Справа № 522/11239/22-Е
Суддя: Бойко А.В.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 522/11239/22-Е
Головуючий в 1 інстанції: Косіцина В.В.

Дата і місце ухвалення 24.10.2022р., м. Одеса

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

Головуючого судді: Бойка А.В.,

суддів: Федусика А.Г.,

Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2022р. по справі №522/11239/22-Е за позовом ОСОБА_1 до інспектора 1 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в Одеській області Харченка Дениса Миколайовича, Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції, Департаменту патрульної поліції про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив скасувати постанову інспектора 1 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в Одеській області Харченка Дениса Миколайовича по справі про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі серії ЕАР № 5773151 від 19.08.2022 року, та закрити провадження у справі.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2022р. позов задоволено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, Департамент патрульної поліції подав апеляційну скаргу, в якій посилався на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи.

Апелянт зазначив, що суд першої інстанції приймаючи судове рішення у справі дійшов помилкового висновку про наявність підстав для скасування постанови про адміністративне правопорушення у сфері дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, оскільки факт вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення підтверджується відеозаписами зі службового відеореєстратора інспекторів.

У зв`язку з викладеним, в апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції та прийняття нового про відмову у задоволенні позову.

Справа розглянута в порядку письмового провадження відповідно до пп. 2 ч. 1 ст. 311 КАС України.

Заслухавши суддю-доповідача, розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах апеляційної скарги, вивчивши матеріали справи колегія суддів дійшла наступних висновків.

Предметом спору у даній справі є оскарження ОСОБА_1 постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії ЕАР № 5773151 від 19.08.2022 року, якою на позивача накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу за скоєння адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 122 КУпАП.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, 19.08.2022 року о 08 год. 30 хв. в ході виконання службових обов`язків, інспектором 1 батальйону 7 роти управління патрульної поліції в Одеській області Харченком Денисом Миколайовичем за адресою: м. Одеса, Нощіпний ряд 26, виявлено та зупинено транспорний засіб марки «Lexus GX 470», дн НОМЕР_1 , який здійснив виїзд та рух по трамвайним коліям винесеним за межі проїзної частини, чим порушив п. 11.9 Правил дорожнього руху.

Встановивши особу водія, інспектором патрульної поліції складено постанову у справі про адміністративне правопорушення ЕАР № 5773151 від 19.08.2022 року, законність якої є предметом спору у данні справі.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки наявні у справі відеозаписи не містять факту виїзду або руху транспортним засобом по трамвайним коліям винесеним за межі проїзної частини, відповідач, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України «Про дорожній рух», встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - ПДР України).

Положеннями пунктів 1.3 та 1.9 ПДР встановлено, що учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил, а також бути взаємно ввічливими. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Пунктом 11.9 ПДР України визначено, що забороняється виїжджати на трамвайну колію зустрічного напрямку, відокремлені від проїзної частини трамвайні колії та розділювальну смугу.

Частиною 2 статті 122 КУпАП передбачено відповідальність за порушення правил проїзду перехресть, зупинок транспортних засобів загального користування, проїзд на заборонний сигнал світлофора або жест регулювальника, порушення правил обгону і зустрічного роз`їзду, безпечної дистанції або інтервалу, розташування транспортних засобів на проїзній частині, порушення правил руху автомагістралями, користування зовнішніми освітлювальними приладами або попереджувальними сигналами при початку руху чи зміні його напрямку, використання цих приладів та їх переобладнання з порушенням вимог відповідних стандартів, користування під час руху транспортного засобу засобами зв`язку, не обладнаними технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук (за винятком водіїв оперативних транспортних засобів під час виконання ними невідкладного службового завдання), а так само порушення правил навчальної їзди.

Статтєю 251 КУпАП визначено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ст. 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

За правилами ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Відповідно до ч.2 ст.77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Стаття 62 Конституції України передбачає, що усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Учасниками справи не заперечується, що ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за виїзд та рух по трамвайним коліям винесеним за межі проїзної частини. Зокрема, у спірній постанові відповідача серії ЕАР № 5773151 від 19.08.2022 року зазначено про недотримання позивачем вимог п. 11.9 ПДР України.

Разом з тим, ознайомившись зі змістом наявних у справі фото та відеоматеріалів, судова колегія вважає, що останні не дають можливості достовірно встановити, що керований позивачем транспортний засіб здійснив виїзд та рух по трамвайним коліям винесеним за межі проїзної частини, чим порушив п. 11.9 ПДР України.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що Департамент патрульної поліції, як суб`єкт владних повноважень не довів правомірності притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу за ч.2 ст.122 КУпАП, а отже законно скасував оскаржувану постанову.

Згідно п.41 висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Інші доводи апеляційної скарги Департаменту патрульної поліції висновків суду про наявність підстав для задоволення позову не спростовують, а тому підстав для задоволення скарги та скасування рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2022р. колегія суддів не вбачає.

Оскільки судом першої інстанції правильно встановлено обставини справи та постановлено судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, тому, відповідно до ст.316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення суду - без змін.

З огляду на залишення рішення суду першої інстанції без змін, відповідно до приписів статті 139 КАС України, підстави для розподілу судових витрат відсутні.

Керуючись ст.ст. 272, 286, 308, 311, п.1 ч.1 ст.315, ст.ст. 316, 321, 322, 325 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції залишити без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 24 жовтня 2022р. без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач: А.В. Бойко

Судді: А.Г. Федусик

О.А. Шевчук