Справа № 160/8601/20
Суддя: Загороднюк А.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

22 грудня 2022 року

м. Київ

справа №160/8601/20

адміністративне провадження №К/990/16919/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача - Загороднюка А.Г.,

суддів: Білак М.В., Калашнікової О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження клопотання Державного бюро розслідувань про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі - позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до суду з адміністративним позовом до Державного бюро розслідувань (далі - відповідач-1, ДБР), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 (далі - відповідач-2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2.), ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 (далі - відповідач-3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3.), Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі (далі - відповідач-4, ТУ ДБР у м. Мелітополь), в якому просив:

- визнати протиправним та скасувати наказ ДБР від 14 липня 2020 року №92 ДСК «Про затвердження змін до штатного розпису територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, на 2020 рік», в частині скорочення посади заступника директора ТУ ДБР у м. Мелітополь, яка відноситься до категорії державної служби та введення посади заступника директора територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, як категорія посади - старший начальницький склад;

- визнати протиправними дії виконуючого обов`язки ДБР розслідувань по виданню наказу від 14 липня 2020 року №336 «Про попередження працівників» та скасувати наказ ДБР від 14 липня 2020 року №336 «Про попередження працівників» в частині попередження ОСОБА_1 про скорочення посади заступника директора ТУ ДБР у м. Мелітополь, яка відноситься до категорії державної служби, і направленні на його виконання дії, зокрема вручення «Попередження про наступне вивільнення» від 16 липня 2020 року №10-13-01-15467;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2. по виданню наказу від 13 серпня 2020 року №514-ос «З особового складу» та наказу від 20 серпня 2020 року №531-ос «Про внесення змін до наказу ДБР від 13 серпня 2020 року №514-ос», щодо звільнення ОСОБА_1 та скасувати наказ від 13 серпня 2020 року №514-ос «З особового складу» та наказ від 20 серпня 2020 року №531-ос «Про внесення змін до наказу Державного бюро розслідувань від 13 серпня 2020 року №514-ос»;

- визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3. по виданню наказу ДБР від 28 вересня 2020 року №600-ос «Про звільнення ОСОБА_1 » щодо звільнення ОСОБА_1 та скасувати наказ від 28 вересня 2020 року №600-ос «Про звільнення ОСОБА_1 »;

- встановити відсутність у ІНФОРМАЦІЯ_1, та зокрема, у ОСОБА_2 або ОСОБА_3 , повноважень скорочувати чисельність державних службовців територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі;

- поновити ОСОБА_1 на посаді, що є рівнозначною посаді заступника директора - начальника слідчого управління територіального управління ДБР, розташованого у місті Мелітополі, а за відсутності такої посади - на іншій рівнозначній посаді в цьому (або іншому) державному органі та виплатити ОСОБА_1 середньомісячний заробіток за час вимушеного прогулу.

04 липня 2022 року до Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду надійшла касаційна скарга ОСОБА_1 , у якій скаржник просить скасувати постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Ухвалою Верховного Суду від 06 липня 2022 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року.

Відповідно до ухвали Верховного Суду від 06 липня 2022 року касаційне провадження у цій справі відкрито відповідно до вимог пунктів 1 та 3 частини четвертої статті 328 КАС України.

Обґрунтовуючи пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу касаційного оскарження, позивач указує на те, що судом апеляційної інстанції не враховані висновки у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 15 липня 2021 року у справі №140/6353/20, від 16 червня 2021 року у справі №440/1964/20, відповідно до яких за наявності будь-якої вакантної посади державної служби у тому самому державному органі суб`єкт призначення ініціює відповідну пропозицію державному службовцю.

Обґрунтовуючи пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України, як підставу касаційного оскарження позивач зазначає, що на цей час відсутній висновок Верховного Суду щодо застосування пп.3, 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 грудня 2019 року №305-«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» у частині правових підстав звільнення та припинення повноважень працівників Державного бюро розслідувань, що перемогли у відповідних конкурсах та виконували свої повноваження на момент прийняття зазначеного законодавчого акта.

14 вересня 2022 року від ДБР до Верховного Cуду надійшло клопотання про закриття касаційного провадження у справі №160/8601/20.

Клопотання про закриття касаційного провадження обґрунтовано тим, що Верховний Суд вже виклав висновок щодо питання застосування положень пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 грудня 2019 року № 305-ІХ у подібних правовідносинах.

Так, у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі №160/4335/21 сформовано висновок щодо застосування пункту 3 Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 грудня 2019 року №305-ІХ у подібних правовідносинах.

Зокрема, у пунктах 85-87 цієї постанови суд касаційної скарги зазначив, що відповідно до підпункту 4 пункту 3 зазначеного Закону, слідчі ДБР після набрання чинності Законом України від 03 грудня 2019 року №305-ІХ не продовжують здійснювати свої повноваження навіть у разі визначення посади слідчого як посади рядового і начальницького складу, а лише здійснюють свої повноваження до дня їх звільнення або припинення повноважень на посаді, а зайняття посади особи рядового і начальницького складу в ДБР здійснюється за результатом відкритого конкурсу.

Тож Верховний Суд дійшов висновку про безпідставність доводів касатора відносно того, що така норма містить певні гарантії від звільнення слідчих зі служби в ДБР, відтак звільнення слідчих ДБР, внаслідок скорочення посад державної служби не суперечить приписам підпункту 4 пункту 3 Законом України від 03 грудня 2019 року №305-ІХ.

Щодо іншої підстави для касаційного оскарження пункту 1 частини четвертої статті 328 КАС України, ДБР зазначає, що у наведених постановах Верховний Суд не вирішував спір по суті, а направив справу на новий розгляд до суду першої інстанції в силу неповноти встановлених обставин. Крім того, у таких постановах відсутня однозначна правова позиція, щодо застосування пункту 1 частини першої статті 87 Закону України «Про державну службу» у взаємозв`язку із частиною третьою статті 87 Закону України «Про державну службу» (у редакції Закону України від 14 січня 2020 року №440-ІХ). Також указує на те, що обставини та правовідносини у справах №440/1964/20 та №140/6353/20 в принципі не є подібними до спірних правовідносинах у справі, що розглядається.

Відповідно до частини першої статті 339 КАС України суд касаційної інстанції закриває касаційне провадження, якщо:

1) після відкриття касаційного провадження особа, яка подала касаційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до касаційної скарги;

2) після відкриття касаційного провадження виявилося, що касаційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;

3) після відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом першої чи апеляційної інстанції питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося;

4) після відкриття касаційного провадження виявилося, що Верховний Суд у своїй постанові вже викладав висновок щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах, порушеного в касаційній скарзі, або відступив від свого висновку щодо застосування норми права, наявність якого стала підставою для відкриття касаційного провадження, і суд апеляційної інстанції переглянув судове рішення відповідно до такого висновку (крім випадку, коли Верховний Суд вважає за необхідне відступити від такого висновку). Якщо ухвала про відкриття касаційного провадження мотивована також іншими підставами, за якими відсутні підстави для закриття провадження, касаційне провадження закривається лише в частині підстав, передбачених цим пунктом;

5) після відкриття касаційного провадження на підставі пункту 1 частини четвертої статті 328 цього Кодексу судом встановлено, що висновок щодо застосування норми права, який викладений у постанові Верховного Суду та на який посилався скаржник у касаційній скарзі, стосується правовідносин, які не є подібними.

Колегія суддів указує на те, що скаржник у касаційній скарзі зазначає про відсутність висновку Верховного Суду щодо застосування пп. 3, 4 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 грудня 2019 року №305-«Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення діяльності Державного бюро розслідувань» у частині правових підстав звільнення та припинення повноважень працівників Державного бюро розслідувань, що перемогли у відповідних конкурсах та виконували свої повноваження на момент прийняття зазначеного законодавчого акта.

В той час, як у постанові Верховного Суду від 01 вересня 2022 року у справі №160/4335/21 сформовано висновок щодо застосування лише підпункту 3 пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону України від 03 грудня 2019 року №305-ІХ.

Також Верховний Суд зазначає, що вирішальним для правильного вирішення цього спору є момент виникнення спірних правовідносин, враховуючи неодноразове внесення змін до Закону №889-VIII.

Суд зазначає, що наведені скаржником у касаційній скарзі аргументи потребують ретельної перевірки та правової оцінки, що можливо здійснити лише під час касаційного перегляду рішень судів першої та апеляційної інстанцій у цій справі.

Колегія суддів не вбачає наявності з визначених частиною першою статті 339 КАС України підстав для закриття касаційного провадження у цій справі, а тому в задоволенні клопотання представника позивача про закриття касаційного провадження у цій справі слід відмовити.

Враховуючи вищенаведене Суд вважає, що клопотання позивача про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 у справі №160/8601/20 задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 53, 195, 238, 345, 339, 355, 359 Кодексу адміністративного судочинства України,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання Державного бюро розслідувань про закриття касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_1 на постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 13 січня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Державного бюро розслідувань, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3, Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі про визнання дій неправомірними та зобов`язання вчинити певні дії.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та не може бути оскаржена.

Суддя-доповідач А.Г. Загороднюк

Судді: М.В. Білак

О.В. Калашнікова