Справа № 357/8533/22
Суддя: Орєхов О. І.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 357/8533/22
Провадження № 2-адр/357/14/22
23 грудня 2022 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:
головуючого судді - Орєхова О. І. ,
за участю секретаря - Сокур О. В.,
розглянувши в спрощеному позовному провадженні у відкритому судовому засіданні в залі суду № 2 в м. Біла Церква заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до помічника чергового чч СПД № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Джімського Євгенія Ігоровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови, -
Заява мотивована тим, що рішенням суду у вказаній справі позовні вимоги задоволено частково та скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серії БАВ № 178543 від 06 вересня 2022 року відносно ОСОБА_1 .
12 вересня 2022 року між ним та адвокатом Гажалою Юрієм Борисовичем укладений договір про надання йому правової допомоги Білоцерківському міськрайонному суду Київської обалсті у вказаній справі.
Згідно п. 3.1 умов вказаного договору, Клієнт оплачує Адвокату гонорар у фіксованому розмірі 5000 грн. згідно акту виконаних робіт, який не залежить від обсягу наданих послуг та витраченого часу. Згідно п. 3.2, оплата гонорару підтверджується актом приймання грошових коштів, який є невід`ємною частиною договору.
09 грудня 2022 року ним за отриману правову допомогу у даній справі сплачено адвокату грошові кошти у розмірі 5000 грн., що підтверджується актом приймання грошових коштів, які підлягають стягненню на цого користь.
Тому, просив суд стягнути з Головного управління Національної поліції у Вінницькаій області на користь ОСОБА_1 5000 грн. витрат на професійну правничу допомогу. Розгляд даної заяви проводити без його участі.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 12.12.2022 року, головуючим суддею визначено Орєхова О.І. та вказані матеріали передані для розгляду.
Відповідно до контрольного журналу судових справ і матеріалів, переданих для розгляду судді, зазначені матеріали були отриманні суддею 13.12.2022 року.
Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів з дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може розглянути питання ухвалення додаткового судового рішення в судовому засіданні з повідомленням учасників справи. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви ( ч. 3 ст. 252 КАС України ).
Сторони в судове засідання не викликалися.
У разі неявки у судове засідання всіх учасників справи або якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи (у тому числі при розгляді справи в порядку письмового провадження), фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється ( ч. 4 ст. 229 КАС України ).
Оскільки учасники справи у судове засідання не викликалися, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.
Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов таких висновків.
Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 07 грудня 2022 року адміністративний позов ОСОБА_1 до помічника чергового чч СПД № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Джімського Євгенія Ігоровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови було задоволено частково. Скасовано постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, Серія БАВ № 178543 від 06 вересня 2022 року про притягнення ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності, передбаченої ч. 1 ст. 121 КУпАП. Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , - закрито. В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до помічника чергового чч СПД № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Джімського Євгенія Ігоровича, - відмовлено. Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань з Головного управління Національної поліції у Вінницькій області на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору у розмірі 496,20 гривень.

Зазначене судове рішення не набрало законної сили.

Заяву про ухвалення додаткового судового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання судового рішення ( ч. 2 ст. 252 КАС України ).

Відповідно до статті 16 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом

Пунктом 1 частини третьої статті 132 КАС України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Питання, що стосуються витрат на професійну правничу допомогу, регулюються статтею 134 КАС України. Відповідно до частини 2 цієї статті за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Склад та обсяг судових витрат визначено у частині 3 статті 134 КАС України, згідно з якою для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Відповідно до частини четвертої статті 134 КАС України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч.5 ст.134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина шоста статті 134 КАС України).

При цьому, обов`язок доведення неспівмірності витрат відповідно до вимог частини сьомої цієї статті покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Суд зазначає, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат підлягає оцінці кожен окремий доказ надання правової допомоги та у їх сукупності співмірність розміру витрат на оплату послуг адвоката, а також заперечення суб`єкта владних повноважень щодо обґрунтованості їх розміру.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Частиною 2 статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

При визначенні суми відшкодування суд також враховує критерії реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності, виходячи з конкретних обставин справи.

Аналогічні критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/WestAllianceLimited" проти України", заява № 19336/04).

Так, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумний розмір.

При цьому, суд зазначає, що з боку відповідача заперечень щодо розміру гонорара адвоката, який підлягає відшкодуванню за рахунок відповідача на адресу суду не надходило.

Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи.

Подібні висновки містяться в ряді постанов Верховного Суду, зокрема, у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19.

У справі № 755/9215/15-ц Велика Палата також вказала, що суд не може за власною ініціативою зменшити витрати на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку іншої, зацікавленої сторони.

Відповідно до ч. 5 ст. 242 КАС України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Так, на підтвердження понесених витрат позивач надав суду: Договір про надання правової допомоги від 12 вересня 2022 року; Акт приймання грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 12.09.2022 року, укладеного 09.12.2022 року.

В пункті 3.1. Договору про надання правової допомоги від 12 вересня 2022 року, за участь у справі та надання правової допомоги Клієнт сплачує Адвокату гонорар у фіксованому розмірі 5000 гривень, який не залежить від обсягу наданих послуг та витраченого часу.

Оплата гонорару підтверджується актом приймання грошових коштів, який є невід`ємною частиною даного договору ( п. 3.2. цього Договору ).

Згідно отриманого Акту приймання грошових коштів до договору про надання правової допомоги від 12.09.2022 року, укладеного 09.12.2022 року вбачається, що ОСОБА_1 передав, а адвокат Гажала Ю.Б. прийняв 5000 грн. в якості оплати послуг адвоката за надання клієнтові правової допомоги у справі про адміністративне правопорушення № 357/8533/22 за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови у справі про накладення адміністративного стягнення.

Отже, вартість послуг адвоката визначено сторонами безпосередньо в Договорі про надання правничої ( правової ) допомоги у фіксованому розмірі, сума не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу, тому в такому випадку детальний опис робіт не потрібен.

Тому, адвокат не повинен підтверджувати розмір гонорару, якщо гонорар встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі.

Зазначеної правової позиції дотримується ВС КАС у справі № 640/18402/19 від 28.12.2020 року.

Так, в постанові Великої Палати у справі № 910/12876/19, суд зауважив, що розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини.

Відповідно до частини сьомої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання, яке відбувалося 07.12.2022 року не з`явився, 01.12.2022 року за вх. № 42923 судом отримано клопотання, підписане представником Гажала Ю.Б., в якому позовні вимоги просили задовольнити у повному обсязі та розгляд справи здійснювати без участі позивача ( а. с. 52 ).

Так, позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення 12.12.2022 року, тобто протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду ( рішення суду ухвалено 07.12.2022 року ), однак з боку позивача та його представника на адресу суду не надходило жодних заяв про те, що докази понесення витрат на правову допомогу будуть подані останнім у відповідності до вимог статті 139 КАС УКраїни.

Таких заяв не містять і матеріали справи та відповідно зазначене не міститься і в адміністративному позові.

Так, як вже зазначалось, частиною 7 статті 139 КАС України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Однак, нормами статті 252 КАС України не передбачено процесуального порядку залишення заяви про ухвалення додаткового судового рішення без розгляду.

Такого висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 07.07.2022 р. у справі № 560/3047/19, адміністративне провадження № К/9901/42886/21.

Верховний Суд вважає, що розгляд заяви про ухвалення додаткового судового рішення на підставі частини 7 статті 139 КАС України є помилковим та таким, що порушує норми законодавства України, а саме застосуванням процесуальної норми, яка не підлягала застосування до цих правовідносин.

Аналогічний висновок викладений у постановах Верховного Суду від 10 вересня 2019 року у справі №850/1/18, від 19 січня 2022 року у справі №600/785/21-а, від 3 лютого 2022 року у справі №420/3745/20.

Однак, подаючи до суду 12.12.2022 року заяву про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі щодо стягнення з відповідача витрат понесених на правову допомогу, позивач не надав суду підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, що позбавила відповідача можливості скористатися своїм право на подання поясненнь з цього приводу, тому такі докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не підлягають врахуванню судом.

Такої правової позиції дотримується і Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду в постанові від 30 червня 2022 року у справі № 640/1175/20.

В зазначеній постанові Касаційний адміністративний суд у складі Верховного Суду вказав, що у цій справі суд першої інстанції не звернув уваги на те, що при поданні до суду доказів щодо розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу представник позивача, всупереч вимогам частини дев`ятої статті 79 КАС України, не надав підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи. За таких обставин та виходячи з положень частини дев`ятої статті 79 КАС України, подані представником позивача докази на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу не підлягали врахуванню судом.

Аналогічної позиції дотримується і Верховний Суд у складі Касаційного господарського суду, викладених у постанові від 16 лютого 2021 року у справі № 910/14138/18, у додатковій постанові від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18.

Відповідно до ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права.

В Україні визнається і діє принцип верховенства права (частина перша статті 8 Конституції України). Суддя, здійснюючи правосуддя, керується верховенством права (частина перша статті 129 Конституції України). Аналогічний припис закріплений у частині першій статті 10 ЦПК України.

Елементом верховенства права є принцип юридичної визначеності, який, зокрема, передбачає, що закон, як і будь-який інший акт держави, повинен характеризуватися якістю, щоб виключити ризик свавілля. На думку Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) поняття «якість закону» означає, що національне законодавство має бути доступним і передбачуваним, тобто визначати достатньо чіткі положення, аби дати людям адекватну вказівку щодо обставин і умов, за яких державні органи мають право вживати заходів, що вплинуть на конвенційні права цих людей (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «C. G. та інші проти Болгарії» від 24 квітня 2008 року, заява № 365/07, «Олександр Волков проти України» від 09 січня 2013 року, заява № 21722/11).

ЄСПЛ неодноразово зазначав, що формулювання законів не завжди чіткі. Тому їх тлумачення та застосування залежить від практики. І значення судового розгляду полягає саме у тому, щоби позбутися таких інтерпретаційних сумнівів з урахуванням змін у повсякденній практиці (див. mutatis mutandis рішення ЄСПЛ у справах «Кантоні проти Франції» від 11 листопада 1996 року, заява № 17862/91, «Вєренцов проти України» від 11 квітня 2013 року, заява № 20372/11).

Отже, принцип верховенства права передбачає необхідність правової визначеності з метою дотримання балансу прав та інтересів обох сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 8 КАС України усі учасники судового процесу є рівними перед законом і судом.

Принцип рівності сторін у процесі як однієї із фундаментальних засад справедливого судового розгляду, закріпленого в статті 8 КАС України.

Водночас, суд підкреслює, що передбачене статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року право на справедливий розгляд справи містить два ключевих компоненти: принцип змагальності та принцип рівності, які тісно пов`язані між собою. Наведені принципи вимагають встановлення справедливого балансу між сторонами справи, відповідно до якого кожній стороні повинна бути надана розумна можливість викласти свої аргументи на умовах, за яких жодна із сторін не буде поставлена у суттєво невигідне становище у порівнянні з іншою стороною.

Тому, з урахуванням наведеного, враховуючи позиції викладені в постановах Верховного Суду, які у відповідності до положень ч. 5 ст. 242 КАС України суд має враховувати, заява позивача про стягнення на його користь з відповідача за рахунок бюджетних асигнувань понесені останнім витрати на правову допомогу у вище заявленому розмірі не враховується судом та відповідно не підлягає задоволенню.

Додаткове рішення або ухвала про відмову у прийнятті додаткового рішення можуть бути оскаржені (частина 5 статті 252 КАС України).

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 6, 8, 79, 134, 139 242, 252, 268, 286, 295 КАС України, суд, -

У Х В А Л И В :

Заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового рішення у адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до помічника чергового чч СПД № 1 ВП № 4 Вінницького РУП ГУНП у Вінницькій області Джімського Євгенія Ігоровича, Головного управління Національної поліції у Вінницькій області про скасування постанови, - залишити без задоволення.

Додаткове рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Додаткове рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безрлосередньо до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня складення судового рішення.

Строк на апеляційне оскарження також може бути поновлений в разі його пропуску з інших поважних причин, крім випадків, визначених частиною другою статті 299 цього Кодексу.

Позивач: ОСОБА_2 ( адреса проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 );

Відповідач: Поліцейський СРПП № 4 Білоцерківського РУП ГУНП в Київській області Савенок Володимир Володимирович ( адреса місцезнаходження: 09100, Київська область, вул. Привокзальна, буд. 3 );

Відповідач: Головне управління Національної поліції у Київській області ( адреса місцезнаходження: 01601, м. Київ, вул. Володимирська, 15, ).

Повний текст додаткового судового рішення складено 23 грудня 2022 року.

Додаткове рішення надруковано в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

СуддяО. І. Орєхов