Справа № 580/4972/22
Суддя: Петро ПАЛАМАР
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року справа № 580/4972/22

м. Черкаси

Черкаський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Паламаря П.Г., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Міністерства соціальної політики України, третя особа Національна соціальна сервісна служба України про визнання протиправною бездіяльності, зобов`язання вчинити певні дії та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Черкаського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) з позовом до Міністерства соціальної політики України (01601, м. Київ, вул. Еспланадна, 8/10) в якому просить:

-визнати бездіяльність Міністерства соціальної політики України у вигляді нездійснення розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.07.2022 та у вигляді нездійснення пересилання звернення ОСОБА_1 від 17.07.2022 за належністю відповідному органу чи посадовій особі протиправною та, встановивши розумний строк для вчинення таких дій, зобов`язати Міністерство соціальної політики України розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.07.2022;

-стягнути з Міністерства соціальної політики України на користь ОСОБА_1 грошові кошти у розмірі 6000 грн. на відшкодування моральної шкоди, заподіяної бездіяльністю Міністерства соціальної політики України.

Ухвалою суду від 24.10.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, справу вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

В обґрунтування позовних вимог зазначено те, що відповідач всупереч вимог Закону відмовив у розгляді звернення, чим позбавив позивача прав гарантованих Конституцією та законами України.

Відповідач проти задоволення позовну заперечував, зазначивши, що звернення позивача надіслане на електронну адресу до Національної соціальної сервісної служби України для розгляду за належністю.

Третя особа надала до суду письмові пояснення, згідно яких вказує на відсутність надходження звернення позивача від Міністерства соціальної політики України.

Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд зазначає наступне.

Суд встановив, що ОСОБА_1 17.07.2022 звернувся до Міністерства соціальної політики України на офіційну адресу для звернень громадян з приводу неотримання допомоги на проживання, передбаченої Порядком надання допомоги на проживання внутрішньо переміщеним особам, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України №332 від 20.03.2022, яке зареєстроане за №30626.

20.07.2022 позивач на електронну адресу отримав електронний лист від відповідача з інформацією про те, що його звернення надсилається за належністю на адресу Національної соціальної сервісної служби України.

Згідно матеріалів справи, позивач відповіді на звернення не отримав.

Не погоджуючись з даною бездіяльністю позивач звернувся до суду.

Суд також встановив, що позивач звернувся до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини для здійснення захисту прав на одержання письмової відповіді про результати розгляду звернення.

За результатами звернення до Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини позивач отримав лист №0000-030201-Б/5551-2022/17390 від 02.09.2022 Національної соціальної сервісної служби України, згідно якого надано роз`яснення щодо поставленого питання звернення та повідомило що звернення від 17.07.2022 до Національної соціальної сервісної служби України від Міністерства соціальної політики не надходило.

Однак, згідно скрін-шота сторінки електронної пошти, звернення позивача від 17.07.2022 - 20.07.2022 відповідачем надіслано до Національної соціальної сервісної служби України.

Суд звернув увагу, що доказів направлення/отримання звернення позивача від 17.07.2022 до суду не надано.

З даного приводу суд зазначає, що відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» від 2 жовтня 1996 року №393/96-ВР органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги.

Згідно ст. 15 Закону України «Про звернення громадян», органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про звернення громадян» звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів.

Звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Якщо питання, порушені в одержаному органом державної влади, місцевого самоврядування, підприємствами, установами, організаціями незалежно від форм власності, об`єднаннями громадян або посадовими особами зверненні, не входять до їх повноважень, воно в термін не більше п`яти днів пересилається ними за належністю відповідному органу чи посадовій особі, про що повідомляється громадянину, який подав звернення. У разі якщо звернення не містить даних, необхідних для прийняття обгрунтованого рішення органом чи посадовою особою, воно в той же термін повертається громадянину з відповідними роз`ясненнями. (ст. 5 Закону України «Про звернення громадян»).

Як встановлено судом, відповідач не надав жодної відповіді з даного питання, при чому не здійснив надсилання звернення за належністю, оскільки надані до суду докази не містять факту отримання Національною соціальною сервісною службою України звернення позивача від 17.07.2022.

За таких обставин, вимоги щодо визнання протиправної бездіяльності Міністерства соціальної політики України у вигляді нездійснення розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.07.2022 або у вигляді нездійснення пересилання звернення ОСОБА_1 за належністю відповідному органу чи посадовій особі підлягають до задоволення.

Щодо вимог про стягнення моральної шкоди в сумі 6000 грн., суд зазначає таке.

Відповідно до ст. 56 Конституції України кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень.

Статтею 1174 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що шкода завдана фізичній чи юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової чи службової особи органу державної влади при здійсненні своїх повноважень відшкодовується державою незалежно від вини цієї особи.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною другою цієї статті передбачено, що особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Шкода - це будь-яке знецінення блага, що охороняється правом, тому її поділяють на майнову і немайнову. Моральна шкода - втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. У позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, у чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди належать: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Частиною 1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Тому суд повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Особа (фізична чи юридична) звільняється від відповідальності по відшкодуванню моральної шкоди, якщо доведе, що остання заподіяна не з її вини.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 23 Цивільного кодексу України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Жодних доказів щодо характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) яких позивач зазнав, характеру немайнових втрат, тяжкості вимушених змін у життєвих і професійних стосунках, моральних переживаннях, стану здоров`я тощо позивач не надав.

Тому позовна вимога про стягнення моральної шкоди задоволенню не підлягає.

Отже, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Керуючись статтями 9, 14, 73-77, 139, 242 - 246, 255, 295, 297 КАС України, суд,

ВИРІШИВ:

Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною бездіяльність Міністерства соціальної політики України у вигляді нездійснення розгляду звернення ОСОБА_1 від 17.07.2022 або у вигляді нездійснення пересилання звернення ОСОБА_1 за належністю відповідному органу чи посадовій особі.

Зобов`язати Міністерство соціальної політики України розглянути звернення ОСОБА_1 від 17.07.2022 у відповідності до вимог Закону України «Про звернення громадян».

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Міністерства соціальної політики України () на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн. 40 коп.

У задоволенні іншої частини вимог відмовити.

Копію рішення направити сторонам по справі.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня підписання рішення.

Суддя Петро ПАЛАМАР