Справа № 591/4135/22
Суддя: Чалий І.С.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 р.Справа № 591/4135/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
Головуючого судді: Чалого І.С.,

Суддів: Ральченка І.М. , Катунова В.В. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Ніколаєнко О.О., м. Суми, повний текст складено 12.09.22 по справі № 591/4135/22 за позовом НОМЕР_1 прикордонного загону Державної прикордонної служби України (в/ НОМЕР_2 ) до ОСОБА_1 про затримання іноземця до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.,

ВСТАНОВИВ:
НОМЕР_1 прикордонний загін Державної прикордонної служби України (в/ НОМЕР_2 ) звернувся до Зарічного районного суду м. Суми з адміністративним позовом до ОСОБА_1 , в якому просив суд затримати громадянина російської федерації ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 12.09.2022 на термін до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12.09.2022 позовні вимоги задоволено.

Вирішено затримати громадянина Російської Федерації ОСОБА_1 на термін до прийняття остаточного рішення за заявою про визнання його біженцемабо особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, але на строк не більше шести місяців.

Рішення суду звернуто до негайного виконання.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач через свого представника подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати оскаржуване рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі.

На обґрунтування вимог апеляційної скарги представник відповідача вказав, що під час судового розгляду справи у відповідача був відсутній законний представник чи захисник і він був позбавлений елементарного права на захист та можливості подати будь-які аргументовані заперечення на позов. Стверджує, що перекладач, який був присутній під час судового засідання неналежним чином виконував свої обов`язки, та не в повній мірі здійснював переклад позиції відповідача. Також зазначає, що судом першої інстанції взагалі проігноровано доводи відповідача про те, що в Україні існує ряд громадських організацій, які могли б взяти відповідача на поруки та надати відповідні листи на ім`я позивача та суду, зокрема це громадська організація "Конгрес народів Кавказу". Звертає увагу суду, що питання щодо визнання гр. ОСОБА_1 біженцем чи особою, яка потребує додаткового захисту, наразі взагалі не розглядається, а тому оскаржуване рішення є необґрунтованим та прийнятим всупереч вимог, зазначених в ст. 289 Кодексу адміністративного судочинства України з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Представник відповідача та відповідач в судовому засіданні суду апеляційної інстанції підтримав доводи апеляційної скарги, просив скаргу задовольнити.

Представник позивача в судовому засіданні суду апеляційної інстанції проти вимог та доводів апеляційної скарги заперечував, просив відмовити в її задоволенні.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами та перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що ОСОБА_1 є громадянином російської федерації, що підтверджується копією його паспорту.

28.08.2022 в напрямку Горналь (рф) Миропілля у 500 метрах від державного кордону після його незаконного перетину був виявлений громадянин рф ОСОБА_1 , якого було доставлено до фільтраційного пункту з метою проведення фільтраційно-перевірочних заходів.

Постановою від 02.09.2022 Краснопільського районного суду Сумської області ОСОБА_1 було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 204-1 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

28.08.2022 посадовою особою позивача направлено на адресу УДМС в Сумській області повідомлення про звернення відповідача за захистом, оскільки він звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

31.08.2022 ОСОБА_1 складена заява-анкета про визнання біженцем або собою, що потребує додаткового захисту, а також анкета особи, яка звернулася із заявою про визнання біженцем або особою яка потребує додаткового захисту.

31.08.2022 від ОСОБА_1 посадовими особами прикордонної служби відібрано пояснення, відповідно до яких він відбував покарання у рф за сфабрикованим обвинуваченням, у червні 2021 року після відбуття покарання йому було встановлено обмеження волі, згодом - адміністративний нагляд. Вирішив залишити територію рф та поїхати до України. Перетнув кордон з Україною пішки, після чого був затриманий українськими прикордонниками.

Листом від 31.08.2022 УДМС в Сумській області повідомило НОМЕР_1 прикордонний загін, що на час воєнного стану зупинено строки надання адміністративних послуг, у зв`язку з чим відсутня об`єктивна можливість здійснити прийом та розгляд заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Посилаючись на положення ч. 11 ст. 289 КАС України, позивач звернувся до суду із позовною заявою про затримання відповідача з 12.09.2022 на термін до вирішення питання про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач незаконно перетнув державний кордон України та на даний момент законних підстав перебування на території України не має. Враховуючи те, що відповідач звернувся з заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні вже перебуваючи в статусі затриманої особи в місці тимчасового тримання, суд дійшов висновку, що наявні підстави для затримання відповідача до остаточного вирішення питання за його заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на таке.

Особливості провадження у справах за адміністративними позовами з приводу затримання іноземців або осіб без громадянства врегульовані приписами ст.289 КАС України.

Відповідно до ч. 1 ст. 289 КАС України за наявності обґрунтованих підстав вважати, що іноземець або особа без громадянства, стосовно якої подано адміністративний позов про примусове видворення, ухилятиметься від виконання рішення про її примусове видворення, перешкоджатиме проведенню процедури видворення чи реадмісії відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію або якщо існує ризик її втечі, а так само у разі відсутності в іноземця або особи без громадянства, яка вчинила порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, документа, що дає право на виїзд з України, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальним органом чи підрозділом, органом охорони державного кордону або Служби безпеки України подається до місцевого загального суду як адміністративного суду за місцезнаходженням цих органів (підрозділів) або за місцезнаходженням пункту тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства, які незаконно перебувають в Україні, позовна заява про застосування судом до іноземця або особи без громадянства одного з таких заходів: 1) затримання іноземця або особи без громадянства з метою ідентифікації та (або) забезпечення видворення за межі території України; 2) затримання іноземця або особи без громадянства з метою забезпечення її передачі відповідно до міжнародних договорів України про реадмісію; 3) взяття іноземця або особи без громадянства на поруки підприємства, установи чи організації; 4) зобов`язання іноземця або особи без громадянства внести заставу.

Заходи, визначені цією статтею, також застосовуються адміністративним судом, визначеним частиною першою цієї статті, за позовом центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері міграції (імміграції та еміграції), у тому числі протидії нелегальній (незаконній) міграції, громадянства, реєстрації фізичних осіб, біженців та інших визначених законодавством категорій мігрантів, його територіальних органів чи підрозділів, органів охорони державного кордону або Служби безпеки України до іноземців та осіб без громадянства, які до прийняття рішення за заявою про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, або особою без громадянства вчинили порушення законодавства України з прикордонних питань або про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви (ч.2 ст.289 КАС України).

Тобто, затримання іноземця до завершення процедури розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, пов`язано з такими умовами: 1) перебування іноземця в процедурі отримання статусу біженця; 2) вчинення таким іноземцем порушення законодавства про правовий статус іноземців, до завершення процедури розгляду цієї заяви.

Тому для забезпечення виконання цілей вказаної статті судами виносяться рішення, в резолютивній частині яких зазначається умова затримання до завершення процедури розгляду заяви про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні.

Матеріали справи містять беззаперечні докази про те, що звернувся із заявою про визнання його біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, та наразі його заява знаходиться на розгляді в органі міограціної служби. Так само в матеріалах справи достатньо доказів та визнається самим відповідачем, що ним порушено законодавство про правовий статус іноземців, а саме: незаконно здійснено перетин державного кордону України без правових підстав.

Водночас відповідно до ст.ст. 10, 12-2, 26 Закону України "Про правовий режим воєнного стану" Указом Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" з 24.02.2022 Україні введений воєнний стан строком на 30 діб.

15 березня Верховна Рада затвердила Указ Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", яким продовжено дії воєнного стану ще на 30 днів з 05 години 30 хв. 26 березня до 24 квітня включно (продовжено до 24.05.2022).

Указом Президента №341/2022 від 17.05.2022 продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб (продовжено в подальшому).

Постановою Кабінету Міністрів України від 28 лютого 2022 року № 165 зупинено строки надання, крім строків надання адміністративних послуг у сферах державної реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців, державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, державної реєстрації актів цивільного стану, суб`єктами (особами), що провадять діяльність під час воєнного стану, адміністративних послуг суб`єктами їх надання та строки видачі дозвільними органами документів дозвільного характеру на час воєнного стану в Україні (крім надання адміністративних послуг у сфері будівництва, визначених Законом України Про регулювання містобудівної діяльності).

Отже, на теперішній час розгляд заяв про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту в Україні, в тому числі розгляд заяви відповідача, призупинено на час воєнного стану в Україні.

Водночас колегія суддів зазначає, що аналіз сукупності зазначених обставин вказує на те, що затримання відповідача є необхідним та виправданим за наведених умов в умовах воєнного часу, таке дозволить компетентним органам в установленому порядку здійснити відповідні процедури розгляду звернення особи за захистом в Україні, в тому числі пройти перевірку державного органу спеціального призначення з правоохоронними функціями, який забезпечує державну безпеку України на предмет дотримання інтересів державної безпеки в умовах воєнного стану.

Відповідно до статті 9 Конвенції про статус біженців, до якої Україна приєдналася відповідно до Закону України "Про приєднання України до Конвенції про статус біженців та Протоколу щодо статусу біженців" від 10 січня 2002 року N 2942-III, ніщо в цій Конвенції не позбавляє Договірну Державу права під час війни або за інших надзвичайних і виняткових обставин вживати тимчасових заходів, які вона вважає необхідними в інтересах державної безпеки, щодо тієї чи іншої окремої особи, ще до того, як ця Договірна Держава з`ясує, що ця особа дійсно є біженцем і що подальше застосування цих заходів щодо неї є необхідним в інтересах державної безпеки.

В силу приписів ст.26 Конституції України іноземці та особи без громадянства, що перебувають в Україні на законних підставах, користуються тими самими правами і свободами, а також несуть такі самі обов`язки, як і громадяни України, - за винятками, встановленими Конституцією, законами чи міжнародними договорами України.

З огляду на зміст зазначених положень конституційних норм вбачається, що відповідна особа є користувачем на рівні з іншими особами правами і свободами, за наявності, якщо така особа перебуває в Україні саме на законних підставах. Якщо відсутня ознака законності перебування, то це створює для особи певні обмеження та відповідні юридичні наслідки.

Затримання особи-відповідача, незважаючи на серйозність заходу, з огляду на встановлені фактичні обставини, є цілком виправданими та належними, тому як в даному випадку застосування інших, менш суворих заходів, в тому числі взяття на поруки, буде недостатніми для гарантування виконання такою особою певних обов`язків пов`язаних із перебуванням на території України та є необхідним для забезпечення інтересів державної безпеки.

Відтак, суд апеляційної інстанції не погоджується з доводами апеляційної скарги про необґрунтованість адміністративного позову та відсутність підстав для його задоволення.

Щодо доводів заявника апеляційної скарги про порушення судом норм процесуального права в частині того, що під час судового розгляду справи у відповідача був відсутній законний представник чи захисник, та перекладач, який був присутній під час судового засідання, неналежним чином виконував свої обов`язки, не в повній мірі здійснюючи переклад позиції відповідача, колегія суддів зазначає таке.

Як вбачається з матеріалів справи та підтверджується протоколом судового засідання, відповідачу було роз`яснено його права щодо можливості мати захисника та в подальшому відповідач скористався цим правом під час апеляційного оскарження. Також під час судового засідання в суді першої інстанції був присутній перекладач, який здійснював переклад з російської мови на українську та навпаки, та зауважень щодо якості перекладу від відповідача не надходило, що також зафіксовано в протоколі судового засідання.

Окремо колегія суддів звертає увагу, що на час звернення до суду уповноваженим органом та під час розгляду справи в суді першої інстанції жодних клопотань від громадських організацій про можливість взяття ОСОБА_1 на поруки не надходило, від так суд першої інстанції правомірно відхилив такі аргументи відповідача про можливість взяття його на поруки.

Колегія суддів відхиляє решту доводів апелянта, які наведені у поданій апеляційній скарзі, оскільки такі на правильність висновків суду не впливають, а відтак останні не можуть покладатися в основу скасування чи зміни оскарженого судового рішення.

За наведених обставин суд першої інстанції дійшов правильного висновку про підставність та обґрунтованість заявленого позову, а тому заявлений позов належить до задоволення, з вищевикладених мотивів.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

Згідно зі статтею 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Таким чином, колегія суддів, переглянувши справу, дійшла висновку, що суд першої інстанції ухвалив рішення відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Наведені в апеляційній скарзі доводи правильність висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.

Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12.09.2022 по справі № 591/4135/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.

Головуючий суддя І.С. Чалий
Судді І.М. Ральченко В.В. Катунов