Справа № 640/16107/22
Суддя: Ганечко Олена Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді Ганечко О.М.,

суддів Кузьменка В.В.,

Василенка Я.М.,

розглянувши у письмовому провадженні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 р. у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці про визнання протиправними дій, зобов`язати вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В :

До Окружного адміністративного суду міста Києва надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Державної служби України з питань праці, в якій позивач, з урахуванням уточненої позовної заяви, просила суд:

- визнати протиправним та скасувати наказ Державної служби України з питань праці від 04 липня 2022 року № 522-к в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 21 червня 2022 року;

- зобов`язати Державну службу України з питань праці винести наказ про поновлення ОСОБА_1 на посаді заступника начальника Головного управління Держпраці у Донецькій області з 03 липня 2017 року;

- стягнути з Державної служби праці України на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу з дати звільнення до дня поновлення на роботі в сумі 618247,08 (шістсот вісімнадцять тисяч двісті сорок сім грн. 08 коп.).

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 26.09.2022 позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху та встановлено позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви, шляхом подання до суду належним чином оформленої позовної заяви, вказавши код відповідача - юридичної особи в Єдиному державному реєстрі підприємств і організацій України відповідача та установи, вказаної позивачем в якості третьої особи у даній справі, з уточненими позовними вимогами, з урахуванням висновків викладених судом в ухвалі, та шляхом подання заяви про поновлення строку звернення до адміністративного суду, в якій зазначити поважні підстави його пропуску та надати належні та допустимі докази на підтвердження поважності пропущення такого строку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 р. визнано неповажними підстави пропуску ОСОБА_1 строку звернення з позовною заявою до адміністративного суду.

Позовну заяву ОСОБА_1 повернуто.

Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду про повернення позовної заяви, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду про повернення позовної заяви та прийняти нову постанову, якою справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвалами Шостого апеляційного адміністративного суду від 12.12.2022 відкрито апеляційне провадження та призначено справу до розгляду у письмовому провадженні на 21.12.2022.

Дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, повертаючи позовну заяву, суд першої інстанції виходив з того, що на виконання вимог ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, представником позивача недоліки в повному обсязі усунуті не були. Так, позивачем до суду була подана позовна заява в новій редакції та заява про поновлення пропущеного строку, проте суд визнав вказані представником причини пропуску строку неповажними.

Натомість, апелянт наголошує на тому, що суд першої інстанції з надмірним формалізмом поставився до недоліків позовної заяви, які жодним чином не впливають на можливість розгляду судом даного спору, до того ж, позивач наголошувала суду про те, що причини пропуску строку на звернення до суду є поважними, оскільки позивач у зв`язку зі збройною агресією Російської Федерації та запровадженням в Україні воєєного стану, вимушена була виїхати з малолітніми дітьми до Закарпатської області, в про оскаржуваний наказ позивач не була обізнана, оскільки його було направлено за адресою проживання/реєстрації позивача в м. Покровськ, де позивачка не перебувала з об`єктивних причин.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне.

Суддя відкриває провадження в адміністративній справі на підставі позовної заяви, якщо відсутні підстави для залишення позовної заяви без руху, її повернення чи відмови у відкритті провадження у справі.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 122 КАС України, позов може бути подано в межах строку звернення до адміністративного суду, встановленого цим Кодексом або іншими законами.

У свою чергу, положеннями ч. 5 цієї статті визначено, що для звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби встановлюється місячний строк.

Слід зазначити, що інститут строків в адміністративному процесі сприяє досягненню юридичної визначеності у публічно-правових відносинах, а також стимулює учасників адміністративного процесу добросовісно ставитися до виконання своїх обов`язків. Ці строки обмежують час, протягом якого такі правовідносини можуть вважатися спірними та після завершення таких строків, якщо ніхто не звернувся до суду за вирішенням спору, відносини стають стабільними.

При цьому, у випадку пропуску строку звернення до суду, підставами для його поновлення є лише наявність поважних причин, якими визнаються лише такі обставини, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного вчинення процесуальних дій та підтверджені належними доказами.

Так, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, визначено, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Водночас, як зазначив Європейський Суд з прав людини в ухвалі щодо прийнятності заяви від 30.08.2006 (справа «Каменівська проти України»), право на звернення до суду, одним з аспектів якого є право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим. Правила регулювання строків для подання скарги, безумовно, мають на меті забезпечення належного відправлення правосуддя і дотримання принципу юридичної визначеності. Зацікавлені особи повинні розраховувати на те, що ці правила будуть застосовані.

Отже, положення КАС України встановлюють для позивача чіткі строки звернення до суду за захистом своїх прав, а в разі наявності поважних причин пропуску таких, що є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи, пов`язані з істотними перешкодами чи труднощами та підтверджені належними доказами, процесуальне законодавство допускає можливість поновлення пропущених строків.

Колегія суддів вважає, що, в обґрунтування заяви про поновлення строку звернення до суду, позивачем не надано жодного доказу, на підтвердження викладеної в ній інформації, зокрема, в частині того, що позивач, в зв`язку із початком військової агресії вимушена була евакуюватися разом із двома малолітніми дітьми в Закарпатську область, де перебуває постійно до теперішнього часу, що ускладнило, як отримання нею наказу Держпраці про поновлення на роботі, так і здійснення інших дій щодо збору доказів та подання відповідного позову. При цьому, за твердженням представника, наказ про поновлення на роботі був направлений відповідачем в місто Покровськ, де позивач не проживала з об`єктивних причин. Так, за твердженнями представника позивача, даний наказ був отриманий позивачем через волонтерів 21 серпня 2022 року. Відомості щодо осіб, які за твердженням позивача отримали за неї поштову кореспонденцію та передали їй, позивач не повідомляє, чим позбавляє суд можливості перевірити достовірність вказаної інформації, в т.ч. щодо дати отримання спірного наказу від 04.07.2022. Також, представник позивача у поданій заяві звернув увагу, що 23 серпня 2022 року не погоджуючись з оскаржуваним наказом, позивачем була подана відповідна скарга до Держпраці. Крім вказаних обставин, представник позивача також послався на обставини того, що Указом Президента України від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», Законом України від 24 лютого 2022 року «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», Указом Президента України від 12 серпня 2022 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» в Україні запроваджено військовий стан, дію якого продовжено до листопада 2022 року, що з урахуванням приписів наказу Голови Верховного Суду від 04 березня 2022 року дає підстави для висновку про те, що запровадження воєнного стану на певній території є поважною причиною для поновлення процесуальних строків.

З урахуванням викладеного, представник позивача, як висновок, зазначив суду першої інстанції про те, що введення військового стану на території України, є підставою для поновлення строку на звернення до суду в частині визнання протиправним та скасування наказу Держпраці від 04 липня 2022 року № 522-к.

Колегія суддів зауважує, що зі змісту позовної заяви вбачається, що предметом розгляду даної справи позивач зазначає незгоду останньої з датою, якою позивачку було поновлено Наказом Державної служби України з питань праці від 04 липня 2022 року № 522-к на роботі, однак, з даною позовною заявою позивач звернулась до суду лише 21 вересня 2022 року, тобто, з пропуском встановленого Кодексом адміністративного судочинства України місячного строку звернення до суду у справах щодо прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби.

У контексті доводів апеляційної скарги, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що позивач на підтвердження викладених у поданій заяві про поновлення строку звернення до суду, не надала жодних належних та об`єктивних доказів, зокрема, позивач не надала доказів того, що вона справді із початком військової агресії виїжджала та перебувала у Закарпатській області, відсутні будь-які докази на підтвердження перебування позивачки там і на даний час, як вона зазначає.

До апеляційної скарги представник позивача додав довідку від 23.04.2022 № 2106- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, та вказав на те, що не міг отримати у встановлений судом строк вказану довідку. Проте, колегія суддів ставиться до вказаних посилань критично, оскільки, по перше, про існування даного доказу позивач не повідомляла суд ні при поданні позову, ні в заяві про усунення недоліків, а також, не заявлялось клопотання про продовження судом строку на усунення недоліків позовної заяви, у зв`язку із необхідністю отримання від позивача її представником копії вказаної довідки. Про все це суд першої інстанції не повідомлявся, як і не було на виконання його вимог, стороною позивача надано жодних доказів на підтвердження наведених у заяві підстав поважності причин пропуску строку на звернення до суду з позовом, всі доводи базувались лише на власному поясненні позивача, тому, суд першої інстанції і не міг перевірити дані пояснення.

Крім того, щодо посилань представника позивача на те, що позивачем було отримано оскаржуваний наказ лише 21 серпня 2022 року через волонтерів, варто врахувати, що Правила надання послуг поштового зв`язку, чітко встановлюють правила та свідчать про необхідність особистого пред`явлення документів, що посвідчують особу та за особистим підписом отримувати кореспонденцію, зокрема оскаржуваний наказ. Проте, позивач оминає питання, яким саме чином невстановлені особи, яких позивач вказує як "волонтери" отримали поштову кореспонденцію, адресовану позивачці. Не надає позивач і доказів того, що нею видавалась відповідна довіреність іншим особам на отримання такої кореспонденції.

Дійсно, станом на дату видання оскаржуваного наказу та подання позовної заяви до суду в Україні діє воєнний стан, проте для здійснення судом належної оцінки та перевірки доводів, наведених заявником в обґрунтування поважності підстав пропуску строку на звернення до суду з адміністративним позовом, такі доводи повинні бути підтверджені відповідними письмовими документами або іншими доказами, з яких достовірно вбачається існування обставин, зазначених у заяві про поновлення строку. Лише посилання на введення воєнного стану на території України, не може бути поважною причиною для поновлення строку на звернення до суду з позовною заявою для позивача без зазначення конкретних обставин, які вплинули на своєчасність звернення до суду та без надання відповідних доказів того, як саме введення воєнного стану вплинуло на життєдіяльність позивача, що, в свою чергу, обумовило пропуск строку на подання позовної заяви.

Тож, колегія суддів вважає цілком обґрунтованим висновок суду першої інстанції про відсутність наведення позивачем на вимоги ухвали суду поважних причин пропуску строку на звернення до суду, та, як наслідок, повернення з цих підстав позовної заяви, при цьому, за приписами КАС України, у суду першої інстанції були відсутні підсатви та можливість діяти інакше, аніж як у спосіб та з мотивуванням, визначений в оскаржуваній ухвалі.

Інші висновки суду в оскаржувані йухвалі не впливають на результат вирішення питання про відкриття провадження у справі, та не мають вирішального значення.

За наслідками розгляду апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість її доводів та відсутність підстав для скасування чи зміни оскаржуваної ухвали від 18.10.2022.

Згідно ч. 1 ст. 315 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Оскільки судом апеляційної інстанції не було встановлено порушення норм процесуального права судом першої інстанції при прийнятті оскаржуваної ухвали, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є необґрунтованою, її доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, не спростовують висновків суду першої інстанції, а тому, у її задоволенні необхідно відмовити, а ухвала суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. ст. 243, 312, 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд,

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - залишити без задоволення.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від 18 жовтня 2022 р. - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена, з урахуванням положень ст. 329 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя О.М. Ганечко

Судді В.В. Кузьменко

Я.М. Василенко