Справа № 640/27637/20
Суддя: Собків Ярослав Мар'янович
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
УХВАЛА

19 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд в складі: судді-доповідача Собківа Я.М. та суддів Мєзєнцева Є.І., Файдюка В.В., розглянувши в порядку письмового провадження заяву Міністерства розвитку громад та територій України про забезпечення позову у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Міністерства розвитку громад та територій України про визнання протиправним та скасування наказу,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з адміністративним позовом до Міністерства розвитку громад та територій України, в якому просив:

- визнати незаконним та скасувати наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 29.09.2020 № 479 К/ОС «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- зобов`язати Міністерство розвитку громад та територій України поновити позивача на посаді, рівнозначній посаді заступника начальника самостійного відділу;

- стягнути з Міністерства розвитку громад та територій України на користь ОСОБА_1 середню заробітну плату за час вимушеного прогулу з 07 жовтня 2020 року.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року адміністративний позов задоволено повністю.

Визнано протиправним та скасовано наказ Міністерства розвитку громад та територій України від 29.09.2020 № 479 К/ОС «Про звільнення ОСОБА_1 ».

Поновлено ОСОБА_1 з 07.10.2020 року на посаді в Міністерстві розвитку громад та територій України, яка за своїми умовами праці, функціональними обов`язками та повноваженнями відповідає або є рівнозначною посаді, яку позивач обіймав станом 06.10.2020 року.

Стягнуто з Міністерства розвитку громад та територій України на користь ОСОБА_1 заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 548 390,25 грн.

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення на посаді ОСОБА_1 .

Допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення з Міністерства розвитку громад та територій України на користь ОСОБА_1 заробітної плати за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місяць.

До суду апеляційної інстанції від Міністерства розвитку громад та територій України надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник відповідача просить зупинити виконання рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року у справі № 640/27637/20 від 21.11.2022 року до закінчення його перегляду в апеляційному порядку.

Подана заява мотивована тим, що відповідно до додатку до постанови Кабінету Міністрів України від 01 квітня 2022 року № 401 скорочено видатки загального фонду Державного бюджету України на 2022 рік, передбачені головним розпорядникам коштів державного бюджету. Зокрема, даним додатком на сторінці 21 Міністерству розвитку громад та територій України було здійснено скорочення видатків на загальну суму 70 728,9 тис. за кодом програмної класифікації видатків та кредитування держаного бюджету 2751010, зокрема на оплату праці скорочено на 15 494,9 тис.

Заявник при цьому вказує, що рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 21 листопада 2022 року фактично позбавить можливості виплатити працівникам Мінрегіону заробітної плати.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши наявні матеріали заяви і з`ясувавши підстави поданої заяви про вжиття заходів забезпечення позову, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що у задоволенні поданої заяви слід відмовити, з огляду на наступне.

Відповідно до статті 150 КАС України суд за заявою учасника справи або з власної ініціативи має право вжити визначені цією статтею заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається як до пред`явлення позову, так і на будь-якій стадії розгляду справи, якщо:

1) невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або

2) очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 КАС України суд може застосувати кілька заходів забезпечення позову. Заходи забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами. Суд також повинен враховувати співвідношення прав (інтересу), про захист яких просить заявник, із наслідками вжиття заходів забезпечення позову для заінтересованих осіб.

При цьому, співмірність передбачає співвідношення негативних наслідків від вжиття заходів забезпечення позову з тими негативними наслідками, які можуть настати в результаті невжиття цих заходів, з урахуванням відповідності права чи законного інтересу, за захистом яких заявник звертається до суду, майнових наслідків заборони відповідачу здійснювати певні дії.

Адекватність заходу до забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, з майновими наслідками заборони відповідачеві вчиняти певні дії.

Отже, при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв`язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 826/8556/17.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави для висновку, що заходи забезпечення позову можуть вживатися виключно у випадках, коли невжиття таких заходів може істотно ускладнити чи унеможливити виконання рішення суду або ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача, за захистом яких він звернувся або має намір звернутися до суду; або очевидними є ознаки протиправності рішення, дії чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, та порушення прав, свобод або інтересів особи, яка звернулася до суду, таким рішенням, дією або бездіяльністю.

Отже, процесуальний закон наділяє суд повноваженнями на вжиття заходів забезпечення позову шляхом, зокрема, зупиненням дії індивідуального акта або нормативно-правового акта, забороною відповідачу вчиняти певні дії. Однак, передумовою для вжиття таких заходів з урахуванням положень ч. 2 ст. 151 КАС України є існування та встановлення судом обставин, визначених ч. 2 ст. 150 КАС України.

При вирішенні питання про вжиття заходів забезпечення позову суд повинен здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності їх вжиття з урахуванням: розумності, обґрунтованості та адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв`язку між конкретним заходом забезпечення позову та його предметом; ймовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду у разі невжиття заходів забезпечення позову; запобігання порушенню охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками судового процесу, у разі вжиття заходів забезпечення позову.

Законодавець визначив, що за відсутності передбачених КАС України обставин прийняття рішення про забезпечення позову є неможливим.

Однак, заявником не обґрунтовано наявність жодної із зазначених підстав можливості вжиття заходів забезпечення позову, та не надано доказів, з яких би суд міг пересвідчитись про можливість існування таких підстав, крім того, заявником в даному випадку виступає відповідач.

Отже, з урахуванням викладеного, суд вважає подану заяву про забезпечення позову такою, що не може бути задоволена.

Керуючись ст.ст. 150, 151, 154, 242-244, 250, 321, 325, 328, 329 КАС України, суд,

У Х В А Л И В:

У задоволенні заяви Міністерства розвитку громад та територій України про забезпечення позову відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст.ст. 328-331 КАС України.

Суддя-доповідач Собків Я.М.

Суддя Мєзєнцев Є.І.

Суддя Файдюк В.В.