перевірки порушення вимог законодавства та норм і стандартів щодо організації перевезень автомобільним транспортом зазначаються в акті з посиланням на порушену норму. У разі виявлення в ході перевірки транспортного засобу порушення законодавства про автомобільний транспорт посадовими особами, що провели перевірку, складається акт за формою згідно з додатком 3.
Про результати перевірки транспортного засобу (відсутність порушення або зазначення номера складеного акту) посадова особа робить запис у дорожньому листі (за наявності такого) із зазначенням дати, часу, місця перевірки, свого прізвища, місця роботи і посади, номера службового посвідчення та ставить свій підпис, а у разі проведення перевірки виконання Європейської угоди ставить відповідний відбиток печатки на реєстраційному листку режиму праці та відпочинку водіїв (у разі наявності).
У разі відмови уповноваженої особи суб`єкта господарювання або водія від підписання акту перевірки суб`єкта господарювання або акта перевірки транспортного засобу посадові особи, що провели перевірку, роблять про це запис (п. 20-22 Порядку № 1567).
Судовим розглядом встановлено, що за результатами рейдової перевірки посадовими особами Західного міжрегіонального Управління Укртрансбезпеки виявлено порушення законодавства про автомобільний транспорт та складено Акт від 09.08.2021 №301058, яким встановлено, що під час надання послуг з перевезення вантажу автомобільний перевізник здійснив порушення, а саме: загальна маса навантаження склала 41,15 тонн при допустимих 40 тонн (перевищення 1,15 тон від нормативу, тобто 2,88%), а навантаження на одиничну вісь склало 13,3 тонн при допустимих 11 тонн (перевищення 2,3 тони від нормативу, тобто 20,91%), чим порушено абзац 16 частини 1 статті 60 Закону України «Про автомобільний транспорт».
З системного аналізу пункту 22.5 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року №1306 встановлено, що існує обмеження на перевезення вантажу, маса якого і розподіл навантаження на осі перевищує величину, визначену технічною характеристикою автомобіля, а також існує заборона на рух транспортних засобів та їх составів з навантаженням на одиночну вісь понад 11 т у разі перевезення вантажів автомобільними дорогами. Таким чином, перевізник повинен дотримуватись і технічних характеристик, не навантажувати на автомобіль більше його технічних можливостей і не допускати перевантаження на вісь більше 11 т.
При цьому судом встановлено, що позивачем ні відповідачу, ні до суду не надано відповідного дозволу на перевезення вантажів з перевищенням габаритних або вагових обмежень.
Також, позивачем не надано належних та допустимих доказів на спростування висновків відповідача про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів.
Постановою Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 №879 затверджено Порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, який і був застосований відповідачем.
Враховуючи те, що факт перевищення транспортним засобом позивача вагових параметрів (загальна маса навантаження склала 41,15 тонн при допустимих 40 тонн, а навантаження на одиничну вісь склало 13,3 тонн при допустимих 11 тонн) належними та допустимими доказами відповідачем доведений, наявні підстави вважати, що позивачем порушено приписи чинного законодавства.
Отже, враховуючи встановлений в ході перевірки факт перевищення ФОП ОСОБА_1 під час перевезення ним вантажу габаритно-вагових норм, суд приходить до висновку, що позивач має нести відповідальність за таке порушення.
Щодо недотримання відповідачем вимог Порядку №879 в частині не заборони подальшого руху транспортного засобу після виявлення факту перевищення габаритно-вагових параметрів, то суд зазначає, що вказане не оскаржується позивачем та не впливає на правомірність винесеної постанови.
Окрім того слід зазначити, що відповідно до Порядку № 879, права вжиття заходів із затримання транспортного засобу покладене на відповідні підрозділи МВС а не на відповідча.
Надаючи оцінку аргументам позивача про відсутність методики зважування транспортних засобів, суд вказує таке.
На момент виникнення спірних правовідносин, не була затверджена відповідна методика Мінекономрозвитку, якою мали керуватися органи Укртрансбезпеки під час проведення габаритно-вагового контролю.
Проте, оскільки за змістом статей 4 і 29 Закону України «Про дорожній рух», статті 33 Закону України «Про автомобільні дороги» визначення порядку здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування віднесено до компетенції Кабінету Міністрів України, і такий механізм здійснення габаритно-вагового контролю великовагових та/або великогабаритних транспортних засобів визначено Порядком №879, яким керувався відповідач, суд вважає, що останній правомірно склав спірний розрахунок плати за проїзд.
Наведене узгоджується з подальшим нормативним регулюванням спірних правовідносин, а саме скасування пункту 19 Порядку №879 Постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 №671 без визначення необхідності застосування затвердженою Мінекономрозвитку або іншою методикою.
Суд при розгляді справи враховує висновки Верховного Суду щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладені у постанові від 02.08.2018 у справі №820/1420/17.
Щодо доводів позивача про те, що у довідці про результати здійснення габаритно-вагового контролю та чеку зважування від 09.08.2021 не зазначено відомостей щодо зважувального обладнання, суд зазначає, що форма зазначеної довідки затверджена Порядком №1007/1207 та не передбачає зазначення таких даних.
Також чинним законодавством не передбачено зазначення в акті про перевищення транспортним засобом нормативних вагових параметрів, в акті проведення перевірки вимог законодавства про автомобільний транспорт, типу вимірювального засобу, будь-яких характеристик в частині вимірювального та зважувального обладнання при проведенні габаритно-вагового контролю.
За приписами п. п. 12, 13 Порядку №879 вимірювальне і зважувальне обладнання для здійснення габаритно-вагового контролю повинно утримуватись у робочому стані; періодично проводиться повірка (метрологічна атестація) такого обладнання з подальшим клеймуванням (пломбуванням) та видачею відповідного свідоцтва спеціально уповноваженим центральним органом виконавчої влади у сфері метрології. Під час здійснення габаритно-вагового контролю не допускається використання вимірювального і зважувального обладнання, періодична повірка (метрологічна атестація) якого не проведена, а також обладнання, що перебуває у несправному стані.
Що стосується зважувального обладнання, яким 09.08.2021 проводився габаритно-ваговий контроль транспортного засобу позивача та його справності, судом встановлено, що такий здійснювався засобом вимірювальної техніки «Ваги пересувні «CHEKLODE FREEWEIGH» виробництва «CENTRAL WEIGHING»(Англія) заводський номер 008238. На вказаний засіб вимірювальної техніки виданий сертифікат затвердженого типу засобів вимірювальної техніки №UA-M1/1-2195-2007 від 21.11.2007(а.с.58), який не встановлює обмеження на використання даних ваг для зважування в русі чи в статичному режимі, пройшли повірку, що підтверджується виданим Державним підприємством «Всеукраїнський державний науково-виробничий центр стандартизації, метрології, сертифікації та захисту прав споживачів» (ДП «Укрметртестстандарт») свідоцтвом про повірку законодавчо регульованого засобу вимірювальної техніки №34-00/3338 від 16.11.2020, чинного на час проведення перевірки. Повірка підтверджується підписом і відтиском повірочного клейма державного повірителя по експлуатації ваг (а.с.59).
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що станом на 09.08.2021 (дата проведення зважування транспортного засобу позивача) вимірювальна техніка «Ваги пересувні «CHEKLODE FREEWEIGH» виробництва «CENTRAL WEIGHING»(Англія) заводський номер НОМЕР_4 , якою проводилось зважування транспортного засобу позивача, перебувала в робочому стані, метрологічна характеристика вимірювальної техніки відповідала вимогам нормативно-технічної документації, тому у суду не виникає сумніву у достовірності результатів зважування. Доказів зворотного позивачем не надано.
Стосовно посилань позивача про порушення його права на участь у розгляді справи про порушення, суд враховує наступне.
Згідно з п.п.25-27 Порядку №1567, справа про порушення розглядається в органі державного контролю за місцезнаходженням суб`єкта господарювання або за місцем виявлення порушення (за письмовою заявою уповноваженої особи суб`єкта господарювання) не пізніше ніж протягом двох місяців з дня його виявлення.
Справа про порушення розглядається у присутності уповноваженої особи суб`єкта господарювання.
Про час і місце розгляду справи про порушення уповноважена особа суб`єкта господарювання повідомляється під розписку чи рекомендованим листом із повідомленням.
У разі неявки уповноваженої особи суб`єкта господарювання справа про порушення розглядається без її участі.
За наявності підстав керівник органу державного контролю або його заступник виносить постанову про застосування адміністративно-господарських штрафів, яка оформляється згідно з додатком 5.
Відповідно до п.9 ч.2 ст.2 Кодексу адміністративного судочинства України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення.
Як видно з матеріалів справи, відповідачем до відзиву додано докази повідомлення позивача про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт (а.с.56).
У позовній заяві позивач не заперечує належного його повідомлення про розгляд справи про порушення законодавства про автомобільний транспорт. Проте, вказує, що прибувши 16.09.2021 у зазначений в повідомленні відповідача час, справа про порушення була розглянута без його участі, без надання можливості подати пояснення та аргументи щодо свого захисту. Також представниками відповідача не надано можливості реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
В даному випадку важливим є з`ясування, чи були надані позивачем документи відповідачу/суду після розгляду справи про застосування адміністративно-господарського штрафу, які б могли вплинути на результат такого розгляду у випадку, якщо б позивач надав їх посадовим особам управління Укртрансбезпеки до моменту прийняття оскаржуваного рішення.
Однак, зважаючи на наведені позивачем аргументи в обґрунтування своєї позиції щодо недопущення порушень, зазначених в оскаржуваній постанові, суд приходить до висновку, що такі не спростовують факту допущення ним порушень законодавства про автомобільний транспорт, що полягають у перевищенні встановлених законодавством габаритно-вагових норм при перевезенні вантажу без відповідного дозволу. Оскільки позивачем не наведено та не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б спростовували зазначене в оскаржуваній постанові порушення. А також, не надано жодних доказів на підтвердження того, що позивач звертався до відповідача з заявою про перенесення розгляду справи, з метою реалізувати своє право на отримання правової допомоги.
Відтак проведення розгляду справи про накладення штрафу відповідачем без участі позивача не вплинуло на правильність його рішення.
Верховний Суд у своїх рішеннях (зокрема, у постанові від 16.12.2021 у справі №640/7518/19) неодноразово зазначав, що порушення процедури прийняття рішення суб`єктом владних повноважень саме по собі може бути підставою для визнання його протиправним та скасування у разі, коли таке порушення безпосередньо могло вплинути на зміст прийнятого рішення.
Ключовим питанням при наданні оцінки процедурним порушенням, допущеним під час прийняття суб`єктом владних повноважень рішення, є співвідношення двох базових принципів права: «протиправні дії не тягнуть за собою правомірних наслідків» і, на противагу йому, принцип «формальне порушення процедури не може мати наслідком скасування правильного по суті рішення».
Межею, що розділяє істотне (фундаментальне) порушення від неістотного, є встановлення такої обставини: чи могло бути іншим рішення суб`єкта владних повноважень за умови дотримання ним передбаченої законом процедури його прийняття.
Враховуючи наведене суд приходить до переконання, що позивачем здійснено перевезення вантажу з перевищенням вагових обмежень без відповідного дозволу, а відтак постанова від 16.09.2021 №290463 про застосування адміністративно-господарського штрафу є обґрунтованою, а підстави для її скасування - відсутні.
Решта доводів учасників справи, на спірні правовідносини не впливають та висновків суду по суті спору не змінюють.
Згідно із положеннями частин 1 та 2 статті 6 КАС України суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.
Відповідно до положень статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.
Відповідно до положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення. При цьому, зазначений Висновок, крім іншого, акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 КАС України суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, а ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.
Таким чином, з врахуванням вищевикладеного, повно і всебічно з`ясувавши обставини, які мають значення для правильного вирішення справи, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні адміністративного позову ФОП ОСОБА_1 .
На підставі статті 129-1 Конституції України, керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -
ВИРІШИВ:
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку. Відповідно до статей 295, 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення рішення в повному обсязі.

Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручене у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя /підпис/ Скільський І.І.