Справа № 640/8893/21
Суддя: Кузьменко Володимир Володимирович
Дата ухвалення: 2022-12-19 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/8893/21 Суддя (судді) першої інстанції: Донець В.А.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2022 року м. Київ

Колегія Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

судді-доповідача Кузьменка В.В.,

суддів: Ганечко О.М., Василенка Я.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження у м. Києві справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії, за апеляційною скаргою Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2022 року,

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якому просив:

- скасувати рішення від 25.02.2021 № 07 щодо відмови йому в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 17.02.2021;

- зобов`язати відповідача призначити та виплатити йому пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до пункту 2 частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", починаючи з моменту звернення за призначенням пенсії, а саме з 17.02.2021.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2022 року позов задоволено.

Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 25.02.2021 №07 щодо відмови ОСОБА_1 в призначені пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV, з 17.02.2021.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 17.02.2021 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV шляхом зарахування до пільгового стажу періодів роботи за Списком №2 з 20.07.1987 по 27.06.2002.

Не погоджуючись із зазначеним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції як таке, що ухвалено з порушенням норм матеріального права та просить відмовити у задоволенні позову.

Доводи апелянта аналогічні викладеним у відзиві на позовну заяву та обґрунтовані зокрема тим, що відповідач на час виникнення спірних правовідносин діяв з дотриманням вимог чинного законодавства. Також вказано, що в даних персоніфікованого обліку не заповнені графи з кількістю відпрацьованих місяців та днів. При цьому, надані уточнюючі довідки видано підприємствами, які функціонують на території, на якій органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, а тому ці довідки відповідно до частини третьої статті 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" є недійсними і такими, що не створюють правових наслідків.

Виконуючи вимоги процесуального законодавства, колегія суддів ухвалила продовжити строк розгляду апеляційної скарги, згідно з положеннями ст. 309 Кодексу адміністративного судочинства України.

Розгляд справи проведено у порядку письмового провадження на підставі пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

У відповідності до ст. 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи, позивач 29.01.1966 року народження є внутрішньо переміщеною особою, про що свідчить довідка від 11.02.2021 №3004-.

Відповідно до трудової книжки від 30.07.1986 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у період: з 20.07.1987 по 27.06.2002 -працював машиністом технологічних компресорів в Ворошиловградському лінійному виробничому управлінні газопроводів. 01.10.1998 підприємство перейменовано в Луганське Лінійне виробниче управління магістральних газопроводів УМГ "Донбастрансгаз" №2.

Відповідно до записів трудової книжки на підставі наказу від 21.07.1999 №124 позивачу підтверджено право на отримання пільгової пенсії за Списком №2 "машиніст технологічних компресорів".

Державним унітарним підприємством ЛНР "Луганським лінійним виробничим управлінням магістральних газопроводів" видано довідку від 26.01.2021 №03-06 про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Московському ордену Леніна виробничому об`єднанні по транспортуванню та поставці газу Ворошиловградському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів, за період з 20.07.1987 по 27.06.2002 (14р.6м.26д.), який виконував роботи по обслуговуванню технологічних компресорів по професії (посаді) машиніста технологічних компресорів, занятих обслуговуванням компресорів (крім повітряних) в м.Луганськ, яка передбачена Списком №2 (розділ ХХХІІІ підрозділ 257 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 №10). Довідка видана на підставі: особистих рахунків за 1987-2002 роки, наказів по особистому складу за 1987-2002 роки та особової картки Т-2. В довідці також зазначено про те, що підприємство працювало в режимі повного робочого дня.

До вказаної довідки було додано наказ від 21.07.1999 №124, яким затверджено перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільгову пенсії за Списком №2.

Відповідно до додатку №2 до наказу від 21.07.1999 №124 затверджено перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільгову пенсії за Списком №2, серед яких і машиніст технологічних компресорів, занятий на обслуговуванні газових компресорів (код 14257). При цьому, додатком №3 та додатком №4 до вказаного наказу затверджено перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільги та компенсації (зокрема, додаткова відпустка 7 днів за особливий характер праці, молоко), а також перелік першочергових міроприємств по покращенню умов праці на робочих місцях, на яких проведена атестація по Списку №2, зокрема машиніст технологічних компресорів, зайнятий на обслуговуванні газових компресорів (робота в машинному залі повинна виконуватися із застосуванням берушів, щорічно проводити вимір вібрації та шуму для встановлення допустимих норм.

Відповідно до листа управління праці та зайнятості населення Луганської обласної державної адміністрації від 12.121.2000 №69/05-1528 наданому директору УМГ "Донбастрансгаз" зазначено про те, що відділом держекспертизи умов праці вивчені подані матеріали робочих місць за умовами праці УМГ "Донбастрансгаз". Наказ про підсумки атестації робочих місць за умовами праці від 21.07.1999 №124. Встановлено, що атестація робочих місць виконана у відповідності з вимогами Методичних рекомендацій щодо її проведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 01.09.1992 №41.

17.02.2021 ОСОБА_1 звернувся до відповідача із заявою про призначення йому пенсії за віком на підлогових умовах за Списком №2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".

За результатами розгляду заяви позивача відповідач листом від 25.02.2021 №7 надав відповідь, якою відмовив позивачу у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах. При цьому зазначив про те, що період, який підлягає зарахуванню до пільгового стажу роботи визначає підприємство шляхом надання оформленої належним чином уточнюючої довідки у відповідності зі Списками, затвердженими Кабінетом Міністрів України на підставі первинних документів за час роботи особи на відповідному підприємстві. Атестація робочого місця обов`язково потрібна для зарахування до пільгового стажу періодів роботи з 21.08.1992. Відповідно до наданих д заяви документів (трудова книжка, військовий квиток) загальний трудовий стаж складає 30 років 08 місяців 09 днів. Пільговий стаж відсутній, оскільки в даних персоніфікованого обліку не заповнені графи з кількістю відпрацьованих місяців та днів. Враховуючи викладене, позивачу відмовлено у призначенні пенсії за віком на пільгових умовах відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" у зв`язку із відсутністю необхідного стажу роботи за Списком №2.

Не погоджуючись з відмовою відповідача призначити пенсію, позивач звернувся до суду з адміністративним позовом.

Приймаючи рішення про задоволення позовних вимог, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії. Крім того, періоди та характер роботи позивача, зазначені у довідці кореспондується із записами в трудовій книжці позивача. Відтак, наявні правові підстави для призначення позивачу пенсії за віком зі зниженням пенсійного віку.

Даючи правову оцінку фактичним обставинам справи, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян регулюються Законом України "Про пенсійне забезпечення" від 05.11.1991 №1788-XII (далі - Закон №1788-XII) та Законом №1058-IV.

Відповідно до пункту "б" частини першої статті 13 Закону №1788-ХІІ на пільгових умовах мають право на пенсію за віком, незалежно від місця останньої роботи, працівники, зайняті повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці, - за Списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджуваним Кабінетом Міністрів України, і за результатами атестації робочих місць, зокрема, чоловіки - після досягнення 55 років і при стажі роботи не менше 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах.

Відповідно до частини першої статті 114 Закону №1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком №1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.

За змістом частини другої статті 114 Закону №1058-IV працівникам, зайнятим повний робочий день на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, - після досягнення 55 років і за наявності страхового стажу не менше 30 років у чоловіків, з них не менше 12 років 6 місяців на зазначених роботах, і не менше 25 років у жінок, з них не менше 10 років на зазначених роботах

Тобто, у межах спірних відносин для встановлення позивачу права на пенсію за віком з вищезазначених підстав необхідно дотримання таких обов`язкових вимог: досягнення віку 55 років, наявності страхового стажу на час досягнення 30 років, з них не менше 12 років 6 місяців зайняті повний робочий день на роботах із шкідливими і важкими умовами праці - за списком №2 та за результатами атестації робочих місць.

У листі від 25.02.2021 №7 відповідач вказав, що відповідно до поданих до заяви документів про стаж (трудова книжка, військовий квиток), загальний страховий стаж позивача 30 років 08 місяців днів. Тобто, наявність у позивача загального страхового стажу понад 30 років відповідачем не заперечується.

Розділом XXXII "Загальні професії" списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 22 серпня 1956 року №1173, передбачалися професії "машиністи (компресорники) газових компресорів (крім повітряних) та їх помічники".

Розділом XXXIII "Загальні професії" списку №2 виробництв, цехів, професій і посад з важкими умовами праці, роботи в яких надає право на пенсію на пільгових умовах і у пільгових розмірах, затвердженою постановою Ради Міністрів СРСР від 26 січня 1991 року №10, передбачалася професії "машиністи технологічних компресорів, зайняті на обслуговуванні газових компресорів (крім повітряних) 257).

Постановою Кабінету Міністрів від 11.03.1994 №162 "Про затвердження списків виробництв, робіт, професій, посад і показників, зайнятість в яких дає право на пенсію за віком на пільгових умовах" затверджено список №2 виробництв, цехів, професій, посад і показників з шкідливими і важкими умовами праці, зайнятість в яких повний робочий день дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, в якому у розділі XXXIII "Загальні професії" передбачені професії "машиністи технологічних компресорів, зайняті на обслуговуванні газових компресорів (крім повітряних) 257).

З огляду на вищезазначене, професія "машиністи технологічних компресорів, зайняті на обслуговуванні газових компресорів" передбачена у всіх Списках №2.

Відповідно до статті 62 Закону№1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Питання призначення пенсій на пільгових умовах згідно зі Списками №2 деталізоване у Порядку застосування Списків №1 і №2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затвердженому наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18.11.2005 №383 (далі - Порядок №383).

Пунктом 10 Порядку №383 визначено, що для підтвердження стажу роботи зі шкідливими і важкими умовами праці необхідно подати трудову книжку із оформленими належним чином записами про займану посаду і період виконуваної роботи, виписку із наказу по підприємству про проведення атестації на відповідному робочому місці та, у разі відсутності в трудовій книжці відомостей, що визначають право на пенсію на пільгових умовах, уточнюючу довідку, передбачену пунктом 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку №637 основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Тобто, необхідними умовами для виникнення права на пенсійне забезпечення на пільгових умовах є встановлення факту перебування особи на посаді або виконання нею робіт, що містяться у Списку №2.

За пунктом 20 Порядку №637 у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток №5).

У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до яких включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка. У разі відсутності правонаступника підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установленої для окремих категорій працівників, здійснюється у порядку визначеному Пенсійним фондом України за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики України та Міністерством фінансів України.

Верховний Суд у постановах від 20.02.2018 у справі №234/13910/17, від 07.03.2018 у справі №233/2084/17, від 25.04.2019 у справі №336/6112/16-а та від 31.10.2019 у справі №688/4170/16-а дійшов висновку про те, що надання уточнюючої довідки підприємства, установи або організації необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.

Відповідно до трудової книжки від 30.07.1986 серії НОМЕР_1 , ОСОБА_1 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ), у період: з 20.07.1987 по 27.06.2002 працював на посаді "машиніст технологічних компресорів" в Ворошиловградському лінійному виробничому управлінні газопроводів. На підставі наказу від 21.07.1999 №124 позивачу підтверджено право на отримання пільгової пенсії за Списком №2 "машиніст технологічних компресорів", про що зроблено відповідний запис у трудові книжці.

Таким чином, записами у трудовій книжці позивача підтверджується факт роботи на посаді "машиніст технологічних компресорів", а пільговий характер виконуваної позивачем роботи підтверджується наявністю цих посад у Списку №2, що спростовує доводи відповідача про необхідність надання уточнюючої довідки.

Верховний Суд у постановах від 21.11.2018 у справі №750/11115/16-а, від 31.03.2020 у справі №446/656/17 та у справі №127/16245/17 дійшов висновку про те, що однією із умов зарахування до пільгового стажу певного періоду роботи на відповідній посаді або за професією є включення цієї посади або професії до Списків, що діяли в період такої роботи. Вимога щодо обов`язкового підтвердження документами умов праці до 21.08.1992 та проведення атестації після цієї дати є похідними від основної умови про внесення цієї професії до діючих Списків.

Як свідчать матеріали справи, наказом від 21.07.1999 №124, затверджено перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільгову пенсії за Списком №2. Крім того, відповідно до додатку №2 до наказу від 21.07.1999 №124 затверджено перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільгову пенсії за Списком №2, серед яких і машиніст технологічних компресорів, занятий на обслуговуванні газових компресорів (код 14257). При цьому, додатком №3 та додатком №4 до вказаного наказу затверджено перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільги та компенсації.

Зі змісту оскаржуваного рішення вбачається, що відповідачем не зараховано до пільгового стажу позивача період його роботи на посаді "машиніст технологічних компресорів" (20.07.1987-27.06.2002) у зв`язку з відсутністю документів, підтверджуючих роботу повний робочий день на відповідній посаді.

У відповідності до пункту 11 Порядку підтвердження періодів роботи, що зараховуються до трудового стажу для призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 10.11.2006 №18-1 (надалі - Порядок №18-1) для підтвердження стажу роботи заявник подає до управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднаних управлінь за місцем проживання (реєстрації) такі документи: 1) заяву про підтвердження стажу роботи; 2) документи, які підтверджують факт припинення підприємства, установи, організації в результаті їх ліквідації (у тому числі архівні) - щодо підприємств, установ, організацій, ліквідованих до 01 липня 2004 року та/або щодо яких відсутні дані про проведення реєстраційних дій в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; 3) трудову книжку; 4) документи, видані архівними установами, зокрема: а) довідку про заробітну плату; б) копії документів про проведення атестації робочих місць; в) копії документів про переведення на іншу роботу, на роботу з неповним робочим днем, надання відпусток без збереження заробітної плати (у разі відсутності - довідка про їх відсутність). У разі необхідності заявник може подавати інші документи, які можуть підтверджувати виконання робіт, що дають право на призначення пенсії на пільгових умовах або за вислугу років.

Позивачем подано до територіального органу Пенсійного фонду України трудову книжку, довідку від 26.01.2021 №03-06 про підтвердження трудового стажу, копію наказу за результатами атестації робочих місць, перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільгову пенсію за Списком №2, військовий квиток).

Довідка від 26.01.2021 №03-06 містить інформацію про те, що ОСОБА_1 працював повний робочий день в Московському ордену Леніна виробничому об`єднанні по транспортуванню та поставці газу Ворошиловградському лінійному виробничому управлінні магістральних газопроводів, за період з 20.07.1987 по 27.06.2002, який виконував роботи по обслуговуванню технологічних компресорів по професії (посаді) машиніста технологічних компресорів, занятих обслуговуванням компресорів (крім повітряних) в м.Луганськ, яка передбачена Списком №2 (розділ ХХХІІІ підрозділ 257 постанови КМ СРСР від 26.01.1991 №10). Довідка видана на підставі: особистих рахунків за 1987-2002 роки, наказів по особистому складу за 1987-2002 роки та особової картки Т-2. В довідці також зазначено про те, що підприємство працювало в режимі повного робочого дня. До вказаної довідки було додано наказ від 21.07.1999 №124, яким затверджено перелік робочих місць та професій, яким за результатами атестації підтверджено право на пільгову пенсії за Списком №2.

Таким чином, наявні в матеріалах справи докази дозволяють дійти висновку про те, що позивачем було надано до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві весь необхідний пакет документів, який підтверджує його стаж, який дає право для призначення пенсії на пільгових умовах як за Списком №2.

Посилання апелянта на відсутність документів підтверджуючих роботу повний робочий день, суперечить вимогам чинного законодавства, позаяк пунктом 12 Порядку №18-1 передбачено, що Управління Пенсійного фонду України в районі, місті, районі у місті, об`єднані управління та головні управління Пенсійного фонду України в Автономній Республіці Крим, областях, містах Києві та Севастополі надають заявникам допомогу у зборі необхідних документів та в отриманні через портал електронних сервісів юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, що не мають статусу юридичної особи витягу з Єдиного державного реєстру в електронній формі для підтвердження стажу роботи.

Більш того, частиною 3 статті 44 Закону №1058-IV передбачено, що органи Пенсійного фонду мають право вимагати відповідні документи від підприємств, організацій і окремих осіб, видані ними для оформлення пенсії, а також в необхідних випадках перевіряти обґрунтованість їх видачі та достовірність поданих відомостей про осіб, які підлягають загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню, умови їх праці та інших відомостей, передбачених законодавством для визначення права на пенсію. На такі перевірки не поширюється дія положень законодавства про здійснення державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності.

У відповідності до пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1, орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі.

При цьому, пунктом 4.7. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пе-нсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України від 25 листопада 2005 року №22-1 передбачено, що право особи на одержання пенсії установлюється на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів органом, що призначає пенсію. Орган, що призначає пенсію, не пізніше 10 днів після винесення рішення видає або направляє адміністрації підприємства, установи, організації або особі повідомлення про призначення, відмову в призначенні, перерахунку, переведенні з одного виду пенсії на інший із зазначенням причин відмови та порядку його оскарження.

Відтак, колегія суддів погоджується з тим, що позивачем вчинено усі дії та подано усі наявні в нього документи, необхідні для призначення пенсії на пільгових умовах.

В матеріалах справи відсутні відомості щодо того, що відповідачем вчинялись будь-які дії щодо витребування необхідних документів, а не вчинення органами Пенсійного фонду України таких дій, не покладає надмірного тягаря та обов`язку на позивача, оскільки надані останнім документи містять усі необхідні реквізити та відомості, які дають право позивачу для зарахування спірних періодів до пільгового стажу, у тому числі, за Списком №2.

Отже, записи у трудовій книжці та довідки, які містяться у матеріалах справи, підтверджують характер роботи позивача у період з 20.07.1987 по 27.06.2002 за Списком №2, що надає право на включення цього періоду до стажу, який дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Стосовно посилань апелянта на те, що уточнююча довідка видана підприємством, яке знаходяться на окупованій території, а тому відомості зазначені у них є недійсними, суд відхиляє, оскільки громадяни не мають нести тягар доведення фактів видачі недосконалих документів підприємствами, які знаходилися на території АТО.

Отже, позивачем вчинено усі дії та подано усі документи, необхідні для призначення пенсії. Крім того, періоди та характер роботи позивача, зазначені у довідці кореспондується із записами в трудовій книжці позивача, а спірні періоди підлягають зарахуванню до стажу, який дає позивачу право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах.

Оцінюючи твердження апелянта щодо відсутності підстав для задоволення позовних вимог шляхом зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві призначити ОСОБА_1 з 17.02.2021 пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до частини другої статті 114 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", колегія суддів з-поміж іншого зазначає, що засіб юридичного захисту має бути "ефективним" в теорії права та на практиці, зокрема, в тому сенсі, що можливість його використання не може бути невиправдано ускладнена діями або бездіяльністю органів влади держави-відповідача (рішення у справі "Аксой проти Туреччини" (Aksoy v. Turkey), №21987/93, пункт 95).

Конституційний Суд України у рішенні від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 підкреслив, що правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Право на ефективний засіб захисту закріплено також у Міжнародному пакті про громадянські та політичні права (стаття 2) і в Конвенції про захист прав людини та основних свобод (стаття 13).

Так, стаття 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, у редакції протоколів № 11 та № 14, 04.11.1950, визначає, що Високі Договірні Сторони гарантують кожному, хто перебуває під їхньою юрисдикцією, права і свободи, визначені в розділі I цієї Конвенції.

Стаття 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначає, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Суханов та Ільченко проти України" від 26.06.2014 Європейський суд з прав людини зазначив, що зменшення розміру або припинення виплати належним чином встановленої соціальної допомоги може становити втручання у право власності (п. 52).

Відповідно до п. 21, 24 рішення у справі "Федоренко проти України" Європейський Суд з прав людини, здійснюючи прецедентне тлумачення статті 1 Першого Протоколу до Конвенції сформулював правову позицію про те, що право власності може бути "існуючим майном" або "виправданими очікуваннями" щодо отримання можливості ефективного використання права власності чи "законними сподіваннями" отримання права власності.

Апеляційна скарга не містить суттєво інших обґрунтувань, ніж ті, які були зазначені у відзиві на позовну заяву, з урахуванням яких, суд першої інстанції вже надав оцінку встановленим обставинам справи. Належних обґрунтувань неправильного застосування норм матеріального права чи порушень норм процесуального права апеляційна скарга відповідача не містить.

Колегія суддів відхиляє твердження апелянта стосовно неправомірного стягнення з Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на користь позивача судових витрат, позаяк положеннями ч. 1 ст. 139 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Таким чином, суд першої інстанції правомірно стягнув на користь позивача документально підтверджені судові витрати у розмірі 908,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві.

Згідно з п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень, обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.

Щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд, що і вчинено судом у даній справі.

Перевіривши мотивування судового рішення та доводи апеляційної скарги, відповідно до вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду, врахувавши ст. 6 КАС України, відповідно до якої суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини, судова колегія вважає, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку за наслідками розгляду даного спору.

Керуючись ст.ст. 242, 308, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 КАС України,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 28 січня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про скасування рішення та зобов`язання вчинити певні дії - залишити без задоволення.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 28 січня 2022 року - залишити без змін.

Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена протягом тридцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Суддя-доповідач В. В. Кузьменко

Судді: О. М. Ганечко

Я. М. Василенко