Справа № 380/8862/21
Суддя: Крутько Олена Василівна
Дата ухвалення: 2022-12-15 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
15 грудня 2022 року справа №380/8862/21
Львівський окружний адміністративний суд в складі:
головуючої судді Крутько О.В.,
за участю секретаря судового засідання Сов`як Д.О.
представника позивача ОСОБА_1 ,
представника відповідача 1 Адаміва В.О.,
представника відповідача 2 Заяць Б.М.,
розглянув у відкритому судовому засіданні у м. Львові адміністративну справу
за позовом за позовом ОСОБА_2
до Військової частини НОМЕР_1 (відповідач 1),
до Військової частини НОМЕР_2 (відповідач 2)
про визнання протиправними дій, зобов`язання до вчинення дій.
Позивач звернувся до Львівського окружного адміністративного суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 , Військової частини НОМЕР_2 , у якому з врахуванням уточнень заявлено позовні вимоги: визнати протиправними дії відповідача 1 - військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні ОСОБА_2 з 01.03.2018 по 01.01.2019 року надбавки за особливі умови служби у розмірі 10%, а з 01.01.2019 по 16.06.2020 у розмірі 65 % - замість 78%, а також у нарахуванні з 01 лютого 2020 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року, а також у не нарахуванні позивачу індексації грошового забезпечення у 2016, 2017 р. та по грудень 2018 р., а також у невірному нарахуванні сум індексації у 2018-2020 роках, а також у невірному обрахунку одноразової грошової допомоги по звільненню, відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260; визнати протиправними дії відповідача 2 - військової частини НОМЕР_2 , які полягають у виплаті ОСОБА_2 з 01.03.2018 по 01.01.2019 року надбавки за особливі умови служби у розмірі 10%, а з 01.01.2019 по 16.06.2020 у розмірі 65 % замість78%, а також у виплаті з 01 лютого 2020 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року, у не невиплаті позивачу індексації грошового забезпечення у 2016, 2017 р. та по грудень 2018 р., а також у виплаті індексації у 2018-2020 роках не у повному розмірі та виплаті не у повному розмірі одноразової грошової допомоги по звільненню, відповідно до наказу Міністра оборони України від 11.06.2008 р. № 260; зобов`язати відповідача 1 - військову частину НОМЕР_1 встановити і нарахувати ОСОБА_2 з 01.03.2018 надбавку за особливі умови служби у розмірі 78 % від сум посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також зобов`язати військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01 лютого 2020 року перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2020 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року; зобов`язати відповідача 2 - військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_2 з 01.03.2018 надбавку за особливі умови служби у розмірі 78 % від сум посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років, а також здійснити з 01 лютого 2020 року виплату грошового забезпечення позивачу за 2020 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб (далі також Постанова КМУ № 704), із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року; зобов`язати відповідача 1 - військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 16.06.2020 року із врахуванням базових місяців - січень 2008 та березень 2018 років; зобов`язати відповідача 2 - військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 16.06.2020 року із врахуванням базових місяців - січень 2008 та березень 2018 років; зобов`язати відповідача 1 - військову частину НОМЕР_1 перерахувати ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу по звільненню із врахуванням перерахованого грошового забезпечення за 2020 рік із врахуванням вже виплаченої суми; зобов`язати відповідача 2 - військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_2 одноразову грошову допомогу по звільненню із врахуванням перерахованого грошового забезпечення за 2020 рік із врахуванням вже виплаченої суми.
Ухвалою суду від 07.06.2021 залишено позовну заяву без руху.
В позовній заяві позивач зазначає, що ОСОБА_2 наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 26.05.2015 № 414 призначений на посаду заступника командира бази начальника технічного відділу, а з 08.11.2018 відповідно до п.20 наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ № 514 у зв`язку з організаційними заходами перепризначений на посаду заступника командира бази з озброєння начальника технічного відділу цієї самої бази (військово-облікова спеціальність (ВОС) 4601003). 16 червня 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 135 у зв`язку з звільненням з військової служби позивач виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення. Відповідно до пункту № 1 наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 17 червня 2008 № 262 військову частину НОМЕР_1 передано зі складу військових частин 8 армійського корпусу в безпосереднє підпорядкування Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України. Згідно з п.3 зазначеного наказу особовий склад військової частини НОМЕР_1 залишено на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 . Тобто встановлення сум грошового забезпечення, відсотків компенсаційних виплат, надбавок та премій наказами військової частини визначає відповідача 1, а виплачує відповідач 2.
Відповідно до наказу Міністра оборони України від 27.12.2001 № 431 «Про затвердження Переліку посад офіцерів наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, за якими виплачується щомісячна 15% надбавка за особливі умови служби, посада заступника командира бази з озброєння (ВОС 4601) значиться у Переліку (код 1808). Аналогічні виплати 15% за особливі умови служби передбачені наказом Міністра оборони України від 08 січня 2008 року № 2 «Про затвердження змін до наказу Міністра оборони України від 27.12.2001 № 431» така надбавка передбачена, у тому числі за посадою начальник відділу (код 7301 (ВОС 4601).
Позивач стверджує, що з часу призначення на посаду заступника командира частини (бази) з озброєння начальника технічного відділу, відповідно до зазначених наказів Міністра оборони України позивач мав право на отримання 78% розміру щомісячної надбавки за особливості проходження служби. Натомість, відповідач неправомірно з березня по грудень 2018 року нараховував 10% надбавки, а з січня 2019 року по червень 2020 року 65%.
Позивач повідомляє, що як вбачається з наданої відповідачем довідки про грошове забезпечення позивача на 2020 рік, його оклад за військовим званням та посадовий оклад, а також всі інші види грошового забезпечення з 01 лютого 2020р, тобто з наступного місяця після набрання законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29.01.2020, не були обраховані відповідно до вимог Постанови КМУ № 704, а залишились на рівні 2018 року. Позивач наполягає, що посадовий оклад та оклад за військовим званням, а також всі інші види грошового забезпечення має визначатися виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня відповідного року.
Позивач вказує, що відповідачем протиправно в день виключення із списків особового складу військової частини не було проведено розрахунків щодо нарахування та виплати індексації грошового забезпечення, яка була гарантована чинним законодавством України, зокрема Законом України «Про індексацію грошових доходів населення», Постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 №1078 «Про затвердження Порядку проведення індексації грошових доходів населення». Згідно довідки № 214 від 06.10.2020 про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 16.06.2020 індексація його грошового забезпечення нараховувалась виходячи з базових місяців січень 2016 року, червень 2016 року, березень 2018 року, липень 2018 року, всього за цей період нараховано і виплачено позивачу 3187,4 грн. індексації грошового забезпечення. Позивач вважає, що розрахунок індексації грошового забезпечення у спірний період проведено неправильно через невірне застосування базових місяців при проведення таких розрахунків. Просить задовольнити позовні вимоги.
Відповідач 1 проти позову заперечив, подав відзив на позовну заяву, у якому зазначає, що у Переліку посад офіцерів наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, за якими виплачується щомісячна 15% надбавка за особливі умови служби, затвердженого наказом Міністра оборони України від 27.12.2001 № 431, у редакції наказу МОЗ № 2 від 09 січня 2008 року, на який посилається позивач, посада заступника командира бази з озброєння відсутня. Дана посада значилась у переліку до 2008 року. Тому з моменту призначення позивача на посаду заступника командира бази з озброєння підстав для виплати зазначеної надбавки позивачу не було. Зазначає, що відсутні підстави для обчислення розміру окладу за посадою позивача та окладу за військовим званням, виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого у 2020 році, оскільки це суперечить приписам постанови № 704 в редакції Постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» (далі також Постанова № 103). Відповідач 1 вказує, що у зв`язку з прийняттям Кабінетом Міністрів України постанови «Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів» №1013 від 09.12.2015 року (далі - Постанова №1013), яка набрала чинності з 15.12.2015 року та підлягала застосуванню з 01.12.2015 року, істотно змінився порядок індексації зарплати та інших доходів населення. Постановою № 1013 не лише істотно змінено порядок проведення індексації доходів населення починаючи з 01.12.2015, але й визначено місяць, з якого починається обчислення індексу споживчих цін (січень 2016 року), з якого в подальшому необхідно відштовхуватись для проведення індексації. При цьому до компетенції суду не входить повноваження визначення конкретних сум індексації, оскільки це належить до дискреційних повноважень відповідача. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Відповідач 2 подав відзив на позовну заяву, у якому висловлено аргументи на спростування позовних вимог, які в основному аналогічні, викладеним у відзиві на позовну заяву відповідача 1. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
Ухвалою від 25.08.2021 судове засідання з розгляду справи по суті призначено на 14.09.2021. 14.09.2021 відкладено розгляд справи на 19.10.2021. 19.10.2021 відкладено розгляд справи на 23.11.2021. 23.11.2021 відкладено розгляд справи на 23.12.2021. 23.12.2021 оголошено перерву у судовому засіданні до 03.02.2022. 03.02.2022 відкладено розгляд справи до 10.03.2022. 10.03.2022 відкладено розгляд справи до 21.04.2022. Ухвалою від 21.04.2022 провадження у справі зупинено.
22.11.2022 провадження у справі поновлено, призначено судове засідання на 15.12.2022.
Представник позивача у судовому засідання позовні вимоги підтримав, представники відповідача проти позову заперечили.
Суд з`ясував зміст позовних вимог, дослідив долучені до матеріалів справи письмові докази, оцінив їх в сукупності та встановив такі фактичні обставини справи та відповідні правовідносини:
ОСОБА_2 наказом командувача Сухопутних військ ЗСУ від 26.05.2015 № 414 призначений на посаду заступника командира бази начальника технічного відділу, а з 08.11.2018 відповідно до п.20 наказу командувача Сухопутних військ ЗСУ № 514 у зв`язку з організаційними заходами перепризначений на посаду заступника командира бази з озброєння начальника технічного відділу цієї самої бази (військово-облікова спеціальність (ВОС) 4601003).
16 червня 2020 року наказом командира військової частини НОМЕР_1 № 135 у зв`язку з звільненням з військової служби позивач виключений із списків особового складу військової частини та всіх видів забезпечення.
Відповідно до пункту № 1 наказу командувача Сухопутних військ Збройних Сил України від 17 червня 2008 № 262 військову частину НОМЕР_1 передано зі складу військових частин 8 армійського корпусу в безпосереднє підпорядкування Командуванню Сухопутних військ Збройних Сил України. Згідно з п.3 зазначеного наказу особовий склад військової частини НОМЕР_1 залишено на всіх видах забезпечення у військовій частині НОМЕР_2 .
Згідно довідки № 214 від 06.10.2020 про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 16.06.2020, з березня по грудень 2018 року йому нараховувалось 10% щомісячної надбавки за особливості проходження служби, а з січня 2019 року по червень 2020 року - 65%. щомісячної надбавки за особливості проходження служби.
Згідно довідки № 214 від 06.10.2020 про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.02.2020 грошове забезпечення позивача нараховувалось з урахуванням розмірів посадового окладу та окладу за спеціальним званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01.01.18 (посадовий оклад 5220 грн (25 тарифний розряд, коефіцієнт 2,96), оклад за військове звання 1410 грн (тарифний коефіцієнт 0,8).
Згідно довідки № 214 від 06.10.2020 про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 16.06.2020 індексація його грошового забезпечення нараховувалась виходячи з базових місяців січень 2016 року, червень 2016 року, березень 2018 року, липень 2018 року, всього за цей період нараховано і виплачено позивачу 3187,4 грн.
При вирішенні спору по суті суд виходив з наступного.
Статтею 9 Закону України № 2011-XII від 20 грудня 1991 року "Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей" (далі - Закон №2011-XII), визначено, що держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Згідно із частиною другою статті 9 Закону № 2011-ХІІ, до складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця. Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону (частина третя статті 9 Закону № 2011-ХІІ).
Кабінетом Міністрів України прийнято Постанову від 30 серпня 2017 року №704 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", якою збільшено розмір грошового забезпечення військовослужбовців.
Відповідно до пункту 10 Постанови № 704, ця постанова набирає чинності з 01 березня 2018 року.
Постановою № 704, зокрема, затверджено: тарифну сітку розрядів і коефіцієнтів посадових окладів військовослужбовців з числа осіб рядового, сержантського і старшинського складу, офіцерського складу (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 1; схему тарифних коефіцієнтів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців (крім військовослужбовців строкової військової служби), осіб рядового і начальницького складу згідно з додатком 14.
Пунктом 4 Постанови №704 в редакції, чинній на момент прийняття постанови, визначено, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначалися шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року (але не менше 50 відсотків розміру мінімальної заробітної плати, встановленого законом на 1 січня календарного року), на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1,12,13,14.
21 лютого 2018 року Кабінет Міністрів України прийняв Постанову № 103 "Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб".
Згідно з пунктом 6 Постанови № 103, внесено зміни до постанов Кабінету Міністрів України, що додаються. Так, до Постанови №704 були внесені зміни, внаслідок яких пункт 4 Постанови №704 викладено у новій редакції, а саме: "4. Установити, що розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу визначаються шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 01 січня 2018 року, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13 і 14".
Пункт 6 Постанови КМУ №103 втратив чинність у зв`язку із набранням законної сили постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 29 січня 2020 року по справі №826/6453/18.
Тобто, з 29 січня 2020 року була відновлена дія пункту 4 Постанови КМУ №704 у первісній редакції, яка визначала розміри посадових окладів, окладів за військовими (спеціальними) званнями військовослужбовців, осіб рядового та начальницького складу шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, а не на 01 січня 2018 року.
Таким чином, з 29 січня 2020 року - з дня набрання чинності судовим рішенням у справі № 826/6453/18 виникли підстави для розрахунку грошового забезпечення позивача з урахуванням розміру посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, визначених шляхом множення розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом - у спірних правовідносинах на 01.01.2020, на відповідний тарифний коефіцієнт згідно з додатками 1, 12, 13, 14 до постанови Кабінету Міністрів України №704 від 30.08.2017 "Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб", оскільки з цієї дати позивач мав право на отримання грошового забезпечення, виходячи з розміру складових, розрахованих згідно з Постановою № 704 у відповідності до вимог статті 9 Закону №2011-ХІІ.
При цьому, суд звертає увагу на те, що встановлене положеннями пункту 3 розділу ІІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 1774-VІІІ обмеження щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини для визначення посадових окладів, розрахованих згідно з постановою № 704 жодним чином не впливає на спірні правовідносини, оскільки такою розрахунковою величною є, прожитковий мінімум для працездатних осіб, встановлений законом на 1 січня календарного року. Розмір мінімальної заробітної плати не є розрахунковою величиною для визначення посадових окладів, а застосований з іншою метою - для визначення мінімальної величини, яка враховується, як складова при визначенні розмірів посадових окладів та окладів за військовим (спеціальним) званням.
Аналогічних висновків дійшов Верховний Суд у справі № 440/6017/21.
Пунктом 2 Постанови №704 установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Відповідно до абзаців 4,5 підпункту 1 пункту 5 Постанови №704 надано право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: установлювати: надбавку за особливості проходження служби військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби) та особам рядового і начальницького складу в розмірі до 100 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим (спеціальним) званням та надбавки за вислугу років.
Порядок та умови виплати такої надбавки визначати керівникам державних органів залежно від якості, складності, обсягу та важливості виконуваних обов`язків за посадою.
Наказом Міністра оборони України від 07.06.2018 № 260 затверджено Порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам (далі - Порядок № 260).
Цей Порядок № 260 визначає механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України та деяким іншим особам.
Дія цього Порядку № 260 (крім розділів II, V-IХ, ХІI-ХХV) поширюється на військовослужбовців, умови виплати грошового забезпечення для яких встановлено іншими нормативно-правовими актами.
Відповідно до п. 2 Порядку № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди; допомоги.
Відповідно до пункту 3 Порядку № 260 підставами для розрахунку та виплати основних і додаткових видів грошового забезпечення є: штат військової частини (установи, організації) (далі - військова частина); накази про призначення на посаду та зарахування до списків особового складу військової частини, про вступ до виконання обов`язків за посадою, в тому числі тимчасово, про зарахування в розпорядження; накази про встановлення та виплату основних і додаткових видів грошового забезпечення; накази про присвоєння військових звань; грошовий атестат або довідка про грошові виплати (за винятком осіб, призваних (прийнятих) на військову службу за контрактом, у тому числі під час проходження строкової військової служби).
Згідно пункту 4 Порядку № 260 грошове забезпечення військовослужбовців із числа осіб офіцерського складу, в тому числі слухачів (ад`юнктів, докторантів), рядового, сержантського та старшинського складу (крім військовослужбовців строкової служби), включає: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавку за вислугу років; підвищення посадового окладу під час проходження військової служби на території населених пунктів, яким надано статус гірських, та на острові Зміїний; надбавки за особливості проходження служби, за службу в Силах спеціальних операцій Збройних Сил, кваліфікацію, кваліфікаційну категорію, виконання функцій державного експерта з питань таємниць, роботу в умовах режимних обмежень, безперервний стаж на шифрувальній роботі, почесні та спортивні звання; доплати за науковий ступінь та за вчене звання; премію; морську винагороду, винагороди за стрибки з парашутом, за розшук, піднімання, розмінування та знешкодження вибухових предметів, тралення і знешкодження мін, за водолазні роботи та за бойове чергування; одноразові грошові допомоги після укладення першого контракту, для оздоровлення, для вирішення соціально-побутових питань, у разі звільнення з військової служби; інші виплати, які здійснюються відповідно до чинного законодавства України.
Абзацом 5 пункту 7 Порядку № 260 визначено, що у разі виникнення спірних питань щодо нарахування грошового забезпечення виплата здійснюється у безспірному розмірі до вирішення питань у встановленому чинним законодавством порядку.
Розділом VІ Порядку № 260 передбачено виплату надбавки за особливості проходження служби. Пунктом 2 зазначеного розділу наказу передбачено, що розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби розраховується від мінімального розміру цієї надбавки, який встановлюється Міністром оборони України, у відсотках для осіб офіцерського складу та окремо для осіб рядового, сержантського та старшинського складу виходячи з наявного фонду грошового забезпечення, передбаченого в кошторисі Міністерства оборони України.
Мінімальний розмір щомісячної надбавки за особливості проходження служби не може перевищувати 65 відсотків.
Разом з тим, в п. 11 додатку до Порядку № 260 визначено, що військовослужбовці, які проходять військову службу на посадах: наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків і вертольотів згідно із затвердженим Міністром оборони України переліком посад, визначеним особам коефіцієнт надбавки збільшується на 1,20.
Наказом Міністра оборони України №3 від 05.01.2015 року «Про затвердження інструкції про класифікацію авіаційного персоналу державної авіації України» визначено перелік наземних авіаційних спеціалістів, що забезпечують безпеку польотів.
Зокрема, п.2.3 наведеного наказу визначено, що до наземного складу державної авіації України належать персонал з технічної експлуатації ПС (авіаційні спеціалісти за фахами інженерного та технічного, метрологічного профілю, які здійснюють проведення робіт інженерно-авіаційного забезпечення польотів).
Відповідно до наказу Міністра оборони України від 27.12.2001 № 431 «Про затвердження Переліку посад офіцерів наземних авіаційних спеціалістів, які забезпечують безпеку польотів літаків та вертольотів, за якими виплачується щомісячна 15% надбавка за особливі умови служби, посада заступника командира бази з озброєння (ВОС 4601) значиться у Переліку (код 1808). Аналогічні виплати 15% за особливі умови служби передбачені наказом Міністра оборони України від 08 січня 2008 року № 2 «Про затвердження змін до наказу Міністра оборони України від 27.12.2001 № 431» така надбавка передбачена, у тому числі за посадою начальник відділу (код 7301 (ВОС 4601).
Відповідач не спростував доводи позивача про те, що йому з 01.03.2018 належить до виплати надбавка за особливі умови служби у розмірі 78 % від сум посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Преамбулою Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» від 03.07.1991 №1282-XII (далі - Закон України №1282-XII) встановлено, що вказаний Закон визначає правові, економічні та організаційні основи підтримання купівельної спроможності населення України в умовах зростання цін з метою дотримання встановлених Конституцією України гарантій щодо забезпечення достатнього життєвого рівня населення України.
У статті 1 Закону України №1282-XII визначено, що індексація грошових доходів населення - це встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до статті 2 Закону України №1282-XII індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення). Індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Згідно з частиною першою статті 4 Закону України №1282-XII індексація грошових доходів населення проводиться в разі, коли величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації, який установлюється в розмірі 103 відсотка.
Згідно з частиною першою статті 5 Закону України №1282-XII підприємства, установи та організації підвищують розміри оплати праці у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів.
Підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України (частина друга статті 5 Закону України №1282-XII).
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів, бюджету Пенсійного фонду України та бюджетів інших фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік (частина шоста статті 5 Закону України №1282-XII).
Відповідно до пункту 1-1 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17.07.2003 (далі - Порядок №1078) підвищення грошових доходів громадян у зв`язку з індексацією здійснюється з першого числа місяця, що настає за місяцем, в якому офіційно опубліковано індекс споживчих цін. Обчислення індексу споживчих цін для проведення індексації грошових доходів населення провадиться наростаючим підсумком починаючи з березня 2003 р. - місяця опублікування Закону України від 06.02.2003 №491-IV «Про внесення змін до Закону України Про індексацію грошових доходів населення».
За змістом п. 4 Порядку № 1078 індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
У межах прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб, індексуються оплата праці (грошове забезпечення), допомога по безробіттю та матеріальна допомога у період професійної підготовки, перепідготовки або підвищення кваліфікації безробітного, що надаються залежно від страхового стажу у відсотках середньої заробітної плати, стипендії.
Частина грошових доходів, яка перевищує прожитковий мінімум, встановлений для відповідних соціальних і демографічних груп населення, індексації не підлягає.
Сума індексації грошових доходів громадян визначається як результат множення грошового доходу, що підлягає індексації, на величину приросту індексу споживчих цін, поділений на 100 відсотків.
П. 5 Порядку № 1078 визначено, що у разі підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, значення індексу споживчих цін у місяці, в якому відбувається підвищення, приймається за 1 або 100 відсотків.
Обчислення індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації здійснюється з місяця, наступного за місяцем підвищення зазначених грошових доходів населення.
Сума індексації у місяці підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не нараховується, якщо розмір підвищення грошового доходу перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу.
Якщо розмір підвищення грошового доходу не перевищує суму індексації, що склалась у місяці підвищення доходу, сума індексації у цьому місяці визначається з урахуванням розміру підвищення доходу і розраховується як різниця між сумою індексації і розміром підвищення доходу.
У разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
До чергового підвищення тарифних ставок (окладів), пенсій або щомісячного довічного грошового утримання, стипендій, виплат, що здійснюються відповідно до законодавства про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, до визначеної суми індексації додається сума індексації, яка складається внаслідок перевищення величини індексу споживчих цін порогу індексації, зазначеного у пункті 1-1 цього Порядку.
Відповідно до пп.2 п. 6 Порядку № 1078 виплата сум індексації грошових доходів здійснюється за рахунок джерел, з яких провадяться відповідні грошові виплати населенню: підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з державного бюджету, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів державного бюджету.
Суд звертає увагу на те, що правове регулювання виплати індексації визначає умови (якщо величина індексу споживчих цін перевищила поріг індексації), з настанням яких виникає право на щомісячне отримання суми індексації у структурі заробітної плати (грошового забезпечення) до настання обставин (підвищення тарифних ставок, окладів), за яких виплата розрахованої суми індексації припиняється до повторного настання обставин, які обумовлюють повторне виникнення права на отримання індексації.
Як зазначив Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року (справа № 825/1987/17), від 20 листопада 2019 року (справа № 620/1892/19), від 05 лютого 2020 року (справа № 825/565/17) індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, індексація грошового забезпечення є однією із основних державних гарантій щодо оплати праці, проведення індексації у зв`язку зі зростанням споживчих цін (інфляцією) є обов`язковим для всіх юридичних осіб-роботодавців, незалежно від форми власності та виду юридичної особи. За відсутності затвердженого особливого порядку індексації грошового забезпечення військовослужбовців, нарахування індексації грошового забезпечення здійснюється у встановленому Кабінетом Міністрів України порядку, а саме відповідно до Порядку № 1078.
На підприємства, установи, організації незалежно від форм власності покладається обов`язок проводити індексацію заробітної плати (грошового забезпечення) у разі перевищення величини індексу споживчих цін встановленого порогу індексації, при цьому базовим місяцем при обчисленні індексу споживчих цін для проведення подальшої індексації слід вважати місяць підвищення грошового забезпечення за рахунок зростання його складових, які не мають разового характеру.
Згідно довідки № 214 від 06.10.2020 про нараховане та виплачене грошове забезпечення ОСОБА_2 за період з 01.01.2016 по 16.06.2020 індексація його грошового забезпечення нараховувалась виходячи з базових місяців січень 2016 року, червень 2016 року, березень 2018 року, липень 2018 року, всього за цей період нараховано і виплачено позивачу 3187,4 грн.
Позивач вважає, що базовими місяцями для нарахування індексації грошового забезпечення у спірний період повинен бути січень 2008 року та березень 2018 року.
Суд зазначає, що згідно Порядку № 1078, місяць у якому підвищилося грошове забезпечення з урахуванням виплат, що входять до його складу (посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення), є базовим. У разі підвищення військовослужбовцю грошового забезпечення, для визначення базового місяця при проведенні індексації здійснюється порівняння суми підвищення грошового забезпечення та суми індексації, що нараховується в місяці збільшення грошового доходу. При проведенні такого порівняння береться грошове забезпечення до підвищення у розрахунку за повний відпрацьований місяць та величина приросту індексу споживчих цін, на який нараховується індексація. Якщо відбувається підвищення грошового забезпечення на суму меншу, ніж сума індексації, має бути здійснено підвищення грошового забезпечення та додано суму індексації, визначену з урахуванням суми підвищення грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (далі Постанова № 1294) грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
Перелік одноразових додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил затверджено Додатком 25 до Постанови №1294.
Згідно з абзацом 5 пункту 5 Порядку №1078 у разі зростання заробітної плати за рахунок інших її складових без підвищення тарифних ставок (окладів) сума індексації не зменшується на розмір підвищення заробітної плати. У разі коли відбувається підвищення тарифної ставки (окладу), у місяці підвищення враховуються всі складові заробітної плати, які не мають разового характеру.
Отже, з набранням чинності Постановою № 1294 відбулись зміни розміру тарифних ставок (посадових окладів) відповідних категорій військовослужбовців.
Таким чином, визначення базового місяця залежить тільки від зміни розміру тарифної ставки (посадового окладу), яка вперше відбулась у січні 2008 року на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка набрала чинності 01 січня 2008 року та втратила чинність 01 березня 2018 року.
Підвищення тарифних ставок (окладів) військовослужбовців за період з січня 2008 року по березень 2018 року, що є підставою для встановлення іншого базового місяця для проведення індексації не відбувалося.
Відтак, у період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 саме січень 2008 року, а не січень 2016 року та червень 2016 року, як визначив відповідач, є базовим місяцем для нарахування індексації грошового забезпечення позивача.
У подальшому, після прийняття постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (набрала чинності 01 березня 2018 року), якою затверджено схему тарифних розрядів за основними типовими посадами осіб офіцерського складу Збройних Сил, базовим місяцем для нарахування військовослужбовцям індексації грошового забезпечення став березень 2018 року.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки при нарахуванні індексації грошового забезпечення позивачу неправильно встановлено базовий місяць, то у спірний період нарахування індексації здійснювалось відповідачем неправильно, що у свою чергу призвело до нарахування та виплати індексації грошового забезпечення у занижених розмірах.
Таким чином, суд вважає протиправними дії відповідача щодо нарахування та виплати позивачу індексації грошового забезпечення не у повному обсязі.
Суд враховує, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним і таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб`єкта владних повноважень, а у випадку невиконання або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду, а здійснювалося примусове виконання рішення.
За встановлених обставин, враховуючи, що у спірний період при нарахуванні та виплаті позивачу індексації грошового забезпечення відповідачем неправильно встановлено базові місяці, що вплинуло на правильність нарахування індексації, суд вважає, що у даному випадку ефективним способом захисту порушених прав, свобод чи інтересів позивача буде зобов`язання відповідача здійснити нарахування та виплату позивачу індексації грошового забезпечення за період з 01.01.2016 року по 28.02.2018 включно із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць), а у період з 01.03.2018 року до 16.06.2020 включно - із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у березні 2018 року (базовий місяць) з урахуванням попередньо сплаченої суми.
При вирішенні позовних вимог про зобов`язання відповідачів нарахувати та виплатити позивачу одноразову допомогу при звільненні із врахуванням перерахованого грошового забезпечення за 2020 рік та перерахованої і виплаченої індексації грошового забезпечення, суд враховує, що на дату звернення до суду з цією вимогою перерахунок грошового забезпечення позивача не проводився, є спірним, отже, відсутнє встановлене порушене право позивача і такі вимоги є передчасними.
Згідно з вимогами статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.
В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.
Відповідно до статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та доказів, зібраних у справі, суд дійшов висновку, що позов необхідно задовольнити частково.
Щодо судового збору, то суд зазначає, що враховуючи приписи ст.139 КАС України та норми Закону України «Про судовий збір» судовий збір за вимогами, які задоволені судом не сплачується, тому такий не підлягає відшкодуванню.
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; сторін та їхніх представників, що пов`язані із прибуттям до суду; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертиз; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані із вчиненням інших процесуальних дій або підготовкою до розгляду справи (ч.3 ст.132 КАС України).
Згідно ст.134 КАС України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
Відповідно до частини 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2)чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4)дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Відповідно до ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.
На дату розгляду справи позивачем долучено докази понесення витрат на правничу допомогу, а саме: копії акту виконаних робіт від 31.05.2021 та квитанції № 19 від 31.05.2021 на суму 3000 грн., які підлягають стягненню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань відповідача 2.
Керуючись ст.ст. 2, 5, 14, 77, 90, 139, 241-246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд
Адміністративний позов задовольнити частково.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_1 , які полягають у нарахуванні ОСОБА_2 з 01.03.2018 по 16.06.2020 у не повному розмірі надбавки за особливі умови служби, а також у нарахуванні з 01 лютого 2020 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року, а також у неповному нарахуванні ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 до 16.06.2020.
Визнати протиправними дії Військової частини НОМЕР_2 , які полягають у виплаті ОСОБА_2 з 01.03.2018 по 16.06.2020 у не повному розмірі надбавки за особливі умови служби, а також у виплаті з 01 лютого 2020 року основних видів грошового забезпечення без врахування розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року, у виплаті не повному розмірі ОСОБА_2 індексації грошового забезпечення з 01.01.2016 до 16.06.2020.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 встановити і нарахувати ОСОБА_2 з 01.03.2018 надбавку за особливі умови служби у розмірі 78 % від сум посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 здійснити з 01 лютого 2020 року перерахунок грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2020 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_2 з 01.03.2018 до 16.06.2020 надбавку за особливі умови служби у розмірі 78 % від сум посадового окладу, окладу за військове звання та надбавки за вислугу років.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 здійснити з 01 лютого 2020 року виплату грошового забезпечення ОСОБА_2 за 2020 рік відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 30 серпня 2017 року № 704 Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб, із врахуванням розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб встановленого на 1 січня 2020 року.
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_1 нарахувати ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 16.06.2020 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць) та у березні 2018 року (базовий місяць).
Зобов`язати Військову частину НОМЕР_2 виплатити ОСОБА_2 індексацію грошового забезпечення з 01.01.2016 року по 16.06.2020 року із прийняттям індексу споживчих цін за 1 або 100 відсотків для обчислення індексації грошового забезпечення у січні 2008 року (базовий місяць) та у березні 2018 року (базовий місяць).
В задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Військової частини НОМЕР_2 (код ЄДРПОУ НОМЕР_3 ) на користь ОСОБА_2 (РНОКПП НОМЕР_4 ) 3000,00 грн. витрат на правову допомогу
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом 30 днів з дня його проголошення до Восьмого апеляційного адміністративного суду, з врахуванням гарантій встановлених пунктом 3 Розділу VІ «Прикінцевих положень» Кодексу адміністративного судочинства України.

Повний текст рішення складено 22.12.22.

Суддя Крутько О.В.