Справа № 280/4125/21
Суддя: Бишевська Н.А.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 280/4125/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Бишевської Н.А. (доповідач),

суддів: Добродняк І.Ю., Семененка Я.В.,

розглянувши у письмовому провадженні в м. Дніпро

апеляційну скаргу Фонду державного майна України

на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року

у справі № 280/4125/21

за позовом ОСОБА_1

до Фонду державного майна України

про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення,-

ВСТАНОВИВ:

"24" травня 2021 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом до Фонду державного майна України, у якому просив стягнути з відповідача середній заробіток за час затримки виконання судового рішення від 25.09.2019 по справі №0840/3202/18 за період з 26.09.2019 по 25.08.2020 включно у сумі 270207,36 грн.

Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №280/4125/21 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду державного майна України про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення задоволено.

Судом зазначено, що оскільки рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 по справі №0840/3202/18 про поновлення позивача на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018, виконано лише 08.10.2020, відтак позивач має право відповідно до приписів ст. 236 Кодексу законів про працю України на отримання середнього заробітку за час затримки виконання рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 по справі №0840/3202/18.

Не погодившись з рішенням суду, Фонд державного майна України подав апеляційну скаргу, згідно якої особа, яка подає апеляційну скаргу, просить скасувати рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №280/4125/21, як таке що винесено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Особа, яка подала апеляційну скаргу вказує, що апарат скаржника не може нести фінансову відповідальність за іншу юридичну особу, а саме регіональне відділення. Скаржник зазначає про існування поважних підстав невиконання рішення суду у справі №0840/3202/18. Вважає, що строк пред`явлення до суду позовних вимог про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі обмежується трьома місяцями з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, у відповідності до вимог ст. 311 КАС України.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги, та зазначає:

Як встановлено судом першої інстанції та підтверджено матеріалами справи, рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 по справі №0840/3202/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, - задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Фонду Державного майна України від 06 липня 2018 року №144-р «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2018 по 25.09.2019 у сумі 273341,82 грн. (двісті сімдесят три тисячі триста сорок одна грн. 82 коп.); допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місць у розмірі 26072,64грн. (двадцять шість тисяч сімдесят дві грн. 64 коп.); допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

Відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 рішення суду першої інстанції залишено без змін та набрало законної сили.

Наказом Фонду державного майна України від 08.10.2020 № 366-р ОСОБА_1 поновлено на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях з 06.07.2018.

Згідно з наказом Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях від 15.10.2020 № 341-к «Про вихід на роботу ОСОБА_1 » ОСОБА_2 приступив до роботи на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях з 15 жовтня 2020 року.

Крім того, Регіональним відділенням Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях внесено запис №29 до трудової книжки позивача про поновлення на попередній роботі.

Зважаючи на затримку виконання відповідачем рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 по справі №0840/3202/18 про поновлення на посаді, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав.

Переглядаючи рішення суду в межах доводів апеляційної скарги колегія суддів виходить із такого.

Частиною другою статті 19 Конституції України визначено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 43 Конституції України встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення.

В частині шостій статті 235 Кодексу законів про працю України (далі КЗпП) зазначено, що рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Статтею 236 КЗпП України встановлено, що у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Згідно із пунктом 3 частини першої статті 371 КАС України рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби виконується негайно.

Приписами частини другої статті 372 КАС України обумовлено, що судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, є підставою для його виконання.

Так, негайне виконання судового рішення полягає в тому, що воно набуває властивостей обов`язковості та підлягає виконанню не з моменту набрання ним законної сили, а негайно із часу його проголошення у судовому засіданні, чим забезпечується швидкий і реальний захист життєво важливих прав та інтересів громадян і держави.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що обов`язок роботодавця негайно виконати рішення суду про поновлення на роботі працівника в разі його незаконного звільнення полягає у тому, що роботодавець зобов`язаний видати наказ про поновлення працівника на роботі без зволікань після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде це рішення суду оскаржуватися.

Відтак, колегія суддів відхиляє доводи скаржника про існування поважних підстав невиконання рішення суду у справі №0840/3202/18.

Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом. Водночас така відповідальність не поставлена в залежність від дій чи ініціативи працівника.

Апеляційним судом встановлено, що рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18 адміністративний позов ОСОБА_1 до Фонду Державного майна України, Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях про скасування наказу, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку, - задоволено: визнано протиправним та скасовано наказ Фонду Державного майна України від 06 липня 2018 року №144-р «Про звільнення ОСОБА_1 »; поновлено ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 06.07.2018; стягнуто з Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 06.07.2018 по 25.09.2019 у сумі 273341,82 грн. (двісті сімдесят три тисячі триста сорок одна грн. 82 коп.); допущено до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу у межах суми стягнення за один місць у розмірі 26072,64грн. (двадцять шість тисяч сімдесят дві грн. 64 коп.); допущено до негайного виконання рішення суду в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

Відповідно до постанови Третього апеляційного адміністративного суду від 25.02.2020 у справі №0840/3202/18 рішення суду першої інстанції залишено без змін та набрало законної сили.

В свою чергу, наказом Фонду державного майна України від 08.10.2020 № 366-р позивача поновлено на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях з 06.07.2018.

Як правильно зазначив суд першої інстанції, відповідач не має права змінювати резолютивну частину рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі № 0840/3202/18, а враховуючи реорганізацію регіональних відділень, поновлення позивача відбулось в Регіональному відділенні Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій та Кіровоградській областях котре є правонаступником Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області.

Колегія суддів вважає, що вимога про стягнення середнього заробітку за невиконання рішення суду повинна бути заявлена до належного відповідача, а саме до Фонду державного майна України як роботодавця, а не до структурного підрозділу Регіонального відділення Фонду державного майна України по Дніпропетровській, Запорізькій і Кіровоградській областях. Відтак, апеляційний суд відхиляє доводи скаржника про те, що апарат останнього не може нести фінансову відповідальність за іншу юридичну особу, а саме регіональне відділення.

Стосовно доводів скаржника щодо строк пред`явлення адміністративного позову до суду.

Апеляційний суд звертає увагу, що середній заробіток за час вимушеного прогулу за своїм змістом є заробітною платою, право на отримання якої виникло у працівника, який був незаконно позбавлений можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин.

Такий висновок підтверджується також змістом частини другої статті 235 Кодексу законів про працю України, якою визначено, що при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи.

Тобто в разі визнання звільнення незаконним та поновлення працівника на роботі держава гарантує отримання працівником середнього заробітку за час вимушеного прогулу, оскільки такий працівник був незаконно позбавлений роботодавцем можливості виконувати свою трудову функцію з незалежних від нього причин та отримувати заробітну плату.

Відтак, середній заробіток за час вимушеного прогулу входить до структури заробітної плати.

Вказаний висновок узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду викладеним у постанові від 08 лютого 2022 року у справі №755/12623/19.

Разом з цим, відповідно до висновку Верховного Суду, викладеному в постанові від 04.08.2022 року у справі №380/6129/20 до вимушеного прогулу прирівнюється затримка роботодавцем виконання рішення про поновлення на роботі (стаття 236 Кодексу законів про працю України).

В свою чергу, право на заробітну плату не обмежується будь-яким строком щодо судового захисту і такий висновок прямо випливає з частини другої статті 233 КЗпП України (в редакції, чинній станом на час виникнення спірних правовідносин).

Таким чином, оскільки позовні вимоги, у справі яка переглядається, стосуються стягнення належної позивачу заробітної плати, відповідно до статті 233 КЗпП України, ці вимоги не обмежувалися будь-яким строком звернення до суду.

З цих підстав, колегія суддів відхиляє доводи скаржника, що у справі, яка переглядається, позивачем пропущено тримісячний строк звернення до суду з позовом про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі.

Апеляційний суд зазначає, що у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку, у тому числі за час невиконання рішення про поновлення на роботі, середній заробіток відповідно до приписів ст. 27 Закону України "Про оплату праці" обчислюється за правилами, визначеними Порядком обчислення середньої заробітної плати (далі Порядок №100), який затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100 «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати».

Абзац 3 пункту 4 Порядку №100 зазначає, що в інших випадках, коли нарахування проводяться виходячи із середньої заробітної плати, працівник не мав заробітку не з вини працівника, розрахунки проводяться виходячи з установлених йому в трудовому договорі тарифної ставки, посадового (місячного) окладу.

Згідно з пунктом 5 Порядку №100 нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати.

У відповідності до пункту 8 Порядку №100 нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період.

Зі змісту матеріалів справи вбачається, що відповідачем не було виконано рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18 в частині поновлення ОСОБА_1 на посаді першого заступника начальника Регіонального відділення Фонду державного майна України по Запорізькій області з 26.09.2019 по 25.08.2020 (включно), тобто протягом 228 робочих днів.

Приписами ч.4 ст.78 КАС України визначено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Відтак, керуючись приписами ч.4 ст.78 КАС України, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції визначаючи розмір середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду обґрунтовано врахував середньоденний розмір заробітної плати позивача у розмірі 1185,12 грн., який визначено у рішенні Запорізького окружного адміністративного суду від 25.09.2019 у справі №0840/3202/18.

Таким чином, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції, що середній заробіток, який підлягає стягненню з відповідача на користь позивача становить 270207,36 грн (1185,12 грн х 228). Доводи апеляційної скарги цей висновок не спростовують.

Інші доводи апеляційної скарги не потребують правового аналізу, оскільки не мають вирішального значення.

Згідно із ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Підсумовуючи, апеляційний суд дійшов висновку, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції і не дають підстав для висновку про помилкове застосування судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права.

Керуючись ст. ст. 241-245, 250, 315, 316, 321, 322, 327, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Фонду державного майна України на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №280/4125/21- залишити без задоволення.

Рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 18 липня 2022 року у справі №280/4125/21 - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку у випадках та строки передбачені ст.ст.328,329 КАС України.

Головуючий - суддя Н.А. Бишевська

суддя І.Ю. Добродняк

суддя Я.В. Семененко