Справа № 420/8989/22
Суддя: Кравчук В.М.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

УХВАЛА

про відмову у відкритті касаційного провадження

22 грудня 2022 року

м. Київ

справа № 420/8989/22

адміністративне провадження № К/990/35379/22

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду:

судді-доповідача Кравчука В.М., суддів Єзерова А.А., Мороз Л.Л.,

перевірив касаційну скаргу Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року (суддя Харченко Ю.В.) та

постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року (колегія у складі суддів Вербицької Н.В., Джабурія О.В., Кравченка К.В.)

у справі № 420/8989/22

за позовом Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів

до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайєвротранс»

про стягнення адміністративно-господарських санкцій.

УСТАНОВИВ:

30.06.2022 Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів звернулося до суду із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дунайєвротранс» (далі - ТОВ «Дунайєвротранс»; відповідач), у якому просило стягнути з відповідача суму адміністративно-господарських санкцій за невиконання нормативу робочих місць, призначених для працевлаштування осіб з інвалідністю у 2021 році, у розмірі 77 022,22 грн та пеню за порушення встановлених законодавством термінів сплати адміністративно-господарських санкцій у розмірі 4 128,54 грн.

Одеський окружний адміністративний суд рішенням від 12.09.2022, залишеним без змін постановою П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022, відмовив у задоволенні позову.

10.12.2022 Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів подало касаційну скаргу, що 14.12.2022 надійшла до Верховного Суду, у якій, із посиланням на неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просило скасувати рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11.11.2022, ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Як на підставу касаційного оскарження покликається на те, що суди попередніх інстанцій вирішили спір без урахування висновків щодо застосування норм права, висловлених у постановах Верховного Суду України від 27.05.2014 у справі № 21-119а/14, від 04.07.2011 у справі № 21-159а11, від 17.09.2013 у справі № 21-232а13, від 09.12.2014 у справі № 21-532а14. ТОВ «Дунайєвротранс» не виконав вимог чинного законодавства щодо нормативу робочих місць по працевлаштуванню осіб з інвалідністю протягом 2021 року. Звітування до органів зайнятості не є підставою для звільнення від сплати адміністративно-господарської санкції та пені.

Перевіряючи наявність підстав для відкриття касаційного провадження, Суд виходить з такого.

Відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 4 КАС України адміністративна справа незначної складності (малозначна справа) - адміністративна справа, у якій характер спірних правовідносин, предмет доказування та склад учасників тощо не вимагають проведення підготовчого провадження та (або) судового засідання для повного та всебічного встановлення її обставин.

Перелік таких категорій справ закріплено у ч. 6 ст. 12 КАС України.

З огляду на п. 10 ч. 6 ст. 12 КАС України для цілей цього Кодексу справами незначної складності також є інші справи, у яких суд дійде висновку про їх незначну складність, за винятком справ, які не можуть бути розглянуті за правилами спрощеного позовного провадження.

Предметом спору у цій справі є вимога Фонду соціального захисту інвалідів до суб`єкта господарювання щодо стягнення адміністративно-господарської санкції у загальному розмірі 81 150,76 грн.

Одеський окружний адміністративний суд в ухвалі від 05.07.2022 про відкриття провадження вирішив питання про розгляд цієї справи за правилами спрощеного позовного провадження.

У такому разі, ухвалені у цій справі судові рішення відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України не підлягають касаційному оскарженню, крім випадків, якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії справ незначної складності помилково.

Доведення зазначених обставин та, відповідно, права на касаційне оскарження судових рішень у справах, розглянутих за правилами спрощеного позовного провадження, покладається на особу, яка подає касаційну скаргу.

Оцінка «винятковості» справи для учасника справи може бути зроблена виключно на підставі дослідження мотивів, відповідно до яких сам учасник справи вважає її такою, що має для нього виняткове значення.

Проте Фонд у касаційній скарзі не обґрунтовує, в чому саме полягає фундаментальне значення розгляду цієї справи для формування єдиної правозастосовної практики, не вказує приклади неоднакового застосування судами у інших справах у подібних правовідносинах норм Закону України від 21.03.1991 № 875-XII «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в України», інших норм матеріального чи процесуального права.

Тому Суд вважає, що перегляд цієї справи у касаційному порядку не матиме фундаментального значення для формування єдиної правозастосовної практики та не вбачає обставин, зазначених у п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, які могли б слугувати підставою для відкриття касаційного провадження у справі, розглянутій за правилами спрощеного позовного провадження.

Крім того, Верховний Суд у постанові від 24.06.2020 у справі № 440/2008/19 сформулював висновок щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, який зводиться до того, що «<…> Підприємство не несе відповідальності за невиконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, якщо воно розробило необхідні заходи по створенню для них робочих місць, зокрема, створило робочі місця для таких осіб та своєчасно, достовірно, в повному обсязі проінформувало відповідні установи, але фактично не працевлаштувало інваліда з причин незалежних від нього: відсутність інвалідів, відмова інваліда від працевлаштування на підприємство, бездіяльність державних установ, які повинні сприяти працевлаштуванню інвалідів.

<…> працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда. Тому обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості.

Водночас, нормами чинного законодавства не покладено обов`язку підприємств самостійного пошуку інвалідів для подальшого працевлаштування.».

Суд апеляційної інстанції переглянув рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12.09.2022 відповідно до такої правової позиції Верховного Суду, виходив з того, що ТОВ «Дунайєвротранс» розробило необхідні заходи для виконання нормативу працевлаштування осіб з інвалідністю, протягом 2021 року чотири рази подавало до Центру зайнятості звіти про наявність вакансій для працевлаштування інвалідів по формі 3-ПН, проте у справі не здобуто доказів, що Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів направляло до позивача осіб з інвалідністю або останні самостійно звертались, але їм було відмовлено у такому працевлаштуванні.

Також слід зазначити, що Одеське обласне відділення Фонду соціального захисту інвалідів у касаційній скарзі як на підставу касаційного оскарження покликається на загальні висновки Верховного Суду України, сформульовані у справах № 21-119а/14, № 21-159а11, № 21-232а13, № 21-532а14 щодо порядку розрахунку нормативу робочих місць для забезпечення працевлаштування осіб з інвалідністю. У справі, що розглядається, суди попередніх інстанцій встановили, що ТОВ «Дунайєвротранс» створило одне робоче місце за посадою водія автотранспортного засобу для працевлаштування особи з інвалідністю, яка не досягла пенсійного віку; позивач такий розрахунок не ставить під сумнів, тобто, між сторонами у справі немає спору щодо правильності розрахунку нормативу робочих місць.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 333 КАС України суд касаційної інстанції відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі, якщо касаційну скаргу подано на судове рішення, що не підлягає касаційному оскарженню.

За викладених обставин, Одеському обласному відділенню Фонду соціального захисту інвалідів у слід відмовити у відкритті касаційного провадження.

Керуючись ст. 328, 333, 359 КАС України, Суд,-

УХВАЛИВ:

1. Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою Одеського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 12 вересня 2022 року та постанову П`ятого апеляційного адміністративного суду від 11 листопада 2022 року у справі № 420/8989/22.

2. Копію ухвали про відмову у відкритті касаційного провадження разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами надіслати скаржнику.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання суддями, є остаточною та не може бути оскаржена.

Суддя В.М. Кравчук

Суддя А.А. Єзеров

Суддя Л.Л. Мороз