Справа № 380/14754/22
Суддя: Морська Галина Михайлівна
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЛЬВІВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року

Львівський окружний адміністративний суд у складі головуючої судді Морської Г.М. розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним і скасування рішення, зобов`язання вчинити дії ,-

встановив:

ОСОБА_1 (далі - позивач), через свого представника, звернулася до суду із адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області (далі - відповідач 1) , Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі - відповідач 2) у якому просить:

- визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області №34 від 27.07.2022;

- визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо відмови ОСОБА_1 у зарахуванні періоду роботи з 14.09.1990 року по 20.05.1994 року на "Таксиминская дистанция гражданских сооружений" до трудового стажу (страхового стажу);

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати період роботи ОСОБА_1 з 14.09.1990 року по 20.05.1994 року на "Таксиминская дистанция гражданских сооружений" до її трудового стажу (страхового стажу) відповідно до записів №8 від 14.09.1992 року на підставі наказу №126 від 13.09.1990 року та №9 від 20.05.1994 року на підставі наказу №222 від 19.05.1994 року трудової книжки (серії НОМЕР_1 ) ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Львівській області та Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області призначити та виплатити пенсію ОСОБА_1 за віком з 11.07.2022 року довічно.

Ухвалою від 24.10.2022 відкрите спрощене провадження у справі без виклику сторін.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Кам`янка-Бузького об`єднаного управління ПФУ зі заявою від 20.07.2022 року про призначення пенсії за віком. 03.08.2022 року Позивач отримала рішенням №34 від 27.07.2022 року про відмову у призначенні пенсії за віком. В рішенні Відповідач 2 вказав на відсутність необхідного страхового стажу, визначеного статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, яке становить 29 років. Відповідачем 2 зарахований лише стаж Позивача, який становить 26 років 5 місяців 3 дня. За доданими документами Позивачем до заяви про призначення пенсії, Відповідач не зарахував періоди роботи за даними трудової книжки з 14.09.1990 р. по 20.05.1994 року, оскільки наявні виправлення в даті винесення наказів №126 та №222 про прийняття на роботу. Для зарахування періоду роботи з 14.09.1990 р. по 20.05.1994 Позивач звернулася з листом до архіву Северобайкальского региона ВСЖД щодо таких довідок в квітні 2021 року. Зазначена установа надала вказані довідки про заробітну плату за періоди роботи з 13.09.1990 - 20.05.1994 р.р. в Таксиминская дистанция гражданских сооружений та з 25.05.1994-04.11.1998 р.р. в Східносибірському відділені (№3936/ВСЖД НДА, №3937/ВСЖД НДА, №3938/ВСЖД НДА, №3939/ВСЖД НДА, №3940/ВСЖД НДА, №3941/ВСЖД НДА, №3942/ВСЖД НДА, №3943/ВСЖД НДА). Проте відповідач 1 повідомив про потребу у копії наказу №126 та №222 або витяги з цих наказів. Позивачем був надісланий ще один запит щодо зазначених наказів. Але враховуючи, що дане підприємство знаходиться в Російській Федерації, яка веде бойові дії на території України, Позивач не отримала жодної відповіді щодо свого запиту. Позивач вважає, що вимоги щодо таких документів є безпідставними і в них немає потреби, оскільки сам період роботи з 14.09.1990 р. по 20.05.1994 р. не підпадає сумніву і не містить жодних виправлень чи неточностей. А архівні довідки підтверджують факт періоду як трудового стажу.

Із вказаних підстав просить суд задовольнити позов та відшкодувати понесені витрати на правову допомогу у сумі 5000, 00 грн.

Відповідач 1- Головне управління Пенсійного фонду України в Львівській області, надіслав суду відзив, у якому заперечило проти позову, мотивуючи тим, що із 1 квітня 2021 року впроваджено нову технологію екстериторіального призначення/перерахунку пенсії та ухвалено постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» від 16.12.2020 № 25-1, зареєстровану у Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, згідно з якою внесено, зокрема, низку змін до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України. Нова технологія екстериторіального призначення/перерахунку пенсії передбачає опрацювання заяв і прийнятих документів бек-офісами 25 головних управлінь Фонду у порядку черговості, незалежно від місць прийому заяв та місця проживання пенсіонерів. Позивачка звернувся 20.07.2022 до територіального органу Пенсійного фонду України із заявою встановленого зразка та пакетом документів про призначення пенсії. Відповідно до вказаної постанови за принципом екстериторіальності документи позивача розглядалися Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області та відповідно рішення про відмову у призначенні пенсії № 34 від 27.07.2022 за результатами розгляду поданих документів приймалося Головним управлінням Пенсійного фонду України у Київській області. Вважає рішення відповідача 2 про відмову у призначенні пенсії за віком законним та обґрунтованим. Заперечив проти відшкодування витрат на правничу допомогу, оскільки такі видатки не передбачені кошторисом установи.

Відповідач 2 - Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області надіслав суду відзив, у якому заперечив проти позову, мотивуючи тим, що відповідно до наданих документів позивача до страхового стажу не зараховано періоди роботи за даними трудової книжки з 14.09.1990 по 20.05.1994, оскільки є виправлення в наказі про прийняття на роботу. Згідно з п. З Порядку підтвердження трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637, основним документом, що підтверджує стаж, є трудова книжка, за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про період роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові угоди і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про період роботи. За результатами розгляду документів, доданих до заяви позивачем, страховий стаж становить 26 років 05 місяців 03 дні. Рішенням щодо призначення, перерахунку, переведення з одного виду пенсії на інший, поновлення раніше призначеної пенсії приймається без урахування періоду, за який відсутня інформація про сплату страхових внесків до Пенсійного фонду України. З огляду на зазначене рішення № 34 від 27.07.2022, позивачу було відмовлено в призначенні пенсії за віком та повідомлено, що для врахування вищезазначених періодів роботи до страхового стажу необхідно надати уточнюючі довідки. За наявного страхового стажу право на призначення пенсії за віком згідно Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» позивач набуде з 10.07.2025 року.

Із вказаних підстав просить суд відмовити у задоволенні позову.

Розглянувши наявні у справі документи, з`ясувавши фактичні обставини справи, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду спору по суті, проаналізувавши норми законодавства які регулюють спірні відносини та їх застосування сторонами, суд зазначає наступне.

Із 1 квітня 2021 року впроваджено нову технологію екстериторіального призначення/перерахунку пенсії та ухвалено постанову правління Пенсійного фонду України «Про затвердження змін до деяких постанов правління Пенсійного фонду України» від 16.12.2020 № 25-1, зареєстровану у Міністерстві юстиції України 16.03.2021 за № 339/35961, згідно з якою внесені зміни до Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» та Положення про організацію прийому та обслуговування осіб, які звертаються до органів Пенсійного фонду України.

Нова технологія екстериторіального призначення/перерахунку пенсії передбачає опрацювання заяв і прийнятих документів бек-офісами 25 головних управлінь Фонду у порядку черговості, незалежно від місць прийому заяв та місця проживання пенсіонерів.

Рішення за результатами розгляду заяви зберігається в електронній пенсійній справі особи. Відповідно до пункту 1.1 Порядку заява про призначення пенсії подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України.

Згідно пункту 4.2 Порядку при прийманні документів працівник структурного підрозділу, який здійснює прийом та обслуговування осіб: ідентифікує заявника (його представника); надає інформацію щодо умов та порядку призначення (перерахунку) пенсії; реєструє заяву, перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів, відповідність викладених у них відомостей про особу даним паспорта; уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; з`ясовує наявність у заявника особливого (особливих) статусу (статусів), особливих заслуг, інших обставин, які можуть бути підставою для встановлення підвищень, надбавок, доплат; повідомляє про необхідність дооформления документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; сканує документи.

Після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.

Отже, формування електронної пенсійної справи проводиться автоматично за принципом екстериторіальності.

ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернулася до Кам`янка- Бузького об`єднаного управління ПФУ зі заявою від 20.07.2022 року про призначення пенсії за віком.

Заява направлена для розгляду за принципом екстериторіальності до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області.

Рішенням №34 від 27.07.2022 Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області відмовило у призначенні пенсії за віком.

Не погодившись із цим рішенням, позивачка звернулась до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд застосовує наступні правові норми.

Згідно із статтею 46 Конституції України, норми якої є нормами прямої дії, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх в разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та інших випадках передбачених законом.

Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Статтею 92 Конституції України визначено, що виключно законами України визначаються, зокрема, права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод; основні обов`язки громадянина; основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення; засади регулювання праці і зайнятості, шлюбу, сім`ї, охорони дитинства, материнства, батьківства; виховання, освіти, культури і охорони здоров`я; екологічної безпеки; організація і діяльність органів виконавчої влади, основи державної служби, організації державної статистики та інформатики.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 року № 1058-ІV (далі Закон № 1058-ІV в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) страховий стаж - це період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом, і за який сплачено страхові внески.

Відповідно до ст.26 Закону №1058- ІV починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу з 1 січня 2022 року по 31 грудня 2022 року - не менше 29 років.

У спірний період роботи позивачки діяв Закон України Про пенсійне забезпечення від 05.11.1991 №1788-ХІІ (далі - Закон №1788-ХІІ)

До стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв (ст.56. Закону №1788-ХІІ).

Згідно ст.62 Закону №1788-ХІІ основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Пунктами 1,2 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 р. N 637, передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.

Відповідно до п.3 Порядку №637 за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.

З аналізу вищезазначених норм слідує, що основним документом, що підтверджує стаж є трудова книжка. Лише при наявності неправильності чи неточності записів у трудовій книжці, для підтвердження стажу приймаються до уваги інші документи (довідки, виписки із наказів, особові рахунки).

Із дослідженої копії трудової книжки позивачки, яка міститься в матеріалах справи, суд встановив, що в ній містяться, серед інших, такі записи щодо яких виник спір:

«Таксиминская дистанция гражданских сооружений Северобайкальского отделения Байкало-Амурской железной дороги».

Запис № 8: 14.09.1990 прийнята прибиральницею під`їздів у домоуправління на станції Чара, наказ № 126 від 13.09.1990.

Запис № 9 : 20.05.1994 звільнена за ст. 31 КЗпП РФ за власним бажанням по догляду за дітьми до 14 років, наказ № 222 від 19.05.1994.

Запис про звільнення позивачки скріплений печаткою, однак дата прийняття наказу містить виправлення.

У спірному рішенні, підставою для відмови зазначено наступне: «… за доданими документами до страхового стажу не зараховано періоди роботи за даними трудової книжки з 14.09.1990 по 20.05.1994, оскільки є виправлення в наказі про прийняття на роботу. Для зарахування періоду роботи з 14.09.1990 по 20.05.1994 необхідно надати уточнюючу довідку, видану підприємством на якому працював заявник на час виконання роботи».

Разом із тим, суд відмічає, що позивачка додала до заяви на призначення пенсії видані архівним відділом Східно-Сибірської залізної дороги архівні довідки про заробітну плату ОСОБА_1 за періоди роботи з 13.09.1990 -20.05.1994 р.р. в Таксиминская дистанция гражданских сооружений та з 25.05.1994 - 04.11.1998 р.р. в Східносибірському відділені від 28.05.2021: №3936/ВСЖД НДА, №3937/ВСЖД НДА, №3938/ВСЖД НДА, №3939/ВСЖД НДА, №3940/ВСЖД НДА, №3941/ВСЖД НДА, №3942/ВСЖД НДА, №3943/ВСЖД НДА.

Суд зазначає, що згідно п.1 Інструкції про порядок ведення трудових книжок працівників № 58 від 29.07.1993, затвердженої наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства соціального захисту населення України (далі - Інструкція № 58) трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації (далі - підприємство) усіх форм власності або у фізичної особи понад п`ять днів, у тому числі осіб, які є співвласниками (власниками) підприємств, селянських (фермерських) господарств, сезонних і тимчасових працівників, а також позаштатних працівників за умови, якщо вони підлягають державному соціальному страхуванню.

Відповідно до пункту 2.4 Інструкції № 58 усі записи в трудовій книжці про прийняття на роботу, переведення на іншу постійну роботу або звільнення, а також про нагороди та заохочення вносяться власником або уповноваженим ним органом після видання наказу (розпорядження), але не пізніше тижневого строку, а в разі звільнення - у день звільнення і повинні точно відповідати тексту наказу (розпорядження). Записи виконуються арабськими цифрами (число і місяць двозначними). Наприклад, якщо робітник або службовець прийнятий на роботу 5 січня 1993 року, у графі 2 трудової книжки записується 05.01.1993.

Записи виконуються акуратно, ручкою кульковою або з пером, чорнилом чорного, синього або фіолетового кольорів, і завіряються печаткою запис про звільнення, а також відомості про нагородження та заохочення.

Згідно з пунктом 2.6 Інструкції № 58 у разі виявлення неправильного або неточного запису відомостей про роботу, переведення, а також про нагородження та заохочення тощо, виправлення виконується власником або уповноваженим ним органом, де було зроблено відповідний запис. Власник або уповноважений ним орган за новим місцем роботи зобов`язаний надати працівнику в цьому необхідну допомогу.

У графі 3 розділу Відомості про роботу як заголовок пишеться повне найменування підприємства. Під цим заголовком у графі 1 ставиться порядковий номер запису, що вноситься, у графі 2 зазначається дата прийняття на роботу. У графі 3 пишеться: Прийнятий або призначений до такого-то цеху, відділу, підрозділу, на дільницю, виробництво із зазначенням його конкретного найменування, а також роботи, професії або посади і присвоєного розряду.

Відповідно до пункту 4.1 Інструкції №58 у разі звільнення працівника всі записи про роботу і нагороди, що внесені у трудову книжку за час роботи на цьому підприємстві, засвідчуються підписом керівника підприємства або спеціально уповноваженою ним особою та печаткою підприємства або печаткою відділу кадрів.

Згідно з абзацом другим пункту 6.1 Інструкції № 58 у разі невірного первинного заповнення трудової книжки або вкладиша до неї, а також псування їх бланків внаслідок недбалого зберігання, вартість зіпсованих бланків сплачується підприємством.

Отже, з системного аналізу вказаних вище норм слідує, що вимоги щодо внесення записів про звільнення з роботи та завірення печаткою запису про звільнення прямо передбачені Інструкцією № 58. Однак позивач не несе відповідальності за заповнення трудової книжки, оскільки записи у його трудову книжку вносяться відповідальним працівником підприємства, а не особисто позивачем, більше того, недоліки її заповнення не є підставою вважати про відсутність трудового стажу в позивача за спірний період.

У даному випадку, позивач просить зарахувати до її страхового стажу період роботи з 14.09.1990 по 20.05.1994 на "Таксиминская дистанция гражданских сооружений".

Щодо цього періоду суд зазначає, що у трудовій книжці позивачки у відомостях про роботу у графі 3 як заголовок зазначено повне найменування підприємства «Таксиминская дистанция гражданских сооружений Северобайкальского отделения Байкало-Амурской железной дороги», всі інші записи виконані чітко і розбірливо. Виправлення у даті наказу, при дотриманні усіх вимог щодо порядку оформлення запису, не є підставою для не зарахування цього періоду до стажу роботи працівника. Крім того, як зазначено вище повне найменування підприємства вказане як заголовок перед записом про прийняття позивача на роботу, крім того факт перебування позивачки у трудових відносинах із цим підприємством у спірний період підтверджується архівними довідками про отримання заробітної плати.

З урахуванням вищезазначеного суд дійшов висновку, що працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення документів на підприємстві, а неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки чи іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питань надання пенсії по віку на загальних підставах.

Зазначений правовий висновок узгоджується з позицією Верховного Суду, викладеній у постанові №687/975/17 від 21.02.2018.

Згідно з частинами 1, 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до статті 72 Кодексу адміністративного судочинства України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Вирішуючи спір, суд також враховує, що орган влади зобов`язаний виправдати свої дії, навівши обґрунтування своїх рішень (див. рішення у справі "Суомінен проти Фінляндії" (Suominen v. Finland), № 37801/97, п. 36, від 1 липня 2003 року).

На підставі викладеного, суд вважає протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області від 27.07.2022 №34 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу, відтак порушені права позивача підлягають поновленню шляхом зобов`язання відповідача зарахувати ОСОБА_1 до її страхового стажу період роботи з 14.09.1990 року по 20.05.1994 на підприємстві «Таксиминская дистанция гражданских сооружений Северобайкальского отделения Байкало-Амурской железной дороги».

Разом з тим суд відмовляє позивачці у задоволенні вимоги про зобов`язання відповідача призначити та виплатити пенсію за віком з 11.07.2022 довічно, оскільки суд не може перебирати на себе функції пенсійного органу та обраховувати загальний стаж роботи позивача на посадах, з урахуванням вимог Законів України "Про пенсійне забезпечення" та "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" на день звернення із заявою про призначення пенсії.

Суд відмічає, що у даному випадку належним способом захисту прав позивача буде зобов`язання відповідача вирішити питання про призначення позивачу пенсії відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з урахуванням періоду роботи з 14.09.1990 року по 20.05.1994 з дати звернення за призначенням пенсії .

На підставі вищевикладеного, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Щодо відшкодування витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Пунктом 1 ч. 3 ст. 132 КАС України встановлено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Статтею 134 КАС України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (ч. 2 ст. 134 КАС України).

Для цілей розподілу судових витрат:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (ч. 3 ст. 134 КАС України).

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 5 ст. 134 КАС України).

У разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 134 КАС України).

Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 7 ст. 134 КАС України).

Згідно ч.1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

При цьому, суд зазначає, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі.

На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

На підтвердження витрат на правничу допомогу представник позивача надав договір про надання правової допомоги №23 від 05.08.2022, ордер серії ВС №1164856 від 12.10.2022, довідку про оплату витрат на правничу допомогу та акт виконаних робіт від 22.09.2022, відповідно до якого наданими послугами є: ознайомлення зі справою, аналіз законодавства щодо даної справи, написання позову, збір та формування пакету документів для подачі до суду, подача позову до суду. Загальна вартість витрат становить 5000,00 грн.

Відповідач 1 заперечив щодо розміру витрат на правничу допомогу. Зазначив, що кошти Пенсійного фонду не можуть використовуватись на цілі, не передбачені законом, в тому числі відшкодування витрат на правничу допомогу.

При вирішенні питання щодо розміру витрат на правову допомогу суд ураховує, що справа даної категорії є справою незначної складності та розглядається за правилами спрощеного провадження без повідомлення учасників сторін в письмовому провадженні; порушення є очевидними; витрати пов`язані з підготовкою, поданням позовної заяви та провадженням справи в суді становлять 5000 грн., тоді як справа є не складною, а правова позиція з даного питання є усталеною та незмінною.

Суд вважає, що обґрунтованим, пропорційним до предмета спору та співмірним ціні позову розміром витрат на правничу допомогу є сума 2000,00 грн.

Згідно ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73, 74, 75, 76, 77, 78, 90, 143, 242- 246, 250, 255 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправним рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області від 27.07.2022 №34 про відмову у призначенні пенсії за віком ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю необхідного страхового стажу.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області (, адреса: 08500, м. Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) повторно розглянути заяву ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) про призначення пенсії за віком, зарахувавши до страхового стажу період роботи з 14.09.1990 року по 20.05.1994 на підприємстві «Таксиминская дистанция гражданских сооружений Северобайкальского отделения Байкало-Амурской железной дороги» та вирішити питання про призначення пенсії за віком з дати звернення.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, адреса: 08500, м. Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) понесені судові витрати по сплаті судового збору у сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) грн 20 коп.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (рнокпп НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (, адреса: 08500, м. Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, 10) понесені витрати професійну правничу допомогу у сумі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги в 30-денний строк з дня складання повного судового рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо вона не була подана у встановлений строк. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Суддя Морська Г.М.