Справа № 525/669/22
Суддя: Ячало Ю. І.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 525/669/22
Номер провадження 2-а/525/38/2022
РІШЕННЯ

Іменем України

23 грудня 2022 року Великобагачанський районний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Ячала Ю.І.,

за участю секретаря Лопатки О.В.,

представника позивача Валенка Р.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в селищі Велика Багачка справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Інспектора СРПП Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області Артемчука Михайла Миколайовича, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, -

встановив:

22 вересня 2022 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом Інспектора СРПП Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області Артемчука з вимогою визнати незаконною та скасувати постанову серії БАБ № 840562 від 22.12.2021 року про накладення адміністративного стягнення.

В обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на те, що відповідно до постанови серії БАВ № 331411 від 12.09.2022 року, на нього накладено адміністративне стягнення за вчинення правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП у виді штрафу 510 гривень, за те, що він 12.09.2022 року, об 11 годині 30 хвилини, по вулиці Грушевського, 5, в місті Коростень, Житомирської області, керуючи транспортним засобом марки RENAULT Megane 440 E-TECH, державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав на заборонний знак 3.3 рух вантажних автомобілів заборонено ПДР України, під час руху ТЗ користувався засобами зв`язку, необладнаним, технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, був не пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу та без аптечки, знака аварійної зупинки, з непрацюючим вогнегасником. Позивач зазначає, що працівником поліції проведено розгляд справи з порушенням чинного законодавства, зокрема, йому не було роз`яснено його права у відповідності до ст. 268 КУпАП та ст. 63 Конституції України, не надав доказів, які підтверджують вину позивача у вчиненні інкримінованих йому правопорушень, та не ознайомив його з ними, не зазначено конкретних пунктів ПДР України, які порушив позивач.

Позивач вважає, що його права порушено, постанова від 12.09.2022 року складена не правомірно, оскільки жодних доказів на підтвердження факту порушення ним Правил дорожнього руху немає, так як і законних підстав для зупинки його транспортного засобу працівниками поліції, то вважає, що постанова серія БАВ № 331411 підлягає скасуванню, а провадження закриттю.

05.10.2022 року представник першого відповідача ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ направив до суд відзив, в якому зазначив, що постанова серії БАВ № 331411 від 12.09.2022 відносно ОСОБА_1 , відповідно до якої останній був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП, винесена правомірно, без будь-яких порушень чинного законодавства, так як позивача було зупинено в зв`язку з тим, що він керував транспортним засобом з не пристебнутим ременем безпеки та проїздом на заборонений знак 3.3 ПДР рух вантажних автомобілів заборонено , просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі (а.с. 25-30).

Представник позивача Валенко Р.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилався на аргументи зазначені у змісті позовної заяви, вказував на те, що саме на відповідача у справі покладається обов`язок доказування правомірності прийнятого рішення у відношенні особи, яка притягується до адміністративної відповідальності, зауважив, що постанова серії БАВ № 331411 від 12.09.2022 не містить посилань на жодний доказ винуватості позивача.

Представник першого відповідача ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ в судове засідання не з`явився, направили до суду відзив, в якому просили провести розгляд справи за відсутності представника управління.

Другий відповідач інспектор СРПП Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області Артемчук М.М. про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або розгляд справи за відсутності представника відповідача до суду не подав (а.с. 70).

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові докази по справі, проаналізувавши їх у сукупності, приходить до висновку про те, що позовні вимоги позивача підлягають до часткового задоволення з наступних обґрунтувань.

Судом встановлено, що 12 вересня 2022 року постановою про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серія БАВ № 331411, винесену інспектором СРПП Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області Артемчуком М.М., водія ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП та накладено стягнення у виді штрафу у розмірі 510 гривень, за те, що він 12.09.2022 року, об 11 годині 30 хвилини, по вулиці Грушевського, 5, в місті Коростень, Житомирської області, керуючи транспортним засобом марки RENAULT Megane 440 E-TECH, державний номерний знак НОМЕР_1 , проїхав на заборонний знак 3.3 рух вантажних автомобілів заборонено ПДР України, під час руху ТЗ користувався засобами зв`язку, необладнаним, технічними пристроями, що дозволяють вести перемови без допомоги рук, був не пристебнутий ременем безпеки під час руху транспортного засобу та без аптечки, знака аварійної зупинки, з непрацюючим вогнегасником (а.с. 10).

В судове засідання оригінал постанови стороною відповідача наданий не був, судом оглянуті витяги постанови про накладення стягнення серія БАВ № 331411 з підсистеми "Адмінпрактика" Інформаціїно-телекомунікаційної системи "Інформаційний портал Національної поліції", які надані суду стороною відповідача на виконання ухвали суду від 14.12.2022 (а.с. 48-49).

Стороною відповідача, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив вимоги пункту 3.3 Правил дорожнього руху України, окрім витягів постанов, не надано.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Отже, під час розгляду спорів щодо оскарження рішень, дій та бездіяльності суб`єктів владних повноважень, суд зобов`язаний незалежно від підстав, наведених у позові, перевіряти оскаржувані рішення, дії та бездіяльність на їх відповідність усім зазначеним вимогам.

Відповідно до п. 4 розділу І "Загальні положення" Інструкції з оформлення поліцейських матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства внутрішніх справ України 07 листопада 2015 року № 1395 та зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 10 листопада 2015 р. за № 1408/27853 у разі виявлення правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, розгляд якого віднесено до компетенції Національної поліції України, поліцейський виносить постанову у справі про адміністративне правопорушення без складення відповідного протоколу. Постанова виноситься у разі виявлення адміністративних правопорушень у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, передбачених частинами першою, другою, третьою статті 122 КУпАП.

Відповідно до ч. 1 ст. 280 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

У випадках, передбачених частинами першою та другою статті 258 КУпАП, посадовими особами Національної поліції на місці вчинення правопорушення виноситься постанова у справі про адміністративне правопорушення.

Відповідно до вимог ст. 283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення, крім іншого, повинна містити опис обставин, установлених під час розгляду справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. У таких справах суб`єкт владних повноважень не може посилатися на докази, які не були покладені в основу оскаржуваного рішення, за винятком випадків, коли він доведе, що ним було вжито всіх можливих заходів для їх отримання до прийняття оскаржуваного рішення, але вони не були отримані з незалежних від нього причин.

Відповідно до ст. 72 КАС України, доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Стаття 251 КУпАП передбачає, що доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Суд зазначає, що другий відповідач по справі до початку розгляду справи по суті відзиву на позовну заяву не подав.

Тому суд розглядує тільки наяву в матеріалах справи копію постанови, яка є предметом оскарження, з якої вбачається, що на позивача ОСОБА_1 за вчинення адміністративного правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП накладено стягнення у виді штрафу в сумі 510 гривень (а.с. 10), та копії витягів постанов від 12.09.2022 року (а.с. 78-79).

Суд зазначає, що постанова про накладення адміністративного стягнення по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує його фіксування, що є доказом вчинення правопорушення.

При цьому, сама постанова про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не може бути беззаперечним доказом вчинення правопорушення, оскільки викладення обставин правопорушення, без його фіксації, не може бути належним доказом вчинення порушення.

Судом встановлено, що відповідачем, як посадовою особою, суб`єкта владних повноважень рішення якого оскаржуються, будь-яких доказів, які б підтвердили правомірність його дій, та що позивач вчинив адміністративне правопорушення, а саме порушив вимоги п. 3.3 Правил дорожнього руху, до суду не надано.

Суд констатує, що будь-яких доказів на підтвердження факту вчинення позивачем адміністративного правопорушення за ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 КУпАП відповідачем суду не надано.

Відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 22.12.2010 року № 23-рп2010, адміністративна відповідальність в Україні та процедура притягнення до неї ґрунтується на конституційних принципах і правових презумпціях, в тому числі і закріпленій в ст. 62 Конституції України.

Зі змісту ст. 62 Конституції України вбачається, що особа вважається невинуватою у вчиненні правопорушення і не може бути піддана покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні правопорушення. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 17 Закону України від 23 лютого 2006 року № 3477-ІV "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" передбачено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод ратифікована Україною Законом України і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року та є обов`язковою.

У п. 24 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Надточій проти України", в п. 48 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Мала проти України" та в п. 23 рішення Європейського суду з прав людини у справі "Гурепка проти України № 2" наголошується на принципі рівності сторін одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище, порівняно з опонентом.

Оскільки доказів правомірності рішень відповідача адміністративна справа не містить, суд вбачає достатні підстави для задоволення позову в частині скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Щодо закриття провадження по справі, то суд зазначає, що відповідно до ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 293 КУпАП орган (посадова особа) при розгляді скарги на постанову по справі про адміністративне правопорушення перевіряє законність і обґрунтованість винесеної постанови і приймає одне з таких рішень: 1) залишає постанову без зміни, а скаргу без задоволення; 2) скасовує постанову і надсилає справу на новий розгляд; 3) скасовує постанову і закриває справу; 4) змінює захід стягнення в межах, передбачених нормативним актом про відповідальність за адміністративне правопорушення, з тим, однак, щоб стягнення не було посилено.

Зважаючи, що факт порушення ПДР відповідачем не доведено ані протоколом про адміністративне правопорушення, ані ані іншими доказами по справі, суд позбавлений можливості встановити обставини, які містяться в описовій частині постанови про накладення адміністративного стягнення, та чи утворюють дії особи відповідно склад адміністративного правопорушення.

Зважаючи, що сторона позивача повністю заперечує наявність складу правопорушення, а закриття провадження по справі за ст. 38 КУпАП свідчить про наявність в діях позивача складу адміністративного правопорушення, суд приходить до висновку, що справу слід повернути на новий розгляд для належного з`ясування наявності чи відсутності в діях позивача складу адміністративного правопорушення, зважаючи, що даний висновок повинен ґрунтуватися на досліджених доказах.

Виходячи з вищевикладеного суд вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково.

Відповідно до частини третьої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, при частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. При цьому суд не включає до складу судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами, витрати суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката та сплату судового збору.

При цьому, розмір витрат на правничу допомогу встановлюється судом на підставі оцінки доказів щодо детального опису робіт, здійснених адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

З аналізу положень статті 134 КАС України вбачається, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Принцип співмірності витрат на оплату послуг адвоката запроваджено у частині п`ятій статті 134 КАС України.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (частина 5 статті 134 КАС України ).

На підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правничу допомогу суду надано такі документи: витяг з угоди про надання правничої допомоги № 02-09/22 від 21.09.2022 року, розрахунку судових витрат від та ксерокопія квитанції № 02-09/22 від 21.09.2022 року, згідно з якою позивач сплатив адвокату Валенку Р.І. 5000 грн. за вивчення нормативно правової бази.

При вирішенні питання щодо розподілу витрат, пов`язаних з правовою допомогою адвоката, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження. Відомості Єдиного державного реєстру судових рішень http://reestr.court.gov.ua, містить численні рішення судів з аналогічного предмету спору, що спрощувало роботу адвоката при підготовці даного адміністративного позову.

З огляду на вказані обставини справи, суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат на правову допомогу є завищеною.

Враховуючи обсяг матеріалів позову суд дійшов висновку, що витрати на правничу допомогу не є співмірними зі складністю справи, через що суд вважає за доцільне задовольнити вимоги про стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 2500 гривень.

Позивач сплатив судовий збір відповідно до вимог Закону України від 08.07.2011 N 3674-VI "Про судовий збір", в сумі 496,20 гривень, про що в матеріалах справи є докази на підтвердження понесення позивачем судових витрат. При частковому задоволенні позову судові витрати покладаються на обидві сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а тому є підстави для стягнення з відповідача на користь позивача половини від суми судових витрат понесених позивачем та компенсації їх за рахунок коштів, передбачених Державним бюджетом України.

Керуючись ст. ст. 9, 90, 86, 139, 243-246, 255, 286 КАС України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер картки платника податків НОМЕР_2 , до Інспектора СРПП Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області Артемчука Михайла Миколайовича, службова адреса: вулиця Грушевського, 5, місто Коростень Житомирської області, ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ НАЦІОНАЛЬНОЇ ПОЛІЦІЇ В ЖИТОМИРСЬКІЙ ОБЛАСТІ, місцезнаходження юридичної особи: Старий Бульвар, 5/37, місто Житомир, Житомирська область, поштовий індекс 10001, ідентифікаційний код юридичної особи 40108625, про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення, задовольнити частково.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 331411 від 12 вересня 2022 року, винесену інспектором СРПП Коростенського РУП Головного управління Національної поліції в Житомирській області Артемчуком Михайлом Миколайовичем, про накладення на ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , адміністративного стягнення по ч. 2 ст. 122, ч. 1 ст. 122, ч. 5 ст. 121, ст. 125 Кодексу України про адміністративні правопорушення у виді штрафу в сумі 510,00 гривень, надіслати справу на новий розгляд до компетентного органу (посадової особи).

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені ним судові витрати у розмірі 248,10 (двісті сорок вісім гривень 10 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Житомирській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108625.

Стягнути на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , понесені ним судові витрат на правову допомогу у розмірі 2500,00 (дві тисячі п`ятсот гривень 00 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань юридичної особи Головного управління національної поліції в Житомирській області, ідентифікаційний код юридичної особи: 40108625.

Рішення може бути оскаржене до Другого апеляційного адміністративного суду через Великобагачанський районний суд Полтавської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення виготовлено 23 грудня 2022 року.

Суддя Ю.І. Ячало