Справа № 320/16014/21
Суддя: Вівдиченко Тетяна Романівна
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач: Вівдиченко Т.Р.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Судді-доповідача Вівдиченко Т.Р.

Суддів Ключковича В.Ю.

Кузьмишиної О.М.

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області на рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року у справі за адміністративним позовом Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області про визнання протиправним та скасування рішення,-

В С Т А Н О В И Л А:

Позивач - Фізична особа-підприємець ОСОБА_1 (далі - ФОП ОСОБА_1 ) звернулася до суду з позовом до Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області (далі - Головне управління), в якому просила визнати протиправною та скасувати постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №151 від 17 листопада 2021 року про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №151 від 17 листопада 2021 року про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Не погодившись з рішенням суду, відповідач - Головне управління Держпродспоживслужби в Київській області звернувся з апеляційною скаргою, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт вказує, що факт не забезпечення присутності суб`єкта господарювання, в даному випадку фізичної особи-підприємця або уповноваженої ним особи, не дозволяє розпочати перевірку та створює перешкоди для контролюючого органу, що унеможливлюють проведення перевірки. Таким чином, апелянт стверджує, що позивачем всупереч приписам законодавства створено перешкоди службовим особам управління захисту споживачів Головного управління Держнродспоживслужби в Київській області у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) шляхом не забезпечення її особистої присутності, або уповноваженої особи за місцем здійснення господарської діяльності для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), та, відповідно, не надала документи та їх копій, необхідні для проведення перевірки, чим порушено вимоги ч. 11 ст. 4 та ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

У відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Частиною 2 статті 311 КАС України визначено, що якщо під час письмового провадження за наявними у справі матеріалами суд апеляційної інстанції дійде висновку про те, що справу необхідно розглядати у судовому засіданні, то він призначає її до апеляційного розгляду в судовому засіданні.

Колегія суддів, враховуючи обставини даної справи, а також те, що апеляційна скарга подана на рішення, перегляд якого можливий за наявними у справі матеріалами на підставі наявних у ній доказів, визнала можливим розглянути справу в порядку письмового провадження.

Згідно ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до частини 1 статті 2 КАС України, завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 (РНОКПП - НОМЕР_1 ) є фізичною особою-підприємцем, що підтверджується Випискою з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.

29 вересня 2021 року, згідно до наказу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області "Про здійснення позапланового заходу державного нагляду (контролю)", начальнику відділу метрологічного нагляду та державного пробірного контролю управління захисту споживачів - Шаровій В.В., головному спеціалісту відділу контролю у сфері робіт і послуг управління захисту споживачів - Шляховій А.М. доручено здійснити позапланову перевірку позивача за адресою - АДРЕСА_1 в період з 04 жовтня 2021 р. по 05 жовтня 2021 р. на предмет дотримання законодавства про захист прав споживачів.

На підставі цього наказу, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області винесено направлення (посвідчення) на проведення заходу від 29 вересня 2021 р. № 2958.

У період з 04 жовтня 2021 р. по 05 жовтня 2021 р. Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області було проведено позапланову перевірку позивача на предмет дотримання законодавства про захист прав споживачів. Позаплановий захід здійснювався на підставі звернення (вх.. №К-287-П від 14 вересня 2021 р.) громадянина ОСОБА_2 , за погодженням Державної служби України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів від 3 вересня 2021 р. №15.3-8/3944 посадовими особами, відповідача до Закону України "Про захист прав споживачів" та Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері Господарської діяльності".

На підставі цієї перевірки складено Акт від 04 жовтня 2021 р. № 10-05.3/000220, згідно з яким, встановлено правопорушення, які викладенні в розділі "Опис виявлених порушень вимог законодавства".

Вказаний Акт містить відмітки щодо положення законодавства, якими встановлено відповідальність за порушення вимог законодавства: ч. 1 статті 188-2 Кодексу України про адміністративні правопорушення, статті 11 Закону України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності" та п. 8 ч. 1 статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів".

Окрім цього, Акт містить відмітку про відмову від підписання керівником суб`єкта господарювання або уповноваженою ним особою, третіми особами цього акту, а саме: позивач про проведення позапланового заходу була повідомлена, своїм правом бути присутньою не скористалася.

Листом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 05 жовтня 2021 р. №10-05.3/1812/П ФОП ОСОБА_1 було повідомлено та направлено копію акту перевірки.

Також, листом Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області від 05 листопада 2021 р. № 10-05.3/2450/П ФОП ОСОБА_1 було повідомлено, що відповідно до статті 23 Закону України "Про захист прав споживачів" відповідач розгляне справу про накладення стягнення. Тому, 17 листопада 2021 р. з 10-00 по 12-00 години позивачу або уповноваженому представнику необхідно з`явитися за адресою: Київська область, Бучанський район, м. Вишневе, вул. Балукова, 22, 2-й поверх, каб. 9.

17 листопада 2021 року Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області винесено постанову про накладення стягнення № 151, відповідно до якої, за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 44 245 грн. 54 коп.

Вказану постанову направлено засобами поштового зв`язку на адресу ФОП ОСОБА_1 та 23 листопада 2021 року та отримана позивачем, про що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення №648.

Не погоджуючись із даною постановою, позивач звернулася до суду з вищевказаним позовом.

Надаючи правову оцінку встановленим обставинам справи та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, права споживачів, а також механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів регламентуються Законом України «Про захист прав споживачів» від 12.05.1991 № 1023-XII (далі - Закон № 1023-XII).

Положеннями статті 26 вищевказаного Закону передбачено повноваження центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, а саме, центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, зокрема, здійснює державний контроль за додержанням законодавства про захист прав споживачів, забезпечує реалізацію державної політики щодо захисту прав споживачів і має право: давати суб`єктам господарювання обов`язкові для виконання приписи про припинення порушень прав споживачів; перевіряти додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог нормативно-правових актів щодо безпеки продукції, а також правил торгівлі та надання послуг шляхом безперешкодного відвідування та обстеження відповідно до законодавства будь-яких виробничих, торговельних та складських приміщень таких суб`єктів; накладати на винних осіб у випадках, передбачених законодавством, адміністративні стягнення; накладати на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення, передбачені статтею 23 цього Закону, в порядку, що визначається Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 8 частини 1 статті 23 Закону № 1023-XII, у разі порушення законодавства про захист прав споживачів суб`єкти господарювання сфери торговельного та інших видів обслуговування несуть відповідальність за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а у разі, коли відповідно до закону суб`єкт господарської діяльності не веде обов`язковий облік доходів і витрат, - у розмірі десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Постановою Кабінету Міністрів України від 02 вересня 2015 року № 667 затверджено Положення про Державну службу України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів, пункт 1 якого передбачає, що Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів (Держпродспоживслужба) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства та який реалізує державну політику, зокрема, у сфері безпечності та окремих показників якості харчових продуктів, державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів і рекламу в цій сфері.

В силу вимог пп. 6 п. 4 Положення № 667, Держпродспоживслужба відповідно до покладених на неї завдань у сфері здійснення державного нагляду (контролю) за дотримання законодавства про захист прав споживачів (у тому числі споживачів виробів з дорогоцінних металів та дорогоцінного каміння): перевіряє додержання суб`єктами господарювання, що провадять діяльність у сфері торгівлі і послуг, вимог законодавства про захист прав споживачів, а також правил торгівлі та надання послуг; проводить контрольні перевірки правильності розрахунків із споживачами за реалізовану продукцію відповідно до закону; накладає на суб`єктів господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, стягнення за порушення законодавства про захист прав споживачів; передає матеріали перевірок на дії осіб, що містять ознаки кримінального правопорушення, органам досудового розслідування.

Правові та організаційні засади, основні принципи і порядок здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності, повноваження органів державного нагляду (контролю), їх посадових осіб і права, обов`язки та відповідальність суб`єктів господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) визначає Закон України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 05.04.2007 № 877-V (далі - Закон № 877-V).

Згідно статті частини 1 статті 6 вищевказаного Закону, підставою для здійснення позапланових заходів є, зокрема, перевірка виконання суб`єктом господарювання приписів, розпоряджень або інших розпорядчих документів щодо усунення порушень вимог законодавства, виданих за результатами проведення попереднього заходу органом державного нагляду (контролю).

Приписами абз. 4 ст. 11 Закону № 877-V передбачено, що суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) зобов`язаний надавати документи, зразки продукції, пояснення в обсязі, який він вважає необхідним, довідки, відомості, матеріали з питань, що виникають під час державного нагляду (контролю), відповідно до закону.

Як вбачається з матеріалів справи, Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області винесено постанову від 17 листопада 2021 року№151 про накладення стягнень, передбачених ст. 23 Закону України "Про захист прав споживачів", якою за створення перешкод службовим особам центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та структурного підрозділу з питань захисту прав споживачів органу місцевого самоврядування у проведенні перевірки якості продукції, а також правил торговельного та інших видів обслуговування - у розмірі від одного до десяти відсотків вартості реалізованої продукції за попередній календарний місяць, але не менше десяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - застосовано до ФОП ОСОБА_1 штраф у розмірі 44 245 грн. 54 коп.

При цьому, із оскаржуваної постанови вбачається, що вона прийнята на підставі Акту, складеного за результатами проведення планового (позапланового) заходу державного нагляду (контролю) щодо додержання суб`єктом господарювання вимог законодавства у сфері захисту прав споживачів від 04 жовтня 2021 року № 10-05.3/000220, яким встановлено, що Фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1 створено перешкоди службовим особам Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) згідно звернення гр. ОСОБА_2 , а саме: відмовлено у наданні, передбаченої законодавством інформації, документів, пояснень, відомостей необхідних для об`єктивного та неупередженого розгляду звернення споживача.

З огляду на зазначене, твердження апелянта про те, що постанова № 151 від 17.11.2021 не містять посилань перевіряючих на факт ненадання позивачем документів на вимогу спеціалістів контролюючого органу, є безпідставним.

Водночас, як вірно зазначено судом першої інстанції, ані Законом України "Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності", ані Законом України "Про захист прав споживачів" не визначено такої форми створення перешкод у здійсненні перевірки як ненадання документів та/або інформації суб`єктом господарювання.

Крім того, оскаржувана постанова № 77 від 07.06.2021 не містить чіткого визначення об`єктивної сторони правопорушення, зокрема, зазначення які саме документи не надані, чи в чому полягало створення перешкод у здійсненні перевірки, та за якою саме вимогою (якщо така письмова вимога взагалі адресувалась позивачу).

Так, апелянт стверджує, що позивачем всупереч приписам законодавства створено перешкоди службовим особам управління захисту споживачів Головного управління Держнродспоживслужби в Київській області у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) шляхом незабезпечення її особистої присутності, або уповноваженої особи за місцем здійснення господарської діяльності для проведення позапланового заходу державного нагляду (контролю), та, відповідно, не надала документи та їх копій, необхідні для проведення перевірки, чим порушено вимоги ч. 11 ст. 4 та ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності».

З даного приводу слід зазначити наступне.

Колегія суддів звертає увагу на те, що відповідно до абз. 14 ст. 10 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», суб`єкт господарювання під час здійснення державного нагляду (контролю) має право бути присутнім під час здійснення заходів державного нагляду (контролю), залучати під час здійснення таких заходів третіх осіб.

Отже, з даної норми вбачається диспозитивне право суб`єкта господарювання бути присутнім під час проведення перевірки.

Таким чином, вірним є висновок суду першої інстанції про те, що, у зв`язку з відсутністю імперативного обов`язку, неможливо кваліфікувати відсутність керівника, на яку покликається відповідач, як вчинення перешкод у проведенні перевірки.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що в матеріалах справи відсутні та апелянтом не надано будь-яких доказів повідомлення відповідачем ФОП ОСОБА_1 про проведення перевірки.

Тобто, доводи апелянта про створення ФОП ОСОБА_1 перешкод службовим особам відповідача у проведенні позапланового заходу державного нагляду (контролю) шляхом незабезпечення її особистої присутності, або уповноваженої особи за місцем здійснення господарської діяльності, є безпідставними, враховуючи факт неповідомлення позивача про такий захід державного нагляду.

Беручи до уваги викладене, колегія суддів вважає, що відповідач безпідставно стверджує про порушення позивачем вимог ч. 11 ст. 4 та ст. 11 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності», а тому, судом першої інстанції правомірно визнано протиправною та скасовано постанову Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області №151 від 17 листопада 2021 року.

Решта доводів та заперечень апелянта висновків суду першої інстанції не спростовують.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого, суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Аналізуючи обставини справи та норми чинного законодавства, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про обґрунтованість позовних вимог Фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та наявність правових підстав для їх задоволення.

Відповідно до ч. 1 ст. 77 КАС України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача (ч. 2 ст. 77 КАС України).

При цьому, доводи апеляційної скарги зазначених вище висновків суду попередньої інстанції не спростовують і не дають підстав для висновку, що судом першої інстанції при розгляді справи неповно з`ясовано обставини, що мають значення для справи, неправильно застосовано норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, чи порушено норми процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 242 КАС України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

З підстав вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно встановив фактичні обставини справи, дослідив наявні докази, надав їм належну оцінку та прийняв рішення, з дотриманням норм матеріального і процесуального права, а тому підстав для його скасування не вбачається.

Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Київській області залишити без задоволення.

Рішення Київського окружного адміністративного суду від 01 червня 2022 року залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду в порядку і строки, визначені статтями 328-329 КАС України.

Суддя-доповідач Вівдиченко Т.Р.

Судді Ключкович В.Ю.

Кузьмишина О.М.