Справа № 380/14901/22
Суддя: Гулик Андрій Григорович
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
У Х В А Л А
з питань строку звернення до суду

23 грудня 2022 року місто Львів

Львівський окружний адміністративний суд у складі:
головуючого судді Гулика А.Г.,

розглянувши у порядку письмового провадження заяву позивача щодо строку звернення до суду у справі за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) про визнання протиправним і скасування рішення

в с т а н о в и в:
до Львівського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 РНОКПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 (далі позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_1 (військова частина НОМЕР_1 ) код ЄДРПОУ НОМЕР_3 , місцезнаходження: АДРЕСА_2 (далі відповідач), в якій позивач просить:

- визнати протиправними дії відповідача, які полягають у застосуванні з 01.01.2020 по 01.01.2021 розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом станом на 01.01.2018, при нарахуванні позивачу грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки;

- зобов`язати відповідача здійснити перерахунок та виплату позивачу з 01.01.2020 по 01.01.2021 грошового забезпечення, одноразової грошової допомоги при звільненні, допомоги на оздоровлення, матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань та компенсації за невикористані дні щорічної основної відпустки, нарахованих та виплачених у зв`язку із проходженням військової служби та звільненням з неї, із застосуванням розрахункової величини прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2020.

18.11.2022 від представника позивача на виконання вимог ухвали про залишення позовної заяви без руху надійшла заява щодо строку звернення до суду. Заява обґрунтована тим, що на час звільнення позивача в запас норма статті 233 КЗпП України передбачала, що звернення до суду з вимогами, які стосуються порушення законодавства про оплату праці, не обмежується строком. Зазначає, що відповідно до статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Тому нова редакція статті 233 КЗпП України, яка набрала чинності з 19.07.2022, не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Крім того, відповідно до пункту 1 глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 згаданого Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину. З огляду на те, що дію вказаного карантину продовжено до 31.12.2022, то строк, передбачений статею 233 КЗпП України не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Вирішуючи заяву представника позивача щодо строку звернення до суду, суд враховує таке.

Частиною 1 статті 122 КАС України визначено, що позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого згаданим Кодексом або іншими законами.

Відповідно до частини 2 згаданої статті для звернення до адміністративного суду за захистом прав, свобод та інтересів особи встановлюється шестимісячний строк, який, якщо не встановлено інше, обчислюється з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів.

Для захисту прав, свобод та інтересів особи згаданим Кодексом та іншими законами можуть встановлюватися інші строки для звернення до адміністративного суду, які, якщо не встановлено інше, обчислюються з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення своїх прав, свобод чи інтересів (частина 3 статті 122 КАС України).

Отже, КАС України передбачає можливість встановлення згаданим Кодексом та іншими законами спеціальних строків звернення до адміністративного суду, які мають перевагу в застосуванні порівняно із загальним шестимісячним строком, визначеним у частині другій статті 122 згаданого Кодексу.

Так, строки звернення до суду у трудових спорах встановлюються статею 233 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП України).

Відповідно до частини 2 вказаної статті із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні.

Водночас, статею 233 КЗпП України передбачена можливість у разі пропуску з поважних причин строків, установлених статтею 233 КЗпП України, поновлення вказаних строків, якщо з дня отримання копії наказу (розпорядження) про звільнення або письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні (стаття 116), минуло не більше одного року.

З матеріалів позовної заяви вбачається, що позивач оскаржує дії відповідача щодо неправильного нарахування та виплати їй грошового забезпечення у 2020-2021 роках.

Згідно з наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 10.10.2021 №348-ос позивача виключено зі списків особового складу частини з 10.10.2021.

Позивач звернувся до суду 20.10.2022 (згідно з датою на поштовому штемпелі конверту, в якому позовна заява надійшла до суду), тобто більше, ніж через рік після звільнення з військової служби, та просить перерахувати виплати, здійснені їй у 2020 2021 роках.

Відповідно до пункту 1 глави ХІХ Прикінцевих положень КЗпП України під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 згаданого Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.

Постановою Кабінету Міністрів України від 19.08.2022 №928 дію вказаного карантину продовжено до 31.12.2022.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що строк, передбачений статею 233 КЗпП України, не може застосовуватися до спірних правовідносин.

Таким чином, суд дійшов висновку про відсутність підстав для поновлення позивачу пропущеного строку звернення до суду, оскільки такий ним не пропущений, а тому у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду необхідно відмовити повністю.

Керуючись статтями 121, 123, 243, 248 КАС України, суд

у х в а л и в :
у задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного строку звернення до суду відмовити повністю.

Ухвала суду набирає законної сили негайно після її підписання суддею та окремо не оскаржується. Заперечення на ухвалу може бути включене до апеляційної чи касаційної скарги на рішення суду, прийняте за результатами розгляду справи.

Суддя А.Г. Гулик