Справа № 810/5101/18
Суддя: Василенко Ярослав Миколайович
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 810/5101/18
УХВАЛА

21 грудня 2022 року м. Київ

Шостий апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів:

головуючого Василенка Я.М.,

суддів Ганечко О.М., Кузьменка В.В.,

за участі секретаря Шляги А.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

В 2018 році ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:

- визнати протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області у призначенні та виплаті одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням позивачу ІІ групи інвалідності;

- зобов`язати Головне управління Національної поліції в Київській області нарахувати та виплатити позивачу одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням ІІ групи інвалідності відповідно до порядку та умов призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівника міліції, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності.

Рішенням Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 позов задоволено частково: визнано протиправною відмову Головного управління Національної поліції в Київській області щодо непризначення та невиплати одноразової грошової допомоги ОСОБА_1 у розмірі 70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 1 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату, як інваліду ІІІ групи відповідно до вимог Порядку та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4; зобов`язано Головне управління Національної поліції в Київській області здійснити нарахування та виплату ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності в розмірі, визначеному статтею 99 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату) в порядку, передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4; у задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 - скасовано та прийнято нове рішення, яким у задоволені позовних вимог ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовлено повністю.

До Шостого апеляційного адміністративного суду ОСОБА_1 подано заяву про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії.

В обґрунтування заяви ОСОБА_1 зазначено, що підставою для скасування рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 та ухвалення постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 слугувало те, що у позивача відсутня одна з обов`язкових умов на призначення одноразової грошової допомоги для колишніх поліцейських, а саме: причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути хвороба, що зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції. В той же час, у зв`язку зі збройною агресією російської федерації у позивача виникла необхідність отримання особової справи для надання до ІНФОРМАЦІЯ_1. З метою отримання особової справи позивачем направлено запит на адресу ГУНП в Київській області. 04.09.2022 позивачем отримано відповідь ГУНП в Київській області № В-585 від 16.08.2022, відповідно до якої позивачу надано копію послужного списку з архівної особової справи. Останнім записом у послужному списку позивача є: « 26.01.2016 р. звільнений з Національної поліції в запас у зв`язку зі ст. 77 п.1 пп.2 через хворобу». Таким чином, позивача було звільнено з лав поліції саме через хворобу та на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію». Про вказану обставину позивач дізнався лише 04.09.2022.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи заяви, колегія суддів вважає, що вказана заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав.

В судове засідання сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, у зв`язку із чим, колегія суддів, на підставі ч. 13 ст. 10, ч. 4 ст. 229, ч. 2 ст. 313 КАС України розглядає справу за їх відсутності без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу.

Підстави перегляду судових рішень за нововиявленими або виключними обставинами визначені у статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України.

Відповідно до частини першої статті 361 Кодексу адміністративного судочинства України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Статтею 362 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право подати заяву про перегляд судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили, за нововиявленими або виключними обставинами.

Отже, законодавством визначено, що обов`язковою умовою для реалізації особою, яка не брала участі у справі, права на перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки.

Відповідно до частини 1 статті 361 КАС України судове рішення, яким закінчено розгляд справи і яке набрало законної сили, може бути переглянуто за нововиявленими або виключними обставинами.

Підставами для перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є: 1) істотні для справи обставини, що не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи; 2) встановлення вироком суду або ухвалою про закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності, що набрали законної сили, завідомо неправдивих показань свідка, завідомо неправильного висновку експерта, завідомо неправильного перекладу, фальшивості письмових, речових чи електронних доказів, що спричинили ухвалення незаконного рішення у цій справі; 3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення судового рішення, що підлягає перегляду. У разі відмови в задоволенні заяви про перегляд рішення, ухвали за нововиявленими або виключними обставинами суд постановляє ухвалу (частина друга статті 361 КАС України).

З аналізу наведеної норми можна зробити висновок, що нововиявлені обставини - це факти, від яких залежить виникнення, зміна чи припинення прав і обов`язків осіб, що беруть участь у справі, тобто юридичні факти. Нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення, та породжують процесуальні наслідки, впливають на законність і обґрунтованість ухваленого без їх урахування судового рішення.

Тобто, за своєю юридичною природою нововиявлені обставини є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які покладено в основу судового рішення.

До нововиявлених обставин належать факти об`єктивної дійсності, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, які мають значення для правильного розв`язання спору.

Необхідними та загальними ознаками нововиявлених обставин є: існування цих обставин під час розгляду та вирішення справи й ухвалення судового рішення, про перегляд якого подається заява; на час розгляду справи ці обставини об`єктивно не могли бути відомі ні заявникові, ні суду; істотність цих обставин для розгляду справи (внаслідок урахування цих обставин суд міг би прийняти інше рішення, ніж те, що було прийняте).

Нововиявлені обставини відрізняються від нових обставин, обставин, що змінилися, та нових доказів за часовими ознаками, предметом доказування та істотністю впливу на судове рішення.

Нова обставина, що з`явилася або змінилася після розгляду справи, не є підставою для перегляду справи. Не вважаються нововиявленими нові обставини, виявлені після ухвалення судом рішення, а також зміна правової позиції суду в інших подібних справах. Не можуть вважатися нововиявленими ті обставини, які встановлюються на підставі доказів, що не були своєчасно подані сторонами чи іншими особами, які беруть участь у справі. Обставини, що виникли чи змінилися після ухвалення судом рішення, а також обставини, на які посилався учасник судового процесу у своїх поясненнях, касаційній скарзі або які могли бути встановлені в разі виконання судом вимог процесуального закону, теж не можуть визнаватися нововиявленими.

Водночас необхідно розрізняти нові докази та докази, якими підтверджуються нововиявлені обставини, оскільки нові докази не можуть бути підставою для перегляду судового рішення у зв`язку з нововиявленими обставинами. Процесуальні недоліки розгляду справи (зокрема, неповне встановлення фактичних обставин справи) не вважаються нововиявленими обставинами, проте можуть бути підставою для перегляду судового рішення в апеляційному або касаційному порядку.

Частиною четвертою статті 361 КАС України визначено, що не є підставою для перегляду рішення суду за нововиявленими обставинами: 1) переоцінка доказів, оцінених судом у процесі розгляду справи; 2) докази, які не оцінювалися судом, стосовно обставин, що були встановлені судом.

До того ж судове рішення не може переглядатись у зв`язку з нововиявленими обставинами, якщо обставини, передбачені частиною другою статті 361 КАС України, відсутні, а також якщо обставини, визначені цією нормою, були або могли бути відомі заявникові на час розгляду справи.

Тобто, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формою судового процесу, яка визначається юридичною природою цих обставин, а тому першочерговим обов`язком суду є встановлення відсутності або наявності нововиявлених обставин.

Свою заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами ОСОБА_1 обґрунтовував тим, що, на його думку, є підстави, передбачені пунктом 1 частини 2 статті 361 КАС України, тобто істотні для справи обставини, що не були і не могли бути встановлені судом та не були і не могли бути відомі заявнику на час подання позовної заяви та на час розгляду справи.

Такими обставинами заявник вважає те, що з наданої 04.09.2022 на його запит копії послужного списку з архівної особової справи йому стало відомо, що в ньому міститься запис про те, що 26.01.2016 ОСОБА_1 був звільнений з Національної поліції на підставі п. 2 ч. 1 ст. 77 Закону України «Про національну поліцію» (через хворобу), що надає йому права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності в розмірі, визначеному статтею 99 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію» (70 прожиткових мінімумів, встановлених для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату) в порядку, передбаченому Порядком та умовами виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4.

Колегія суддів погоджується з доводами заявника про те, що вказані вище обставини є нововиявленими, оскільки є істотними, не були встановлені судом та не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Щодо наявності підстав для скасування постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 та наявності у позивача права на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності в розмірі, визначеному статтею 99 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію», колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 6 ст. 23 Закону України «Про міліцію» від 20.12.1990 № 565-XII (надалі за текстом - «Закон № 565-XII») у разі інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення зі служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, залежно від ступеня втрати працездатності йому виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, встановленого законом для працездатних осіб, - у разі встановлення інвалідності II групи в порядку та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України.

У зв`язку з прийняттям Закону України від 13.02.2015 «Про внесення змін до статті 23 Закону України «Про міліцію» щодо виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) або каліцтва працівника міліції» Кабінет Міністрів України постановою від 21.10.2015 № 850 затвердив Порядок та умови призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без установлення інвалідності працівників міліції.

Відповідно до пункту 3 Порядку № 850 грошова допомога призначається і виплачується у разі, зокрема, установлення працівникові міліції інвалідності, що настала внаслідок поранення (контузії, травми або каліцтва), отриманого під час виконання ним службових обов`язків, а також інвалідності, що настала в період проходження служби в органах внутрішніх справ або не пізніше ніж через три місяці після звільнення із служби чи після закінчення цього строку, але внаслідок захворювання або нещасного випадку, що мали місце в період проходження служби в органах внутрішніх справ, у розмірі 200-кратного прожиткового мінімуму, установленого законом для працездатних осіб на дату встановлення інвалідності, - у разі встановлення інвалідності II групи.

Днем виникнення права на отримання грошової допомоги у разі встановлення працівнику міліції інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії (пункт 2 Порядку № 850).

Разом з тим, 07.11.2015 набрав чинності Закон України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 № 580-VIII (надалі за текстом - «Закон № 580-VIII»)

Згідно пункту 5 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII (набрав чинності 07.11.2015) визнано таким, що втратив чинність Закон № 565-XII.

Водночас, за змістом пункту 15 Розділу ХІ Прикінцевих та перехідних положень Закону № 580-VIII право на отримання одноразової грошової допомоги, інших виплат, передбачених Законом № 565-XII зберігається і здійснюється в порядку, що діяв до набрання чинності Законом № 580-VIII.

Згідно із частиною другою статті 97 Закону № 580-VIII порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі, смерті чи втрати працездатності поліцейського встановлюється Міністерством внутрішніх справ України.

З метою врегулювання питання щодо порядку та умов виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського, відповідно до статей 97 - 101 Закону № 580-VIII, наказом Міністерства внутрішніх справ України від 11.01.2016 № 4 затверджено Порядок та умови виплати одноразової грошової допомоги в разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського (далі - Порядок № 4), який визначає механізм оформлення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського.

Наказом МВС від 12.09.2016 № 916, який зареєстровано в Міністерстві юстиції України за № 1277/29409 від 22.09.2016 року, пункт 5 Розділу 1 Порядку № 4 доповнено підпунктом 4, яким передбачено призначення поліцейському одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності, чи втрати працездатності, яка виникла внаслідок отриманого поліцейським захворювання або поранення (контузії, травми, каліцтва) під час проходження служби в органах внутрішніх справ.

Згідно із пунктом 1 Розділу ІІ Порядку № 4 днем виникнення права на отримання одноразової грошової допомоги у разі встановлення поліцейському інвалідності або ступеня втрати працездатності без установлення інвалідності є дата встановлення втрати працездатності, що зазначена в довідці медико-соціальної експертної комісії.

Заява (рапорт) про виплату одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті) чи втрати працездатності поліцейського подається Голові Національної поліції (керівнику міжрегіонального, територіального органу поліції) за останнім місцем служби поліцейського (пункт 3 Розділу ІІІ Порядку №4).

За змістом підпункту «б» пункту 3 частини першої статті 99 Закону № 580-VIII поліцейським, яким внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції встановлено II групу інвалідності розмір одноразової грошової допомоги складає 300 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 01 січня календарного року, в якому прийнято рішення про виплату.

Відповідно до пункту 4 частини першої статті 97 Закону № 580-VIII одноразова грошова допомога є соціальною виплатою, гарантованою допомогою з боку держави, яка призначається і виплачується особам, які за цим Законом мають право на її отримання, у разі визначення поліцейському інвалідності внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції, протягом шести місяців після звільнення його з поліції внаслідок причин, зазначених у цьому пункті.

Таким чином, зазначене положення Закону застосовується виключно за обов`язкової одночасної наявності трьох умов (причина інвалідності, час настання інвалідності та причина звільнення):

1. інвалідність повинна наступити внаслідок захворювання, поранення (контузії, травми або каліцтва), пов`язаних з проходженням ним служби в органах внутрішніх справ або поліції;

2. інвалідність повинна наступити не пізніше, ніж протягом шести місяців після звільнення особи з поліції;

3. причиною звільнення такої особи з поліції повинна бути зумовлена захворюванням або пораненням, пов`язаним з проходженням служби в органах внутрішніх справ або поліції

Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 19.09.2018 у справі № 373/1188/16-а, від 20.09.2018 у справі № 296/9456/16-а, від 01.11.2018 у справі № 822/3788/17, від 22.01.2019 у справі № 2340/2663/18.

Відповідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Колегія суддів зауважує, що Шостий апеляційний адміністративний суд, скасовуючи рішення Київського окружного адміністративного суду від 22.12.2018 та приймаючи постанову від 26.03.2019, якою було відмовлено у задоволенні позову, керувався наявним в матеріалах справи витягом з наказу Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Київській області від 26.01.2016 № 21 о/с, в якому зазначено, що підполковника поліції ОСОБА_1 , начальника сектора відділення поліції в аеропорту «Бориспіль» Бориспільського відділу поліції, 26.01.2016 звільнено за власним бажанням у запас Збройних Сил відповідно до п. 9 розділу ХІ Закону України «Про Національну поліцію» та положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Доказів того, що такий наказ був скасований чи до нього внесено зміни в частині підстав звільнення, заявником не надано.

За таких обставин та з огляду на пріоритетність наказу, в якому зазначено, що ОСОБА_1 звільнено з Національної поліції за власним бажанням, над записом в послужному списку, в якому зазначено, що ОСОБА_1 був звільнений з Національної поліції через хворобу, колегія суддів зауважує про відсутність, в даному випадку, права у позивача на отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку з встановленням IIІ групи інвалідності в розмірі, визначеному статтею 99 Закону України від 02.07.2015 № 580-VIII «Про Національну поліцію».

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість заяви про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 за нововиявленими обставинами та відсутність підстав для її задоволення.

Керуючись ст.ст. 229, 250, 325, 328, 329, 361, 369 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_1 про перегляд постанови Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.03.2019 за нововиявленими обставинами у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Національної поліції в Київській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду у порядку та строки, визначені ст. ст. 329-331 КАС України.

Головуючий: Василенко Я.М.

Судді: Ганечко О.М.

Кузьменко В.В.

Повний текст ухвали виготовлений 22.12.2022.