Справа № 120/7978/22
Суддя: Шаповалова Тетяна Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

м. Вінниця

22 грудня 2022 р. Справа № 120/7978/22

Вінницький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Шаповалової Т.М., розглянувши у письмовому провадженні в порядку спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії,

ВСТАНОВИВ:

У жовтні 2022 ОСОБА_1 (далі-позивач) звернувся до суду з адміністративним позовом до Військової частини НОМЕР_1 (далі - відповідач), у якому просив:

визнати протиправною безліяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату суми грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.03.2020, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористані дні відпусток здійснивши їх обчислення з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020";

зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.03.2020, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, гронову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористані дні відпусток здійснивши їх обчислення з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку - 22.06.2022.

Обґрунтовуючи позовні вимоги вказав, що 13.03.2020 року позивача було виключено зі списків особового складу частини у зв`язку з звільненням з лав Збройних Сил України.

На день виключення зі списків особового складу військової частини позивачу не було проведено виплату сумм грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.03.2020,

матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні військової служби, компенсацію за невикористані дні відпусток враховуючи розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020

Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року по справі № 120/14771/21-а Військова частина НОМЕР_2 здійснила перерахунок грошового забезпечення. Рішення суду фактично було виконано 22.06.2022 року.

Провівши виплату сум грошового забезпечення, відповідач не нарахував і не виплатив позивачу компенсацію за несвоєчасну виплату сум грошового забезпечення, що вказує на протиправну бездіяльність військової частини, а тому позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 10.10.2022, прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні) в порядку статті 262 КАС України, а також встановлено відповідачу строк на подання відзиву на позовну заяву.

28.10.2022 відповідач подав відзив на адміністративний позов, у якому вказав, що

пунктом 4 постанови Кабінету Міністрів України № 704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" (до 24.02.2018) було встановлено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50% розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14.

Разом з тим постановою Кабінету Міністрів України № 103 від 21.02.2018 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб", яка набула чинності 24.02.2018, в пункт 4 Постанови № 704 внесено зміни та викладено його в наступній редакції: "Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12, 13 і 14.".

Відтак, норми пункту 3 розділу ІІ Закону № 1774-VIII були чинними як на дату прийняття Постанови № 704, так і станом на 29.01.2020 неконституційними не визнавалися.

На думку відповідача, можна зробити висновок, що згідно з Постановою № 704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб" розрахунковою величиною для визначення розмірів посадових окладів та окладів за військовим званням, як складових грошового забезпечення військовослужбовців, що проходять військову службу, є стала величина - розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а мінімальна заробітна плата (чи її частина) для розрахунків розмірів цих окладів не застосовується. Такі ж правила діють при визначенні грошового забезпечення для перерахунку пенсій особам, звільненим з військової служби. Застосування ж мінімальної заробітної плати як розрахункової величини до грошового забезпечення, 3 якого мала б перераховуватись пенсія особам звільнених з військової служби, матиме наслідком неправильний обрахунок відповідних сум за основу братиметься величина грошового забезпечення, яка фактично діючими військовослужбовцями не отримується.

Враховуючи наведене, відповідач просив відмовити у задоволенні адміністративного позову.

На виконання вимог ухвали суду від 10.10.2022 разом з відзивом на позов відповідач надав довідку про суми всіх виплат отриманих позивачем на день звільнення.

Датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження відповідно до ч. 5 ст. 250 КАС України є дата складення повного судового рішення.

Дослідивши матеріали справи, подані сторонами докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини.

Встановлено, що наказом начальника Генерального штабу Головнокомандувача Збройних Сил України (по особовому складу) від 28.02.2020 № 128 позивача звільнено з військової служби у запас відповідно до підпункту "б" пункту другого частини п`ятої статті 26 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" (за станом здоров`я).

Наказом командира військової частини НОМЕР_3 (по стройовій частині) від 13.03.2020 № 50 позивача виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення з 13.03.2020. і направлено для зарахування на військовий облік до ІНФОРМАЦІЯ_1 .

При цьому військова частина НОМЕР_3 , де позивач проходив військову службу, перебуває на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_1 , і саме військова частина НОМЕР_1 здійснює безпосередній розрахунок та виплату всіх видів грошового забезпечення військовослужбовцям військової частини НОМЕР_3 .

Позивач вважаючи протиправними дії відповідача щодо нарахування виплати йому грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.03.2020 без урахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб", встановленого станом на 01.01.2020 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020", звернувся до суду за захистом до суду.

Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року, залишеним без змін Постановою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 16.05.2022 року по справі № 120/14771/21-а, зобов`язано військову частину НОМЕР_1 з урахуванням вже виплачених сум перерахувати та доплатити ОСОБА_1 грошове забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.03.2020, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористані дні відпусток здійснивши їх обчислення з розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік".

Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 09.06.2022 року по справі № 120/14771/21-а відмовлено у відкритті касаційного провадження за скаргою Військової частини НОМЕР_1 .

На виконання рішення Вінницького окружного адміністративного суду від 20.01.2022 року по справі № 120/14771/21-а Військова частина НОМЕР_2 здійснила перерахунок грошового забезпечення. Рішення суду фактично було виконано 22.06.2022 року.

Разом з тим, провівши відповідні виплати, відповідач не нарахував та не виплатив позивачу компенсацію втрати частини доходів у зв`язку із порушенням строків їх виплати.

Позивач вважає таку бездіяльність відповідача протиправною, в зв`язку з чим звернувся до суду з цим позовом.

Визначаючись щодо заявлених позовних вимог, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати врегульовано Законом України від 19.10.2000 № 2050-ІІІ "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" (далі Закон № 2050-ІІІ).

Стаття 1 Закону № 2050-ІІІ передбачає, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи).

За приписами статті 2 Закону № 2050-ІІІ компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом.

Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії або щомісячне довічне грошове утримання (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством); соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення); сума індексації грошових доходів громадян; суми відшкодування шкоди, заподіяної фізичній особі каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; суми, що виплачуються особам, які мають право на відшкодування шкоди у разі втрати годувальника.

Відповідно до статті 3 Закону № 2050-ІІІ сума компенсації обчислюється шляхом множення суми нарахованого, але не виплаченого громадянину доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) на індекс інфляції в період невиплати доходу (інфляція місяця, за який виплачується доход, до уваги не береться).

Зі змісту вказаних норм слідує, що їх дія поширюється на підприємства, установи та організації всіх форм власності і господарювання та застосовується у всіх випадках порушення встановлених термінів виплати грошових доходів, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи), та стосується усіх доходів, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендія, заробітна плата)

Виплата громадянам суми компенсації провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати нарахованих доходів у тому ж місяці, у якому здійснюється виплата заборгованості за відповідний місяць (ст. 4 Закону № 2050-ІІІ).

З метою реалізації Закону № 2050-ІІІ постановою Кабінету Міністрів України 21.02.2001 № 159 затверджено Порядок проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати (далі Порядок № 159).

Пункти 1, 2 Порядку № 159 відтворюють положення Закону № 2050-ІІІ та конкретизують підстави та механізм виплати компенсацій.

Згідно з абз. 1 п. 4 Порядку № 159 сума компенсації обчислюється як добуток нарахованого, але невиплаченого грошового доходу за відповідний місяць (після утримання податків і обов`язкових платежів) і приросту індексу споживчих цін (індексу інфляції) у відсотках для визначення суми компенсації, поділений на 100.

З системного аналізу наведених правових норм вбачається, що підставою для здійснення компенсації громадянам втрати частини доходів є дотримання таких основних умов: нарахування належних доходів (заробітної плати, пенсії, соціальних виплат, стипендії); порушення встановлених строків їх виплати (як з вини так і без вини підприємств всіх форм власності і господарювання); затримка виплати доходів на один і більше календарних місяців; зростання цін на споживчі товари і тарифи на послуги; доходи не повинні носити разового характеру (пенсії, соціальні виплати, стипендії, заробітна плата).

Кошти, які підлягають нарахуванню в порядку компенсації частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати, мають компенсаторний характер. Вони спрямовані на забезпечення достатнього життєвого рівня та купівельної спроможності особи у зв`язку з інфляційними процесами та зростанням споживчих цін на товари та послуги.

Аналогічна правова позиція наведена у постановах Верховного Суду України від 11 липня 2017 року № 21-2003а16, Верховного Суду від 22 червня 2018 року у справі № 810/1092/17, від 13 січня 2020 року у справі № 803/203/17 та від 15 жовтня 2020 року у справі № 240/11882/19.

Тому у випадку бездіяльності військової частини щодо виплати сум грошового забезпечення, позивач має право на компенсацію втрати доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати.

Відповідач у відзиві не заперчеує, що компенсація втрати частини грошових доходів в зв`язку з несвоєчасною їх виплатою позивачу не виплачувалася.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про протиправну бездіяльність відповідача щодо не виплати позивачу компенсації втрати частини грошових доходів в зв"язку з несвоєчасною їх виплатою.

Відтак, заявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно з ч. 1 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Таким чином, перевіривши обґрунтованість доводів сторін та оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити повністю.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, питання про розподіл судових витрат зі сплати останнього у справі не вирішується.

Керуючись ст.ст. 73, 74, 75, 76, 77, 90, 94, 139, 241, 245, 246, 250, 255, 295 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною безліяльність Військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_1 компенсації за несвоєчасну виплату суми грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.03.2020, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, грошову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористані дні відпусток враховуючи для їх обчислення розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020".

Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_1 компенсацію втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати на суму невиплаченої грошового забезпечення за період з 29.01.2020 по 13.03.2020, матеріальну допомогу для вирішення соціально-побутових питань за 2020 рік, гронову допомогу на оздоровлення за 2020 рік та одноразову грошову допомогу при звільненні з військової служби, компенсацію за невикористані дні відпусток враховуючи дл їх обчислення розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого станом на 01.01.2020 Законом України "Про Державний бюджет України на 2020 рік", за весь час затримки виплати по день фактичного розрахунку - 22.06.2022.

Рішення суду першої інстанції набирає законної сили в порядку, визначеному ст. 255 КАС України.
Відповідно до ст. 295 КАС України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
Учасник справи, якому повне рішення суду не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на апеляційне оскарження, якщо апеляційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому повного рішення суду.

Повне судове рішення складено та підписано суддею: 22.12.2022

Інформація про учасників справи:

1) позивач: ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_4 , місце проживання: АДРЕСА_1 );

2) представник позивача: адвокат Щавінський Костянтин Станіславович (РНОКПП НОМЕР_5 , адреса для листування: провулок Коцюбинського, 2, м. Липовець, Вінницька область, 22500);

Відповідач: Військова частина НОМЕР_1 (код ЄДРПОУ НОМЕР_6 , АДРЕСА_2 )

Суддя Шаповалова Тетяна Михайлівна