Справа № 500/3820/22
Суддя: Подлісна Ірина Миколаївна
Дата ухвалення: 2022-12-12 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 500/3820/22

12 грудня 2022 рокум.Тернопіль
Тернопільський окружний адміністративний суд, у складі головуючої судді Подлісної І.М. розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії, -

ВСТАНОВИВ:

До Тернопільського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач звернувся 19.08.2022 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області. Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області. Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №20 від 26.08.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0207-8/23934 від 29.08.2022 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії.

Позивач не погодився з таким рішенням пенсійного органу, тому звернувся до адміністративного суду з даним позовом для захисту прав та законних інтересів у сфері соціального захисту.

Ухвалою суду від 31.10.2022 позовну заяву було залишено без руху та надано строк, достатній для усунення недоліків позовної заяви, із зазначенням способу їх усунення. Недоліки позовної заяви усунуто позивачем у строк, встановлений судом.

Ухвалою від 18.11.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 263 Кодексу адміністративного судочинства України (надалі - КАС України) судом вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні). Відповідачу надано п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву.

Представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області скористався правом на подання відзиву на позовну заяву, який надійшов на адресу суду із відповідними письмовими доказами 08.11.2022. У відзиві відповідач не погоджується з позовними вимогами та доводами, викладеними в адміністративному позові, та в обґрунтування своїх заперечень зазначає наступне.

У відповідності до записів трудової книжки позивача НОМЕР_1 останній у період з січня 1983 року по березень 2000 року працював мельником у колгоспі «Світанок» с. Целіїв Гусятинського району Тернопільської області. У зв`язку із тим, що позивач значився членом колгоспі «Світанок», то його стаж за період роботи з січня 1983 року по березень 2000 року повинен визначатися за фактичною тривалістю відпрацьованого часу, визначеного у трудовій книжці позивача, записи якої ідентичні архівній довідці №47 від 01.11.2021, а саме:

У 1983 році встановлений мінімум людиноднів 250, проте відпрацьовано позивачем - 173 людино-дні, що з врахуванням положень абз. 4 ст. 65 Закону № 1788 становить 06 місяців 21 день.

У 1985 році встановлено 230 людино-днів, відпрацьовано 86 людино-дні, що становить 03 місяці 14 днів.

У 1986 році встановлено 220 людино-днів, відпрацьовано 284 людино-дні, що становить 01 рік.

У 1987 році встановлено 220 людино-днів, відпрацьовано 273 людино-дні, що становить 01 місяці.

У 1988 році встановлено 220 людино-днів, відпрацьовано 117 людино-дні, що становить 04 місяці 15 днів.

У 1989 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 264 людино-дні, що становить 01 рік.

У 1990 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 60 людино-дні, що становить 02 місяці 14 днів.

У 1991 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 24 людино-дні, що становить 29 днів.

У 1993 році встановлено 220 людино-днів, відпрацьовано 24 людино-дні, що становить 28 днів.

У 1994 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 0 людино-дні.

У 1995 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 270 людино-дні, що становить 01 рік.

У 1996 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 233 людино-дні, що становить 01 рік.

У 1997 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 68 людино-дні, що становить 02 місяці 18 днів.

У 1998 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 65 людино-дні, що становить 02 місяці 18 днів.

У 1999 році встановлено 200 людино-днів, відпрацьовано 110 людино-дні, що становить 04 місяці 09 днів.

У 2000 році встановлено 0 людино-днів, відпрацьовано 0 людино-дні.

Отже, враховуючи положення ст.ст. 56, 65 Закону № 1788 та на підставі трудової книжки позивача, довідки про кількість вироблених людино-днів №47 від 01.11.2021, трудової участь в колгоспі «Світанок» до страхового стажу позивача зараховано усі періоди його трудової діяльності, а саме:

- з 18.05.1977 по 18.06.1979 - період проходження позивачем військової служби;

- з 15.01.1983 по 15.11.1999 період роботи мельником у колгоспі «Світанок» з урахуванням вироблених людино-днів;

- з 30.01.2003 по 26.01.2004 - перебування позивача на обліку в Гусятинському районному центрі зайнятості з призначенням виплати по безробіттю;

- з 01.09.2005 по 31.10.2005 на посаді тракториста СФГ «Пшебило»;

- з 16.11.2005 по 11.11.2006 - перебування позивача на обліку в Гусятинському районному центрі зайнятості з призначенням виплати по безробіттю;

- з 01.01.2007 по 31.07.2007 - на посаді грузчика у ПП «Гусятин»;

- з 20.11.2007 по 14.11.2008 - перебування позивача на обліку в Гусятинському районному центрі зайнятості з призначенням виплати по безробіттю.

З урахуванням викладеного страховий стаж позивача склав 12 років 08 місяців 05 днів.

Розглянувши заяву позивача з наданими документами відповідач 2 зарахував усі періоди роботи позивача згідно записів його трудової книжки, в тому числі і періоди роботи у колгоспі «Світанок», що підтверджуються розрахунком стажу.

На підставі викладеного відповідачем 2 було встановлено, що пенсійний вік позивача станом на 2022 рік становить 63 роки, його страховий стаж становить 12 років 08 місяців 05 днів та винесено рішення № від 26.08.2022 про відмову у призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу у кількості 19 років, визначеного ст. 26 Закону №1056.

Також, 09.12.2022 представник відповідача Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області на адресу суду надіслав відзив на позовну заяву.

До страхового стажу позивача не враховано періоди роботи в колгоспі «Світанок» у період з січня 1983 по вересень 1983, з вересня 1985 по березень 1991, з жовтня 1993 по листопад 1999, оскільки а архівній довідці про трудовий стаж №519 від 24.05.2021, виданій Комунальною установою «Центр надання соціальних послуг Васильковецької сільської ради» №47 від 01.11.2021, зазначено, що у документах містяться відомості про роботу ОСОБА_2 , що не відповідає паспортним даним позивача, а саме не зазначено по батькові та не співпадає ім`я.

Отже, страховий стаж позивача на момент звернення із заявою про призначення пенсії за віком згідно документів, доданих до заяви про призначення пенсії, та з урахуванням інформації з системи персоніфікованого обліку складає 12 р. 08 міс. 05 днів.

Суд здійснив всі, передбачені КАС України, заходи щодо належного повідомлення відповідача про розгляд даної справи, інших заяв по суті справи, крім позовної заяви, від учасників справи не надходило.

Відповідно до п.5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши подані докази в їх сукупності, суд встановив такі обставини.

Позивач звернувся 19.08.2022 із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» у Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області.

Для прийняття рішення за результатами поданої заяви за принципом екстериторіальності структурним підрозділом визначено Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області.

Рішенням Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №20 від 26.08.2022 позивачу відмовлено в призначенні пенсії, листом Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області №1900-0207-8/23934 від 29.08.2022 позивача повідомлено про відмову в призначенні пенсії.

Трудовий стаж позивачу не зараховано, тому що допущенні помилки в архівних довідках про трудовий стаж, хоча основним документом для зарахування трудового стажу є трудова книжка, а саме:

в архівній довідці про трудовий стаж Трудового архіву Васильковецької сільської ради від 01.11.2021р. за №47 зазначено: «У документах трудового архіву Васильковецької сільської ради знаходяться документи колгоспу «Світанок» с.Целіїв Гусятинського району містять відомості про роботу ОСОБА_2 (саме так зазначено) з січня 1983 року по вересень 1983 року; з вересня 1985 року по березень 1991 року; з жовтня 1993 року по листопад 1999 року.

У вище вказаній Довідці допущена помилка у написанні його ім`я, записано « ОСОБА_3 », а правильно « ОСОБА_4 », про те що правильно ім`я позивача « ОСОБА_4 », підтверджується його свідоцтвом про народження та паспортом громадянина України.

Також у вище вказаній довідці допущена помилка у написанні по батькові позивача, тобто допущено скорочення по батькові, « ОСОБА_5 .» по батькові він ОСОБА_6 , що -підтверджується його паспортом громадянина України, трудовою книжкою, свідоцтвом про народження.

Як вбачається з листа за №1900-0207-8/39456 від 29.12.2021року Головного управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області, у зв`язку із зазначеними неточностями у вище вказаних довідках про трудовий стаж, а саме, у написанні його по батькові, або відсутність запису по батькові, позивачу не зараховано періоди трудового стажу з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 по березень 1991 року та з жовтня 1993 по листопад 1999 року, що і є підставою для звернення до суду з даним позовом.

Визначаючись щодо спірних правовідносин, що виникли між сторонами, суд виходив з наступного.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд враховує частину другу статті 19 Конституції України, відповідно до якої органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.

Рішення відповідача (дії, вчиненні при його прийнятті) як суб`єкта владних повноважень, що є предметом даного позову, підлягають оцінці судом на відповідність критеріям правомірності, визначеним частиною другою статті 2 КАС України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Правовідносини, що виникають у сфері пенсійного забезпечення громадян, регулюються Законом України від 05.11.1991 № 1788-ХІІ «Про пенсійне забезпечення» (далі Закон №1788-ХІІ) та Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі Закон №1058-IV).

У відповідності до ч.І ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058 - ІУ (надалі, Закон №1058), особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.

Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу: з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

Періоди, з яких складається страховий стаж, визначені в статті 24 Закону №1058- IV, відповідно до якої страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина перша статті 24).

Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина друга статті 24 Закону №1058-1V).

Періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом (частина четверта статті 24 Закону №1058-IV).

У законодавстві, що діяло раніше (до 01.01.2004), зокрема, у статті 56 Закону №1788-ХІІ передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативі незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру тривалості роботи і тривалості перерв.

За змістом положень статті 62 Закону України № 1788-ХП, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1, 2 Порядку №637 визначено: основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Частиною четвертою статті 24 Закону №1058 визначено, що періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом. Відповідно до абзацу першого частини другої ст. 24 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом.

Положеннями статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-ХII (надалі, Закон №1788) передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

Згідно із статтею 62 Закону №1788, основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Згідно пункту 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній. затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 року №637 (надалі, Порядок № 637), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документами про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до пункту 3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи.

Системний аналіз наведених вище норм дає підстави вважати, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. І лише за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.

Судом встановлено, що в даний час виправити записи в архівних довідках немає можливості, але трудовий стаж ОСОБА_1 підтверджується записами у трудовій книжці серії НОМЕР_1 , яка є основним документом підтвердження трудового стажу для призначення пенсії.

Та обставина, що позивач працював постійно у колгоспі « ІНФОРМАЦІЯ_1 » с.Целіїв Гусятийського району Тернопільської області підтверджується записами у його трудовій книжці, в якій відображенні факти пов`язанні з прийняттям, зарахуванням, переведенням його на роботу.

Рішенням Гусятинського районного суду Тернопільської області від 12.07.2022 року встановлено факт належності позивачу його трудової книжки та архівної довідки, де були допущенні помилки у написанні імені та по батькові, але йому вчергове відмовлено у призначенні пенсії по віку.

Страховий стаж позивача, відповідно до записів у трудовій книжці становить 18 років 11 місяців 13 днів та 2 роки 1 місяць служби в Збройних Силах України, що підтверджується довідкою ІНФОРМАЦІЯ_2 від 08.11.2021 року за №302, тобто його трудовий (страховий) стаж становить 20 років 17 днів.

Оцінюючи наведені вище докази суд приходить до висновку, що спірні періоди роботи з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року, вказані в оскаржуваному рішенні, стосуються трудової діяльності саме позивача ОСОБА_1 та були безпідставно не взяті до уваги відповідачем через допущене неповне зазначення по батькові особи, чи помилкове зазначення імені. Мова йде про одну і ту ж особу ОСОБА_1 , тому підстав для неврахування даних періодів роботи у суду немає.

Крім цього, підставою для призначення пенсії є наявність страхового стажу необхідного розміру, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.

Однак, пенсійний орган не врахував, що не усі недоліки записів у книгах обліку трудового стажу можуть бути підставою для неврахування відповідного стажу, оскільки визначальним є підтвердження факту зайнятості особи на відповідних роботах, а не правильність їх записів у таких книгах.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, висловленою у постанові від 06.03.2018 по справі № 754/14898/15-а, від 21.02.2018 у справі № 687/975/17, від 24.05.2018 у справі № 490/12392/16-а, від 23.04.2019 у справі № 593/1452/16-а,

Відтак, аналізуючи вищенаведені правові норми, численну практику касаційного суду щодо даної категорії справ та фактичні обставини справи, суд погоджується з доводами позивача про наявність підстав для задоволення позову повністю.

Отже, позовні вимоги слід задовольнити та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року в колгоспі «Світанок» Гусятинського району Тернопільської області та призначити йому пенсію по віку відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з 22.02.2022р.

Суд звертає увагу на те, що ЄСПЛ також наголошує на особливій важливості принципу «належного урядування», зокрема, у справі «Лелас проти Хорватії» (заява № 55555/08) - держава, чиї органи влади не дотримувалися своїх власних внутрішніх правил та процедур, не повинна отримувати вигоду від своїх правопорушень та уникати виконання своїх обов`язків. Ризик будь-якої помилки, зробленої органами державної влади, повинна нести держава, а помилки не повинні виправлятися за рахунок зацікавленої особи, особливо якщо при цьому немає жодного іншого приватного інтересу» (пункт 74).

Статтею 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

З огляду на зазначене та з метою відновлення прав та інтересів позивача, за захистом яких він звернувся до суду, та з метою дотримання судом гарантій на те, що спір між сторонами буде остаточно вирішений, виходячи з наведених вимог законодавства та вказаних рішень Європейського суду з прав людини, суд вважає за необхідне зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію за віком відповідно до п. 1 ст.26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», починаючи з 22.02.2022.

Відповідно до статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, а суд згідно статті 90 цього Кодексу, оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обґрунтованими, відповідають дійсним обставинам та матеріалам справи, ґрунтуються на вимогах чинного законодавства, належним чином не заперечені відповідачем, а тому підлягають до задоволення в повному обсязі.

Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, підстави для відшкодування судових витрат відсутні.

Керуючись статтями 139, 241-246, 250 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити повністю.

Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області №20 від 26.08.2022 про відмову у призначенні пенсії та не зарахуванні ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , трудового страхового стажу за періоди роботи в колгоспі «Світанок» Гусятинського району Тернопільської області з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області зарахувати ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , до страхового стажу періоди роботи з січня 1983 року по вересень 1983 року, з вересня 1985 року по березень 1991 року та з жовтня 1993 року по листопад 1999 року у колгоспі «Світанок» Гусятинського району Тернопільської області.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Тернопільській області призначити ОСОБА_1 пенсію по віку з 22.02.2022 року, та здійснити відповідні нарахування та виплати.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Відповідно до частини першої статті 295 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Згідно із статтею 297 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повне судове рішення складено 14 грудня 2022 року.

Реквізити учасників справи:

позивач:

- ОСОБА_1 (місцезнаходження/місце проживання: с.Целіїв,чортківський район, Тернопільська область,48250 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_2 );

відповідач:

- Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області (місцезнаходження/місце проживання: Майдан Волі, 3,м. Тернопіль,46001 код ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_3 ).

- Головне управління Пенсійного фонду України в Запорізькій області (місцезнаходження/місце проживання: пр. Соборний, 158 Б,м. Запоріжжя,Запорізька область,69057 ).

Головуючий суддя Подлісна І.М.