Справа № 536/1667/21
Суддя: Бершов Г.Є.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 р.Справа № 536/1667/21
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Бершова Г.Є.,

Суддів: Мельнікової Л.В. , Ральченка І.М. ,

за участю секретаря судового засідання Кролівець П.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.02.2022, головуючий суддя І інстанції: Клименко С.М., м. Кременчук, повний текст складено 25.02.22 по справі № 536/1667/21

за позовом ОСОБА_1

до Поліцейського сектору реагування ПП ВП № 2 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області Захарченка Дмитра Михайловича , Головного управління Національної поліції в Полтавській області

про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення,

ВСТАНОВИВ:

27 вересня 2021 року ОСОБА_1 звернувся до Кременчуцького районного суду Полтавської області з позовом до відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капрала поліції Захарченка Дмитра Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення.

Просив суд скасувати постанову серії ГАБ № 865574 від 12.09.2021 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, складену поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капрала поліції Захарченко Дмитром Михайловичем та закрити справу.

В обґрунтування позовних вимог позивач вказав, що 12.09.2021 біля 12 год. він посварився зі своєю дружиною ОСОБА_2 на місцем їх проживання в АДРЕСА_1 , яка перешкоджала йому у доступі до їх помешкання, і він не міг потрапити додому, бо не мав ключів і тому викликав поліцію. Через деякий час дружина заспокоїлась і впустила його до будинку, і коли йому перетелефонували з лінії 102 приблизно через 10-15 хв. після виклику, він пояснив, що приїжджати не потрібно, але приїхали два працівники поліції, яким він теж пояснив, що інцидент з дружиною вичерпано і він повідомляв, що уже не потрібно приїжджати, але вони не звертали на це увагу, стали заповнювати якісь папери. Копію постанови він отримав 17.09.2021, коли звернувся до районного відділу поліції. Позивач вважає вказану постанову необґрунтованою, незаконною, такою, що підлягає скасуванню, оскільки в його діях відсутній склад адміністративного правопорушення. Також стверджує, що відповідач не роз`яснив йому його прав, не ознайомив з матеріалами справи, не надав копії постанови, наклав стягнення в максимальному розмірі, хоча він не працює, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Ухвалою Кременчуцького районного суду Полтавської області від 25.11.2021 замінено відповідача Відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області на Головне управління Національної поліції в Полтавській області (36000, м. Полтава, вул. Пушкіна, 83).

Рішенням Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2022 року по справі № 536/1667/21 у задоволенні позову ОСОБА_3 до Головного управління Національної поліції в Полтавській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капрала поліції Захарченка Дмитра Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення відмовлено.

ОСОБА_1 , не погодившись із вказаним рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить суд апеляційної інстанції скасувати рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15 лютого 2022 року по справі № 536/1667/21, прийняти нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Апеляційна скарга вмотивована твердженнями про відсутність у його діях складу адміністративного правопорушення. Також стверджує, що відповідач не роз`яснив йому його прав, не ознайомив з матеріалами справи, не надав копії постанови, наклав стягнення в максимальному розмірі, хоча він не працює, до адміністративної чи кримінальної відповідальності раніше не притягувався.

Відповідачі правом подання відзиву на апеляційну скаргу не скористалися.

Від позивача надходила заява, в якій він не заперечував проти розгляду справи в порядку письмового провадження.

У справах, визначених статтями 273-277, 280-283-1, 285-289 цього Кодексу, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку (ч. 1 ст. 268 КАС України).

Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду (ч. 2 ст. 268 КАС України).

Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій (ч. 3 ст. 268 КАС України).

Відповідно до ч. 1 ст. 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду та доводи апеляційної скарги, дослідивши письмові докази у їх сукупності, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено у суді апеляційної інстанції, із рапорту старшого інспектора чергового відділення поліції №2 (м.Кременчук) ГУ НП в Полтавській області слідує, що 12.09.2021 о 16 год.09 хв. надійшло анонімне повідомлення зі служби 102 про те, що за адресом: АДРЕСА_1 у заявника відбувається конфлікт із жінкою, що не заперечує позивач ОСОБА_1 , що саме він звертався з такою заявою на спецлінію 102.

Як слідує із вказаного рапорту, виклик прийняв поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капрал поліції ОСОБА_4 та виїхав до місця події.

Прибувши до місця події інформація викладена в повідомленні не підтвердилася та того ж дня, 12.09.2021, поліцейський сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капрал поліції Захарченко Дмитро Михайлович склав постанову ГАБ №865574 та притягнув до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 за ст.183 КУпАП і наклав стягнення в виді штрафу в розмірі 3400 грн за те, що ОСОБА_1 12.09.2021 в АДРЕСА_1 здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме: поліцію, інформація викладена в повідомленні не знайшла свого підтвердження.

Не погодившись з вказаною постановою, позивач оскаржив її до суду .

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив з правомірності притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про відмову у задоволенні позову, з огляду на таке.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах та у спосіб визначений Конституцією та законами України.

Пунктом 14 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань вживає всіх можливих заходів для надання невідкладної, зокрема домедичної і медичної, допомоги особам, які постраждали внаслідок кримінальних чи адміністративних правопорушень, нещасних випадків, а також особам, які опинилися в ситуації, небезпечній для їхнього життя чи здоров`я.

Статтею 183 КУпАП унормовано, що завідомо неправдивий виклик пожежно-рятувального підрозділу (частини), поліції, бригади екстреної (швидкої) медичної допомоги або інших аварійно-рятувальних формувань - тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно зі ст. 222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про адміністративні правопорушення, передбачені, зокрема, ст. 183 КУпАП. Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Судом встановлено, що постановою поліцейського від 12.09.2021 серії ГАБ №865574, позивача ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 183 КУпАП та застосовано стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн за те, що він здійснив завідомо неправдивий виклик спецслужб, а саме: поліцію, інформація викладена в повідомленні не знайшла свого підтвердження.

Колегія суддів зазначає, що згідно з п. 5 розділу 1 Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України, затвердженої наказом МВС України від 27.04.2020 року № 357, зареєстрованого в Мінюсті України 15.05.2020 року за № 443/34726, - з урахуванням отриманої від заявника (інших джерел) інформації про вид, ступінь тяжкості, стадію та наслідок правопорушення або події, їх завершеності (закінченості), часу, який минув після вчинення правопорушення або виникнення події, місця перебування правопорушника та його суспільної небезпеки, заяви (повідомлення) поділяються на такі, що:

мають високий ступінь загрози особам та поліцейським (повідомлення категорії «Альфа»);

потребують негайного оперативного реагування (повідомлення категорії «Бета»);

відпрацьовуються в звичайному режимі (повідомлення категорії «Гамма»);

не потребують оперативного реагування (повідомлення категорії «Дельта»).

Пунктом 4 розділу ІІІ Інструкції з організації реагування на заяви і повідомлення про кримінальні, адміністративні правопорушення або події та оперативного інформування в органах (підрозділах) Національної поліції України визначено, що в АРМ «оператор « 102» зазначаються відомості про дату і час надходження заяви чи повідомлення, заявника (прізвище, ім`я, по батькові, дата народження, місце проживання (реєстрації), місце перебування, абонентський номер, стислий зміст заяви чи повідомлення, орган (підрозділ) поліції, до якого передано повідомлення, та інша інформація.

Відповідно до Електронного рапорту, наданого відповідачем до відзиву на позов, фабула повідомлення ОСОБА_1 викладена в наступній редакції: «12.09.2021 отримано та зареєстровано ЄО за № 4599 від 12.09.2021 як інша подія. В результаті опрацювання встановлено, що 12.09.2021 о 16:09 надійшло повідомлення зі служби 102 про те, що 12.09.2021 о 16:18 за адресою: АДРЕСА_1 , 12.09.2021 на даний час у заявника відбувається конфлікт із жінкою, поклав слухавку, при передзвоні кидає слухавку. Очікує на приїзд поліції. Заявник: , » (а.с. 59).

Колегія суддів зазначає, що згідно з п.1 ст. 247 КпАП України обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Відповідно до ст. 245 КУпАП завданням провадження у справах про адміністративне правопорушення, з-поміж іншого, є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності із законом.

При накладенні стягнення за скоєне адміністративне правопорушення враховуються характер вчиненого правопорушення, особа порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, крім випадків накладення стягнення за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксованому в автоматичному режимі (ч. 2 ст. 33 КУпАП).

Порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення регламентований главою 22 КУпАП.

За приписами ст. 278 КУпАП орган (посадова особа) при підготовці до розгляду справи про адміністративне правопорушення вирішує такі питання: 1) чи належить до його компетенції розгляд даної справи; 2) чи правильно складено протокол (у випадку його складання) та інші матеріали справи про адміністративне правопорушення; 3) чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду; 4) чи витребувано необхідні додаткові матеріали; 5) чи підлягають задоволенню клопотання особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілого, їх законних представників і адвоката.

Згідно із ст. 279 КУпАП розгляд справи розпочинається з оголошення складу колегіального органу або представлення посадової особи, яка розглядає дану справу (ч. 1 ст. 279).

Головуючий на засіданні колегіального органу або посадова особа, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення. На засіданні заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання (ч. 2 ст. 279).

За змістом ст. 268 КУпАП особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, має право, зокрема, - знайомитися з матеріалами справи, надавати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права, який за законом має право на надання правової допомоги особисто чи за дорученням юридичної особи.

Нормами ст. 280 КУпАП встановлено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати, зокрема, - чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Постанову по справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржено, зокрема, постанову іншого органу (посадової особи) про накладення адміністративного стягнення, постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі - у вищестоящий орган (вищестоящій посадовій особі) або в районний, районний у місті, міський чи міськрайонний суд, у порядку, визначеному КАС України, з особливостями, встановленими цим Кодексом. (п. 3 ч. 1 ст. 288 КУпАП).

Враховуючи також, що диспозиція ст. 183 КУпАП передбачає об`єктивну сторону правопорушення - виклик представника хоча б однієї з перерахованих у статті спеціальних служб нібито для надання допомоги, знаючи наперед про те, що в цьому немає ніякої необхідності.

Колегія судів зазначає, що склад адміністративного правопорушення, це передбачена нормами права сукупність об`єктивних і суб`єктивних ознак, за наявності яких те чи інше діяння можна кваліфікувати як адміністративне правопорушення. Він містить: об`єкт; об`єктивну сторону; суб`єкт; суб`єктивну сторону.

При цьому, об`єкт адміністративного правопорушення, це сукупність суспільних відносин, що охороняються адміністративним правом, за порушення яких накладаються адміністративні стягнення, а об`єктивна сторона адміністративного правопорушення знаходить прояв у дії чи бездіяльності, що заборонені адміністративним правом.

При цьому, суб`єктивна сторона правопорушення характеризується наявністю прямого умислу.

З огляду на диспозицію ст. 183 КУпАП. правопорушник, повідомляючи певну інформацію спеціальній службі, повинен усвідомлювати, що вона є неправдивою, і бажати виїзду на місце виклику працівників цієї служби.

Однак, відповідач, не перевіривши та не надавши оцінки обставинам, які зумовили позивача зателефонувати до підрозділу «102», не вивчивши фактичні обставини справи, притягнув позивача до адміністративної відповідальності. Таким чином, оскаржуване позивачем рішення суб`єкта владних повноважень не відповідає критерію обґрунтованості (тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення), встановленого п. 3 ч. 2 ст. 2 КАС України.

За приписами ст. 7 КУпАП, ніхто не може бути підданий заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 17.07.2019 року у справі № 524/832/17, який в силу приписів ч. 5 ст. 242 КАС України є обов`язковим для врахування судом.

Враховуючи наведене, колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції, що оскаржувана постанова відповідачем прийнята з дотриманням вимог чинного законодавства.

Щодо вимог адміністративного позову про закриття провадження у справі, колегія суддів зазначає таке.

За висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 27.01.2022 по справі № 569/8213/17 «<…> право закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення належить лише органу, який розглядає таку справу або ж суду, у передбачених ст. 221 Кодексу України про адміністративні правопорушення випадках, та не відноситься до компетенції адміністративного суду, який перевіряє законність винесення суб`єктом владних повноважень постанови про притягнення до адміністративної відповідальності».

При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду (ч. 5 ст. 242 КАС України).

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку про часткову обґрунтованість вимог апеляційної скарги.

Щодо інших доводів апелянта колегія суддів зазначає.

Ухвалюючи дане судове рішення колегія суддів керується ст. 322 КАС України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення.

Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору у цій справі, колегія суддів дійшла висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші аргументи апелянта, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга є обґрунтованою та такою, що підлягає частковому задоволенню.

Згідно зі ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до ст. 317 КАС України підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

На підставі вищевикладеного, колегія суддів дійшла висновку, що оскаржуване рішення суду підлягає скасуванню із прийняттям нового про задоволення позовних вимог.

Керуючись ч.4 ст.241, ст.ст. 243, 250, 286, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 326-329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Кременчуцького районного суду Полтавської області від 15.02.2022 по справі № 536/1667/21 - скасувати.

Прийняти постанову, якою адміністративний позов ОСОБА_3 до відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області, поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділення поліції №2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капрала поліції Захарченка Дмитра Михайловича про скасування постанови про накладення адміністративного стягнення - задовольнити частково.

Скасувати постанову серії ГАБ № 865574 від 12.09.2021 по справі про адміністративне правопорушення за ст. 183 КУпАП, складену поліцейським сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 2 Кременчуцького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капрала поліції Захарченко Дмитром Михайловичем.

В задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовити.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню, крім випадків, передбачених п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий суддя Г.Є. Бершов
Судді Л.В. Мельнікова І.М. Ральченко