Справа № 420/10744/22
Суддя: Федусик А.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/10744/22
Головуючий в 1 інстанції: Тарасишина О.М.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

судді-доповідача Федусика А.Г.,

суддів: Бойка А.В. та Шевчук О.А.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м.Одесі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Прикордонного загону Державної Прикордонної служби України та Одеської Митниці Державної митної служби України про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

У серпні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Прикордонного загону Державної Прикордонної служби України, Одеської Митниці Державної митної служби України, в якій просив: визнати протиправними дії НОМЕР_1 прикордонного загону Державної Прикордонної служби України, які виразилися у не пропуску належного йому автомобіля марки VOLKSWAGEN TUAREG для проходження митного контролю; зобов`язати прикордонний загін Державної Прикордонної служби України здійснити пропуск його через державний кордон України на своєму особистому автомобілі марки TUAREG для проходження митного контролю; зобов`язати Одеську митницю продовжити строк тимчасового ввезення громадянином нерезидентом ОСОБА_1 на митну територію України транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN TUAREG на 60 днів з моменту набрання чинності рішенням по справі.

В обґрунтування позовних вимог було зазначено, що в середині лютого 2022 року позивач прибув до м.Херсон для роботи та через запровадження воєнного стану не міг виїхати на авто з України.

Згодом, коли він зміг дістатися до м.Одеси, 01.06.2022 року звернувся до відповідача з питанням роз`яснення порядку та можливості виїзду на особистому авто за місцем мешкання, однак відповіді не отримав. В подальшому, 14.06.2022 року він прибув на пункт пропуску через державний кордон «Маякі-Удобне-Паланка» для отримання письмового рішення про заборону виїзду, однак відповідачем було відмовлено у наданні такого рішення, у зв`язку з чим він звернувся до суду з даним позовом.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року адміністративний позов залишено без задоволення.

Не погоджуючись з вказаним рішенням, позивач подав апеляційну скаргу, в якій зазначено, що рішення судом першої інстанції прийнято з порушенням норм процессуального та матеріального права, у зв`язку з чим апелянт просив його скасувати та ухвалити нове про задоволення позову повністю.

Розглянувши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для її задоволення з огляду на таке.

Приймаючи рішення у справі, суд першої інстанції виходив з того, що позиція позивача про неможливість здійснення пропуску через державний кордон України на своєму особистому автомобілі є необґрунтованою.

Так, позивач з 01.06.2022 року перебував на території Одеської області та подав звернення до Одеської митниці, відповідь на яке було надано 07.06.2022 року. Таким чином, у позивача було 23 календарних дні для подачі заяви про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

При цьому, в позовній заяві позивач не оскаржує будь-який розпорядчий документ, а саме відмову в перетині кордону, який має встановлений зразок.

При цьому, позивач жодним чином не обґрунтовує свою позицію, а зазначені ним дії щодо не пропуску транспортного засобу не підтверджені жодним допустимим доказом, що вказує на те, що вона є оціночними судженням.

Конституційний Суд України, вирішуючи питання, порушені в конституційному зверненні і конституційному поданні щодо тлумачення частини другої статті 55 Конституції України, в своєму Рішенні від 14 грудня 2011 року № 19-рп/2011 зазначив, що особа, стосовно якої суб`єкт владних повноважень прийняв рішення, вчинив дію чи допустив бездіяльність, має право на захист.

Це означає, що обов`язковою умовою надання правового захисту судом є наявність відповідного порушення суб`єктом владних повноважень прав, свобод або інтересів особи на момент її звернення до суду.

Суд зазначив, що таке порушення має бути реальним, обґрунтованим, стосуватися (зачіпати) зазвичай індивідуально виражених прав чи інтересів особи - позивача з боку відповідача, яка стверджує про їх порушення, однак таких порушень в даній справі не вбачається.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду першої інстанції та вважає їх такими, що відповідають вимогам статей 2, 6, 8, 9, 73, 74, 75, 76, 77, 78 КАС України, з огляду таке.

Відповідно до статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згдіно вимог ст.318 МК України митному контролю підлягають усі товари, транспортні засоби комерційного призначення, які переміщуються через митний кордон України.

Митний контроль здійснюється виключно митними органами відповідно до цього Кодексу та інших законів України.

Митний контроль передбачає виконання митними органами мінімуму митних формальностей, необхідних для забезпечення додержання законодавства України з питань митної справи.

Митні платежі не сплачуються у разі, якщо відповідно до цього Кодексу, Податкового кодексу України, інших законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України при ввезенні товарів на митну територію України або вивезенні товарів з митної території України товари були поміщені у митний режим, який відповідно до положень цього Кодексу не передбачає сплату митних платежів, - на період дії цього режиму та при виконанні умов, що випливають з такого режиму (п.3 ч.1 ст.292 МК України).

Відповідно до ч.1 ст.103 МК України тимчасове ввезення - це митний режим, відповідно до якого іноземні товари, транспортні засоби комерційного призначення ввозяться для конкретних цілей на митну територію України з умовним повним або частковим звільненням від оподаткування митними платежами та без застосування заходів нетарифного регулювання зовнішньоекономічної діяльності і підлягають реекспорту до завершення встановленого строку без будь-яких змін, за винятком звичайного зносу в результаті їх використання.

Положеннями статті 380 МК України передбачено, що тимчасове ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування дозволяється на строк до одного року. Цей строк може бути продовжено митними органами з урахуванням дії обставин непереборної сили та особистих обставин громадян, які ввезли такі транспортні засоби, за умови документального підтвердження цих обставин, але не більш як на 60 днів. Обов`язковою умовою допуску зазначених транспортних засобів до тимчасового ввезення на митну територію України є реєстрація цих транспортних засобів в уповноважених органах іноземних держав, що підтверджується відповідним документом.

Транспортні засоби особистого користування, що тимчасово ввозяться на митну територію України громадянами-нерезидентами, не підлягають письмовому декларуванню та звільняються від проведення заходів офіційного контролю, а також від подання документів та/або відомостей, що підтверджують дотримання встановлених заборон та/або обмежень щодо переміщення транспортних засобів особистого користування через митний кордон України. Пропуск таких транспортних засобів через митний кордон України здійснюється без застосування до них заходів гарантування, передбачених розділом Х цього Кодексу. Пальне, що міститься у звичайних (встановлених заводом-виробником) баках зазначених транспортних засобів, не підлягає письмовому декларуванню та не є об`єктом оподаткування митними платежами.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування можуть використовуватися на митній території України виключно громадянами, які ввезли зазначені транспортні засоби в Україну, для їхніх особистих потреб.

Тимчасово ввезені транспортні засоби особистого користування повинні бути вивезені за межі митної території України з дотриманням строків, установлених відповідно до вимог цього Кодексу, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за умови сплати митних платежів, які відповідно до закону підлягають сплаті при імпорті таких транспортних засобів.

З аналізу наведеного вбачається наявність законодавчо-передбаченої можливості ввезення громадянами-нерезидентами на митну територію України транспортних засобів особистого користування строком не більше одного року, зі спливом якого вказані транспортні засоби або повинні бути вивезені за межі митної території України, або поміщені у митні режими відмови на користь держави, знищення або руйнування чи можуть бути оформлені для вільного обігу на митній території України за відповідних умов.

На думку колегії суддів, вказаний обов`язок щодо вивезення за межі митної території України (який визначений МК України, тобто законом) вищезазначених транспортних засобів безумовно корелюється (передбачений) з правом відповідної особи здійснити такий виїзд шляхом перетину державного кордону України, і таке право особи може бути обмежено виключно і лише на підставі Законів України або прийнятих на їх виконання нормативно-правових актів, зокрема постанов КМУ, які відповідають вказаним законам.

Так, в позові було зазначено, що в зв`язку із початком воєнного вторгнення росії 24 лютого 2022 року з цього періоду до 01 червня 2022 року позивач технічно не мав можливості виїхати на авто з України, оскільки перебував у м.Херсоні, який був окупований російськими загарбниками.

01 червня 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Одеської митниці з питанням роз`яснення порядку та можливості виїзду на особистому авто, за місцем мешкання відповіді не отримав.

08.06.2022 року позивач намагався виїхати за кордон України та/або отримати письмову відмову, однак, без результату.

14 червня 2022 року ОСОБА_1 прибув на пункт пропуску через державний кордон «Маякі-Удобне-Паланка» для отримання письмового рішення про заборону виїзду. Усім складом чергової зміни прикордонників йому було відмовлено у наданні рішення про заборону вийду з усним посиланням на невідоме самим прикордонникам доручення Кабінету міністрів України. Також повідомлено, що у випадку наявності відповідного рішення суду, воно буду виконане.

ОСОБА_1 зазначено, що він двічі намагався 08.06.2022 року та 14.06.2022 року отримати дозвіл на виїзд та/або рішення про заборону вийду у письмовому вигляді, але не зміг цього зробити.

З наведеного вбачається, що посилання позивача грунтуються на тому, що ним було здійснено дві спроби перетину державного кордону України, однак, обидва рази здійнити вказаний намір не було можливості, оскільки працівниками прикордонної служби було відмовлено.

Колегія суддів не приймає до уваги вказані посилання, як такі, що не підтверджені жодними належними та достатніми доказами щодо вчинення дій по перетину кордону.

При цьому, суд першої інстанції вірно зазначив, що позивач (за його твердженням) з 01.06.2022 року перебував на території Одеської області та подав звернення до Одеської митниці, відповідь на яке було надано 07.06.2022 року. Таким чином, у позивача було 23 календарних дні для подачі заяви про продовження строку тимчасового ввезення транспортного засобу.

Крім того, відповідачем зазначено, що згідно з відомостями Автоматизованої системи митного оформлення «Інспектор» Одеської митниці, 01.07.2021 року громадянином О.Моісєєвим, у режимі тимчасового ввезення терміном до 1 року, було ввезено транспортний засіб особистого користування марки VOLKSWAGEN TUAREG.

Позивач не звертався до митних органів щодо проходження митного контролю на відповідному посту, про що зазначено у службовому листі митного посту «Білгород-Дністровський» №7.10-28.6/1629 від 02.09.2022 року.

За результатами перевірки форм електронного обліку, які використовуються підрозділами митного оформлення, що функціонують у пунктах пропуску через державний кордон України для автомобільного сполучення, в період з 01.07.2022 року по теперішній час, не виявлено фактів здійснення у зоні діяльності митного поста «Білгород-Дністровський» Одеської митниці (зокрема, у пункті пропуску «Маяки-Удобне-Паланка») митних формальностей щодо вказаного транспортного засобу особистого користування марки VOLKSWAGEN TUAREG.

Також відповідачем зазначено, що Одеською митницею опрацьовано звернення позивача та 07.06.2022 року надано відповідь вихідний номер №7.10-2/28.10-01/10/10665 від 07.06.2022 року, яку направлено на адресу, вказану в зверненні, в якій роз`яснено порядок та можливість виїзду на особистому авто за місцем проживання.

З огляду на вказане ж мотивування суд не приймає до уваги посилання позивача на те, що 14 червня 2022 року при спробі виїзду усім складом чергової зміни прикордонників йому було відмовлено у наданні рішення про заборону вийду з усним посиланням на невідоме самим прикордонникам доручення Кабінету міністрів України. Також, позивач зазначив, що Кабінет Міністрів України доручив Держприкордонслужбі здійснювати пропуск на в`їзд в Україну транспортних засобів з номерними реєстраційними знаками невизнаної «Придністровської Молдовської Республіки» з інших країн (окрім Республіки Молдова) виключно з метою їх транзитного пройду до Республіки Молдова з 24.01.2022 по 24.02.2022, а також дозволив виїзд цих транспортних засобів з території України до Республіки Молдова з 24.01.2022 по 01.04.2022.

Поряд з цим, відповідач у відзиві зазначив, що відповідно до ЗУ «Про внесення змін до Податкового кодексу України та інших законів України щодо особливостей податкового адміністрування податків, зборів та єдиного внеску під час дії воєнного, надзвичайного стану», змін щодо дії, продовження та відмови у продовженні митного режиму тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування громадянами нерезидентами не було.

Отже, питання щодо дії, продовження та відмови у продовженні митного режиму тимчасового ввезення транспортних засобів особистого користування громадянами нерезидентами регулюється положеннями митного закону на загальних підставах з можливим урахуванням обставин непереборної сили та особистих причин.

Умови допущення до міжнародного руху автомобілів регулюються главами III, IV Конвенції про дорожній рух, підписаної у Відні 08 листопада 1968 року та ратифікованої Указом Президії Верховної ради Української РСР від 25 квітня 1974 року Ne 2614-VIII (далі - Конвенція). Статтею 35 Конвенції визначено, що положення Конвенції застосовуються, зокрема, до автомобілів, що знаходяться в міжнародному русі і зареєстровані однією з договірних сторін або одним з їх територіальних підрозділів. При цьому водій транспортного засобу повинен мати свідоцтво про реєстрацію, що видане на підтвердження факту реєстрації, та водійське посвідчення.

Відповідач зазначив, що продовження строку тимчасового ввезення можливе за умови подачі відповідної заяви особою до митниці, що здійснювала митне оформлення.

Так, позивачем заявлено вимогу про зобов`язання Одеської митниці продовжити строк тимчасового ввезення громадянином нерезидентом ОСОБА_1 на митну територію України транспортного засобу автомобіля марки VOLKSWAGEN TUAREG на 60 днів з моменту набрання чинності рішенням по справі.

Водночас, справа не містить жодних відомостей щодо подання позивачем до відповідного органу заяви про продовження строку тимчасового ввезення вказаного автомобіля (01 червня 2022 року було звернення щодо порядку та можливості виїзду), що свідчить про відсутність факту порушення прав позивача у вказаному питанні та передчасність будь-яких висновків суду по суті зазначеного питання щодо продовження строку тимчасового ввезення.

Додатково суд зазначає, що відповідно до статті 20 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» під час здійснення адвокатської діяльності адвокат має право вчиняти будь-які дії, не заборонені законом, правилами адвокатської етики та договором про надання правової допомоги, необхідні для належного виконання договору про надання правової допомоги, зокрема:

- складати заяви, скарги, клопотання, інші правові документи та подавати їх у встановленому законом порядку;

- збирати відомості про факти, що можуть бути використані як докази, в установленому законом порядку запитувати, отримувати і вилучати речі, документи, їх копії, ознайомлюватися з ними та опитувати осіб за їх згодою.

Так, справа містить протоколи відбору письмових пояснень від 27 червня та 01 серпня 2022 року, за якими адвокат Карпов І.О. відібрав пояснення у ОСОБА_2 та ОСОБА_3 щодо обставин (дати) виїзду позивача з м.Херсона в Одеську область.

На думку суду, вказані відомості повинні бути досліджені та можуть бути враховані при вирішенні питання про продовження строку тимчасового ввезення автомобіля позивача, водночас, вказані дії повинні вчинятись виключно після подання позивачем заяви про продовження строку тимчасового ввезення, чого (подання заяви) станом на час розгляду справи не вбачається.

Отже, враховуючи все вищезазначене у сукупності, колегія суддів приходить до висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Таким чином, на підставі встановлених в ході судового розгляду обставин, суд першої інстанції дійшов правильних висновків щодо спірних правовідносин.

Доводи апеляційної скарги, яким була дана оцінка в мотивувальній частині рішення, ґрунтуються на суб`єктивній оцінці фактичних обставин справи та доказів. Зазначені доводи не містять посилань на конкретні обставини чи факти або на нові докази, які б давали підстави для скасування рішення суду першої інстанції.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції порушень матеріального і процесуального права при вирішенні справи не допустив, а наведені в скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують. За таких обставин апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 308, 309, 315, 321, 322, 325 КАС України, суд -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Одеського окружного адміністративного суду від 18 жовтня 2022 року без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів у випадках, передбачених підпунктами а), б), в), г) пункту 2 частини 5 статті 328 КАС України.

Головуючий суддя Федусик А.Г.
Судді Бойко А.В. Шевчук О.А.