Справа № 640/709/22
Суддя: Черпіцька Людмила Тимофіївна
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Справа № 640/709/22 Суддя (судді) першої інстанції: Шейко Т.І.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі: головуючого-судді: Черпіцької Л.Т., суддів: Глущенко Я.Б., Пилипенко О.Є., за участю секретаря: Висоцького А.М., розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області на ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "08" серпня 2022 р. у справі за адміністративним позовом Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області до ОСОБА_1 про стягнення штрафу,

В С Т А Н О В И Л А:

Головне управління Держпродспоживслужби в Харківській області звернулося до суду з адміністративним позовом, у якому просило стягнути з ОСОБА_1 штраф за порушення Закону України «Про рекламу» у загальному розмірі 6783,00 грн до державного бюджету України.

Мотивуючи позовні вимоги, представник позивача зазначив, що суму штрафу, накладеного на відповідача рішеннями від 07 жовтня 2021 року №309 та №310 у розмірі 6783,00 грн, останнім не сплачено, тому наявні підстави для стягнення її в судовому порядку.

Ухвалою Окружного адміністративного суду м. Києва від 08 серпня 2022 року провадження у справі закрито з підстав, передбачених положеннями п.1 ч.1 ст. 238 КАС України, згідно з якими суд закриває провадження у справі, якщо справу не належить розглядати за правилами адміністративного судочинства.

Постановляючи ухвалу, суд першої інстанції, враховуючи висновки Верховного Суду, викладені в постанові від 23.09.2021 у справі № 816/259/18, дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача на користь державного бюджету 6783,00 грн згідно з рішеннями позивача про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу не підлягають судовому захисту, а тому компетентний суд щодо розгляду такого спору відсутній. Примусове стягнення несплаченої суми штрафу здійснюється у відповідності до Закону України «Про виконавче провадження».

Не погоджуючись з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі скаржник, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального і процесуального права, просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Обґрунтовуючи апеляційну скаргу, скаржник зазначає, що суд першої інстанції, закриваючи провадження у справі, врахував позицію Верховного Суду у постанові від 23.09.2021 у справі № 816/259/18, яка сформована щодо розгляду спорів у подібних правовідносинах. Проте, питання щодо предметної юрисдикції спорів з примусового стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу розглядалося Великою Палатою Верховного Суду 05.06.2019 у справі № 812/1234/18 за позовом Головного управління до фізичної особи - підприємця про стягнення штрафу за порушення Закону України «Про рекламу», яка зазначила, що такий спір не пов`язаний з вирішенням питання щодо цивільного права, а є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Відповідач відзив на апеляційну скаргу не подав.

Сторони в судове засідання не з`явились.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі неприбуття жодного з учасників справи у судове засідання, хоча вони були належним чином повідомлені про дату, час і місце судового засідання.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції, оцінивши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 29 липня 2021 року №251 щодо розміщення зовнішньої реклами щит на фасаді з інформаційним полем: «СТОЛИЧНА» за адресою: АДРЕСА_1 , з ознаками порушення вимог частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу» вирішено розпочати справу про порушення законодавства про рекламу відносно фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 .

Головним управлінням винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу №264, №265 від 03 серпня 2021 року.

Суб`єкту господарювання направлено 11.08.2021 вимогу Головного управління №5ю2-1422 НС-21 з проханням з`явитися та надати завірені в установленому порядку копії документів щодо розміщеної реклами.

Головним спеціалістом відділу контролю за рекламою, дотриманням антитютюнового законодавства та пробірного контролю Управління захисту прав споживачів Головного управління Держпродспоживслуби в Харківській області складено протоколи №312, №313 про порушення законодавства про рекламу від 17 вересня 2021 року.

На підставі протоколу про порушення законодавства про рекламу від 17 вересня 2021 року №312 у зв`язку з тим, що на вимогу органу державної влади, на якого згідно з законом покладено контроль за дотриманням вимог законодавства про рекламу, не надано документи, усні та/або письмові пояснення, а також іншу інформацію, необхідну для здійснення ним повноважень щодо контролю, стосовно розміщення зовнішньої реклами щит на фасаді з інформаційним полем «СТОЛИЧНА» - вирішено розпочати справу про порушення законодавства про рекламу відносно ОСОБА_1 .

Головним управлінням винесено рішення про початок розгляду справи про порушення законодавства про рекламу №324, №325 від 20 вересня 2021 року. |

У подальшому позивачем складено протоколи засідання стосовно справи про порушення законодавства про рекламу від 07 жовтня 2021 року №326, №327, №328, №329.

Рішенням позивача №309 про накладення штрафу за порушення законодавства від 07 жовтня 2021 року за неподання інформації щодо вартості реклами центральному органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, необхідної для здійснення ними передбачених законом повноважень у відповідності до частини шостої статті 27 Закону України «Про рекламу» вирішено накласти на рекламодавця стягнення у вигляді штрафу у розмірі одна тисяча сімсот гривень.

Рішенням позивача №310 про накладення штрафу за порушення законодавства про рекламу від 07 жовтня 2021 року за недотримання частини першої статті 16 Закону України «Про рекламу», а саме: розміщення реклами без наявності дозволу Харківської міської ради на розміщення зовнішньої реклами у відповідності до частини сьомої статті 27 Закону України «Про рекламу» вирішено накласти на рекламодавця стягнення у вигляді штрафу у розмірі п`ять тисяч вісімдесят три гривні.

Враховуючи той факт, що відповідачем штраф у добровільному порядку не сплачений, позивач звернувся з цим позовом до суду.

Як зазначалось, суд першої інстанції, постановляючи оскаржувану ухвалу, виходив з того, що стягнення грошової суми у зв`язку з порушенням законодавства про рекламу за позовом Головного управління Держпродспоживслужби у Харківській області не може бути окремим і самостійним предметом позову в суді будь-якої юрисдикції.

Колегія суддів вважає висновки суду першої інстанції передчасними, з огляду на таке.

Згідно з ч. 1 ст. 2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Публічно-правовий спір - спір, у якому: хоча б одна сторона здійснює публічно-владні управлінські функції, в тому числі на виконання делегованих повноважень, і спір виник у зв`язку із виконанням або невиконанням такою стороною зазначених функцій; суб`єкт владних повноважень - орган державної влади (у тому числі без статусу юридичної особи), орган місцевого самоврядування, їх посадова чи службова особа, інший суб`єкт при здійсненні ними публічно-владних управлінських функцій на підставі законодавства, в тому числі на виконання делегованих повноважень, або наданні адміністративних послуг (ч. 1 ст. 4 КАС України).

Суб`єкти владних повноважень мають право звернутися до адміністративного суду виключно у випадках, визначених Конституцією та законами України (ч. 4 ст. 5 КАС України).

Юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах, зокрема: за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, коли право звернення до суду для вирішення публічно-правового спору надано такому суб`єкту законом (п. 5 ч. 1 ст. 19 КАС України).

Громадяни України, іноземці чи особи без громадянства, громадські об`єднання, юридичні особи, які не є суб`єктами владних повноважень, можуть бути відповідачами лише за адміністративним позовом суб`єкта владних повноважень: в інших випадках, коли право звернення до суду надано суб`єкту владних повноважень законом (п. 5 ч. 5 ст. 46 КАС України).

Отже, до компетенції адміністративних судів належать спори за зверненням суб`єкта владних повноважень у випадках, визначених Конституцією та законами України.

Визначальною ознакою справи адміністративної юрисдикції є суть (зміст, характер) спору. Публічно-правовий спір, на який поширюється юрисдикція адміністративних судів, є спором між учасниками публічно-правових відносин і стосується саме цих відносин.

Виникнення спірних правовідносин обумовлено несплатою відповідачем штрафу, застосованого рішеннями ГУ Держпродспоживслужби внаслідок порушення законодавства про рекламу.

Закон України «Про рекламу» від 3 липня 1996 року № 270/96-ВР (далі Закон № 270) визначає засади рекламної діяльності в Україні, регулює відносини, що виникають у процесі виробництва, розповсюдження та споживання реклами.

Цей Закон регулює відносини, пов`язані з виробництвом, розповсюдженням та споживанням реклами на території України (ч. 1 ст. 2 Закону № 270).

Контроль за дотриманням законодавства України про рекламу здійснюють у межах своїх повноважень: центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів - щодо захисту прав споживачів реклами (ч. 1 ст. 26 Закону № 270).

Питання накладення уповноваженими особами Державної інспекції з питань захисту прав споживачів та її територіальних органів в Автономній Республіці Крим, областях, мм. Києві та Севастополі штрафів на рекламодавців, виробників і розповсюджувачів реклами за порушення законодавства про рекламу (крім штрафів, накладення яких належить виключно до компетенції Антимонопольного комітету і регулюється законодавством з питань авторського права та суміжних прав) регулює Порядок накладення штрафів за порушення законодавства про рекламу, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 26 травня 2004 року № 693 (далі - Порядок № 693).

Накладати штрафи на рекламодавців, виробників та розповсюджувачів реклами мають право Голова Держспоживінспекції, його заступники, начальники територіальних органів Держспоживінспекції та їх заступники (п. 8 Порядку № 693).

Сума штрафів за порушення законодавства про рекламу сплачується добровільно або стягується в судовому порядку відповідно до законодавства (п. 20 Порядку № 693).

На підставі розпорядження Кабінету Міністрів України від 6 квітня 2016 року № 260-р «Питання Державної служби з питань безпечності харчових продуктів та захисту споживачів» Держпродспоживслужба приступила, крім іншого, до виконання функцій і повноважень Державної інспекції з питань захисту прав споживачів.

Територіальним органом з реалізації державної політики у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів на території Луганської області є ГУ Держпродспоживслужби.

Виходячи з аналізу наведених правових положень законодавства та беручи до уваги обставини цієї справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що у спірних відносинах ГУ Держпродспоживслужби діє як суб`єкт владних повноважень, наділений Законом № 270 та Порядком № 693, функціями контролю за дотриманням законодавства України про рекламу та відповідно правом на звернення до суду з позовом про примусове стягнення штрафу за порушення законодавства про рекламу.

Отже, цей спір є публічно-правовим, оскільки виник за участю суб`єкта владних повноважень, який реалізовує у цих правовідносинах надані йому чинним законодавством владні управлінські функції.

Колегія суддів враховує правову позицію Великої Палати Верховного суду в постанові від 05.06.2019 у справі № 812/1234/18 щодо предметної юрисдикції у спірних правовідносинах.

Щодо посилання суду на правову позицію Верховного Суду, зокрема, у постанові від 23.09.2021 у справі № 816/259/18, згідно з якою під час вирішення тотожних спорів суди мають враховувати саме останню правову позицію Верховного Суду, колегія суддів вважає необґрунтованим, оскільки вказані висновки стосувались питання застосування останніх правових позицій саме Великої Палати Верховного Суду (постанова від 30 січня 2019 року у справі N 755/10947/17).

Крім того, на думку колегії суддів, суд першої інстанції дійшов хибного висновку, що до спірних правовідносин необхідно застосовувати норми частини третьої статті 23 Закону України «Про захист прав споживачів», з таких підстав.

Згідно з ч. 4 ст. 4 Закону України «Про основні засади державного нагляду (контролю) у сфері господарської діяльності» від 5 квітня 2007 року № 877-V (далі Закон № 877) виключно законами встановлюються: органи, уповноважені здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності; види господарської діяльності, які є предметом державного нагляду (контролю); повноваження органів державного нагляду (контролю) щодо зупинення виробництва (виготовлення) або реалізації продукції, виконання робіт, надання послуг; вичерпний перелік підстав для зупинення господарської діяльності; спосіб та форми здійснення заходів здійснення державного нагляду (контролю); санкції за порушення вимог законодавства і перелік порушень, які є підставою для видачі органом державного нагляду (контролю) припису, розпорядження або іншого розпорядчого документа. Орган державного нагляду (контролю) не може здійснювати державний нагляд (контроль) у сфері господарської діяльності, якщо закон прямо не уповноважує такий орган на здійснення державного нагляду (контролю) у певній сфері господарської діяльності та не визначає повноваження такого органу під час здійснення державного нагляду (контролю).

Відповідно до ч. 3 ст. 23 Закону України «Про захист прав споживачів» від 12 травня 1991 року № 1023-XII (далі Закон № 1023) у разі невиконання в добровільному порядку суб`єктами господарювання сфери торгівлі і послуг, у тому числі ресторанного господарства, визначених у статті 26 цього Закону рішень (постанов) центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері державного контролю за додержанням законодавства про захист прав споживачів, та його посадових осіб про накладення стягнення примусове виконання таких рішень (постанов) здійснюється центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), в порядку, встановленому Законом України «Про виконавче провадження».

Тобто, вказаними нормами передбачено примусове виконання рішень, прийнятих в порядку реалізації повноважень за Законом України «Про захист прав споживачів», а не повноважень, визначених Законом України «Про рекламу».

Закон № 877 не застосовується під час здійснення контролю за дотриманням законодавства про рекламу, та не поширює свою дію на відносини у сфері реклами. Крім того, Закон № 877 в цілому не встановлює відповідальності суб`єкта господарювання за порушення законодавства про рекламу, тому посилання суду першої інстанції на ч. 3 ст. 23 Закону № 1023 є безпідставним.

За встановлених обставин та норм процесуального закону в їх сукупності, суд апеляційної інстанції не погоджується з висновком суду першої інстанції про закриття провадження у справі, оскільки спір є публічно-правовим та підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства.

Відповідно до ч. 3 ст. 312 КАС України у випадках скасування судом апеляційної інстанції ухвал про відмову у відкритті провадження у справі, про повернення позовної заяви, зупинення провадження у справі, закриття провадження у справі, про залишення позову без розгляду справа (заява) передається на розгляд суду першої інстанції.

За змістом ч. 1 ст. 320 КАС України підставами для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Враховуючи викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що судом першої інстанції ухвала прийнята з порушенням норм процесуального права, внаслідок чого остання суду підлягає скасуванню з направленням справи до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Керуючись ст.ст. 241, 242, 250, 308, 310, 315, 320, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Держпродспоживслужби в Харківській області задовольнити.

Ухвалу Окружного адміністративного суду міста Києва від "15" лютого 2022 р. скасувати та направити справу до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Постанова набирає законної сили з дати її проголошення та не може бути оскаржена.

Повний текст постанови складено 21.12.2022.

Головуючий суддя Судді: Л.Т. Черпіцька Я.Б. Глущенко О.Є. Пилипенко