Справа № 320/9476/22
Суддя: Войтович І.І.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
22 грудня 2022 року Cправа №320/9476/22
Суддя Київського окружного адміністративного суду Войтович І.І., розглянувши порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області про визнання протиправним рішення, зобов`язання вчинити певні дії,

в с т а н о в и в:
До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (далі відповідач, Пенсійний фонд), в якому просить суд:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду навчання з 30.11.1984 року по 31.08.1985 року на підготовчому відділенні МВТУ ім. М.Е. Баумана;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу періоду навчання з 30.11.1984 року по 31.08.1985 року на підготовчому відділенні МВТУ ім. М.Е. Баумана та провести перерахунок пенсії з дати її призначення;

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2000 року по 31.12.2003 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу періоду зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2000 року по 31.12.2003 року та провести перерахунок пенсії з дати її призначення.

Відповідно, свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що маючи достатньо страхового стажу та досягнувши відповідного віку, він звернувся до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком, однак відповідач протиправно відмовив йому у зарахуванні до страхового стажу при призначенні пенсії за віком періоду навчання з 30.11.1984 року по 31.08.1985 року на підготовчому відділенні МВТУ ім. М.Е. Баумана та періоду зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2000 року по 31.12.2003 року. Позивач вважає, що усі необхідні документи для врахування вказаних періодів навчання та зайняття підприємницькою діяльністю ним були надані до Пенсійного фонду, але останнім безпідставно не було враховано документи для визначення відповідного страхового стажу позивачу. Своїми діями відповідач порушує положення Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-ІV, Порядок подання та оформлення документів про призначення (перерахунку) пенсій, затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 2511.2005 №22-1, постанови Ради Міністрів СРСР від 03.08.1972 №590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» та інші закони та нормативно-правові акти, у зв`язку з чим, позивач вважає відмову відповідача протиправною та просить задовольнити позовні вимоги.

18.10.2022, ухвалою Київського окружного адміністративного суду відкрито провадження в адміністративній справі та ухвалено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами.

Відповідно до ст.ст. 77, 80 КАС України, за ініціативою суду витребувано від відповідача докази по справі в обґрунтування спірної відмови, із зазначенням строку їх надання до суду.

Вказана ухвала суду отримана представником відповідача належним чином, що підтверджується наявною у справі розпискою з відміткою про отримання 20.10.2022.

19.12.2022 судом отримано відзив від відповідача, в якому представник наполягав на тому, що особа, яка є слухачем на підготовчому відділенні вищого навчального закладу, не здобуває певного освітнього та освітньо-кваліфікаційного рівня, тому спірний період позивача не може бути зараховано до загального страхового стажу. Також, представник зазначив про відсутність законодавчих підстав для зарахування до страхового стажу позивача спірного періоду здійснення ним підприємницької діяльності у зв`язку із ненаданням останнім до Пенсійного фонду довідки про реєстрацію суб`єкта підприємницької діяльності, просить відмовити в задоволенні позову.

Також, у вказаному відзиві представник відповідача просив суд визнати поважними причини пропуску строку для подання відзиву до суду та поновити пропущений строк.

22.12.2022 ухвалою суду задоволено заяву відповідача, визнано поважними причини пропуску строку подання відзиву до суду та поновлено вказаний пропущений строк.

Додаткових клопотань, заяв до справи не надійшло.

Таким чином, суд вважає можливим розглянути справу у порядку письмового провадження, за правилами спрощеного позовного провадження та за наявними у ній матеріалами.

Розглянувши подані документи і матеріали, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, оглянувши письмові докази, які були надані позивачем, судом встановлено наступне.

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується паспортом серії НОМЕР_1 , виданим Новокаховським МВ УМВС України в Херсонській області 19.07.1999.

Згідно довідки виконавчого комітету Вишневої міської ради Бучанського району Київської області від 11.08.2022 № 3244- про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, ОСОБА_1 проживає за фактичною адресою: АДРЕСА_1 .

16.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».

Рішенням Києво-Святошинського об`єднаного управління Пенсійного фонду України від 24.08.2022 за №96 призначено ОСОБА_1 пенсію за віком з 13.08.2022 відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», обраховано стаж 60 років 0 місяців 4 дні, страховий стаж (повний) визначено 41 рік 4 місяці 20 днів, що до 01.01.2004 складає 22 роки 10 місяців 0 днів та після 01.01.2004 18 років 6 місяців 20 днів.

29.08.2022 ОСОБА_1 звернувся до відділу обслуговування громадян № 11 Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області із проханням врахувати до його трудового стажу період навчання з 30.11.1984 року по 31.08.1985 року на підготовчому відділенні МВТУ ім. М.Е. Баумана та період зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2000 року по 31.12.2003 року та провести відповідний перерахунок пенсії.

Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області у своєму листі від 12.09.2022 № 1000-0202-8/89310 відмовило ОСОБА_1 у зарахуванні до страхового стажу період навчання з 30.11.1984 року по 31.08.1985 року на підготовчому відділенні МВТУ ім. М.Е. Баумана та період зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2000 року по 31.12.2003 року.

У вказаному листі зазначено, що відповідно до положень п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 із змінами та доповненнями, час навчання підтверджується дипломами та відповідно до Закону України «Про вищу освіту», студент, особа, яка є слухачем підготовчого відділення вищого навчального заклад, не здобуває певного освітньо-кваліфікаційного рівня, тому цей період навчання не зараховується до страхового стажу.

Також, у своєму листі Пенсійний фонд вказав, що відповідно до вказаного Порядку №637 періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 року по31 грудня 2003 року зараховується до трудового стажу фізичних осіб підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 року по 31.12.2017 року за бажанням особи за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) не залежно від суми сплачених коштів. Зокрема, Пенсійним фондом вказано, що довідка ДПСУ у Херсонській області від 10.11.2021 № 5806/14/21-22-20-2-04 не містить підстав видачі.

Незгода позивача із вказаною відмовою Пенсійного фонду зумовила його звернення до суду з даним адміністративним позовом.

Надаючи правову оцінку відносинам, що виникли між сторонами, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1, ч. 2 ст.6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 46 Конституції України встановлено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

За приписами пункту 6 частини першої статті 92 Конституції України основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій, надання соціальних послуг, врегульовано Законом України від 09.07.2003 №1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон №1058-IV, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин).

У розумінні ст. 1 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягала державному соціальному страхуванню, якою або за яку сплачувався збір на обов`язкове державне пенсійне страхування згідно із законодавством, що діяло раніше, та/або підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню згідно із цим Законом і за який сплачено страхові внески та страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.

За ч. 2 ст. 24 Закону №1058-IV страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом, а також даних, включених на підставі цих документів до реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Страховий стаж обчислюється в місяцях. Неповний місяць роботи, якщо застрахована особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню або брала добровільну участь у системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, зараховується до страхового стажу як повний місяць за умови, що сума сплачених за цей місяць страхових внесків з урахуванням сум страхових внесків, сплачених виходячи з мінімальної заробітної плати, є не меншою, ніж мінімальний страховий внесок (ч. 3 ст. 24 Закону №1058-IV).

Згідно з ч. 1 ст. 2 Закону №1788-ХІІ, за цим Законом призначаються: а) трудові пенсії, зокрема, за віком; по інвалідності; в разі втрати годувальника; за вислугу років.

Згідно з вимогами ст. 3 Закону № 1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, зокрема, за пунктом «е» - вихованці, учні, студенти, курсанти, слухачі, стажисти, клінічні ординатори, аспіранти, докторанти.

Відповідно до вимог пункту «д» частини 3 статті 56 Закону № 1788-XII до стажу роботи зараховується навчання у вищих і середніх спеціальних навчальних закладах, в училищах і на курсах по підготовці кадрів, підвищенню кваліфікації та перекваліфікації, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 24 Закону №1058-IV періоди трудової діяльності та інші періоди, що враховувалися до стажу роботи для призначення пенсії до набрання чинності цим Законом, зараховуються до страхового стажу в порядку і на умовах, передбачених законодавством, що діяло раніше, крім випадків, передбачених цим Законом.

За обставинами справи вбачається, що позивач ОСОБА_1 з 30.11.1984 до 01.09.1985 навчався на денному підготовчому відділенні Московського вищого технічного університету ім. Н.Е. Баумана згідно наказу№37/ПОД від 30.11.1984. Позивачем були надані відповідні документи до поданої заяви 16.08.2022 про призначення пенсії.

Зокрема, копія архівної довідки від 12.05.2012 № 02.01.01-11/308 з відповідним перекладом надано до позовної заяви.

В даній довідці також вказано, що після закінчення підготовчого відділення, ОСОБА_1 був зарахований до 1 курсу денного відділення вказаного університету з 01.09.1985 за наказом №1-04/1131 від 01.07.1985. Відрахований був за власним бажанням з 29.11.1985 за наказом № 1-04/2108 від 29.11.1985. За час навчання академічні відпустки не надавались, перерв у навчанні не мав.

Також, за даною архівною довідкою вбачається, що наказом Держкомітету СРСР з народної освіти №617 від 27.07.1989 МВТУ ім. Н.Е. Баумана перейменовано в МДТУ ім. Н.Е. Баумана.

Даний факт, зокрема наявність такої архівної довідки, відповідачем у листі відмові, не заперечувався, але зазначено про те, що період навчання на підготовчому відділенні не може бути зараховано до страхового стажу посилаючись на п. 5 Порядку №637 та Закон України «Про вищу освіту».

З наявного в матеріалах справи роздруківки відомостей Пенсійного фонду по розрахунку страхового стажу форми РС-право, за алгоритмом розрахунку пенсія за віком, не вбачається зарахування спірного періоду навчання на підготовчому відділенні з 30.11.1984 до 01.09.1985 (9 місяців 2 дні).

Суд вважає необхідним зазначити, що підготовчі відділення при вищих навчальних закладах були створені відповідно до Постанови ЦК КПРС, Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року №681 "Про організацію підготовчих відділень при вищих навчальних закладах" та Постанови ЦК КПУ та Ради Міністрів УРСР від 8 жовтня 1969 року №573.

За вказаними постановами поставлено мету підвищення рівня загальноосвітньої підготовки робітничої і сільської молоді та створення для неї необхідних умов для вступу до вищих учбових закладів і на виконання постанови ЦК КПРС і Ради Міністрів СРСР від 20 серпня 1969 року № 681 «Про організацію підготовчих відділень при вищих учбових закладах» Центральний Комітет КП України і Рада Міністрів УРСР та відповідно постановлено визнати за доцільне, починаючи з 1969 року, створення при вищих учбових закладах підготовчих відділень.

Зокрема, указаними нормативно-правовими актами визначалося, що:

1) «при організації підготовчих відділень передбачається проведення учбових занять по денній, вечірній та заочній формах навчання...; створення відділень при наявності не менше 100 слухачів, які навчаються з відривом і без відриву від виробництва; строк навчання з відривом від виробництва - 8 місяців, без відриву від виробництва - 10 місяців» (п. 2 зазначених нормативних актів);

2) «на підготовчі відділення приймаються особи з закінченою середньою освітою з числа передових робітників, колгоспників і демобілізованих з рядів Збройних Сил СРСР. Молоді робітники і колгоспники, які вступають на підготовчі відділення, повинні мати стаж практичної роботи (не менше одного року). Відбір і направлення молоді на ці відділення здійснюються безпосередньо керівниками промислових підприємств, установ, організацій транспорту і зв`язку, радгоспів, колгоспів, командуванням військових частин за рекомендацією партійних, комсомольських і профспілкових організацій" (п. 3 зазначених нормативних актів).

3) «слухачам підготовчих відділень, зарахованим на навчання з відривом від виробництва, виплачується, стипендія в розмірі, встановленому для студентів І курсів вищих учбових закладів (п. 5 та 10 відповідно), при яких організовані підготовчі відділення, у відповідності з Постановою Ради Міністрів СРСР від 9 липня 1963 р. № 774 та розпорядження Ради Міністрів УРСР від 27 липня 1963 р. № 1114».

Крім цього, відповідно до вищевказаних нормативно-правових документів було розроблено та затверджено Положення про підготовче відділення при вищому навчальному закладі (Накази Міністерства вищої та середньої освіти СРСР №712 від 26 вересня 1969 р.; №394 від 17 травня 1971 р.; №468 від 31 травня 1974 р. та №504 від 14 липня 1987 р., згідно з яким: а) "час навчання на підготовчому відділенні не перериває трудового стажу" (пункт 21); в) "особам зарахованим на підготовче відділення видається квиток слухача", "на слухачів підготовчого відділення поширюються права та обов`язки, встановлені для студентів вищого навчального закладу" (пункт 9-10).

Зокрема, суд зазначає, що на момент навчання позивача з 30.11.1984 по 01.09.1985, порядок визначення трудового стажу, який давав право на пенсію за віком регулювався Постановою Кабінету Міністрів СРСР від 3 серпня 1972 р. № 590 «Про затвердження положення про порядок призначення та виплати державних пенсій» (далі Порядок №590).

Згідно з підпунктом «і» пункту 109 вказаного Порядку № 590 встановлено, що крім роботи в якості робітника або службовця в загальний стаж роботи зараховується також навчання у вищих навчальних закладах, середніх спеціальних закладах (технікумах, педагогічних та медичних училищах і т.д.), партійних школах, совпартшколах, школах профрухів, на робфаках, перебування в аспірантурі, докторантурі та клінічній ординатурі.

При призначенні пенсій по старості періоди вказані у підпункті «і» зараховуються в стаж за умови, що цим періодам передувала робота в якості робітника чи службовця, або служба в складі Збройних Сил СРСР.

З наявної у справі відомостей Пенсійного фонду по розрахунку страхового стажу форми РС-право вбачається наявність перебування позивача на військовій строковій службі з 12.05.1981 по 19.11.1985, даний період зараховано до страхового стажу позивача.

Таким чином, враховуючи, що за нормами законодавства, що діяло у 1981-1985 роках, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, а час навчання позивача на підготовчому відділенні не переривав трудового стажу, відтак, відповідно до положень ч. 4 ст. 24 Закону №1058-IV, час його навчання підлягає зарахуванню до трудового стажу.

Відтак враховуючи те, що за нормами законодавства, що діяло на момент навчання позивача, час навчання у період з 30.11.1984 до 01.09.1985 на підготовчому відділенні МВТУ ім. Н.Е. Баумана не перериває трудового стажу, то він підлягає зарахуванню до страхового (трудового стажу).

Щодо встановлення обставин не переривання трудового стажу та відповідно наявного права у особи на зарахуванні такого періоду до страхового стажу, позиція суду узгоджується з аналогічною правовою позицією викладеною в ухвалі Вищого адміністративного суду України у справі № 442/5154/13-а (2а/442/14/14) від 17.11.2016.

Відповідно до вимог ст. 48 Кодексу законів про працю та ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 № 1788-XII (далі Закон № 1788-XII) передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.

Це означає, що трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами тільки у випадках відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи.

За час навчання позивача на підготовчому відділенні діяли норми Інструкції про порядок ведення трудових книжок на підприємствах, в установах та організаціях, затвердженої постановою Держкомпраці СРСР від 20 червня 1974 року № 162 (в редакції, чинній на час навчання) пункт 2.15 якої передбачав, що студентам, особам, які навчаються, аспірантам та клінічним ординаторам, що мають трудові книжки, учбовий заклад (науковий заклад) вносить запис про час навчання на денних відділеннях (в тому числі підготовчих) вищих і середніх спеціальних учбових закладах, в партійних школах і школах профруху. Підставою для таких записів є накази учбового закладу (науковий заклад) про зарахування або відрахування студента, особи, яка навчається, аспіранта, клінічного ординатора.

Згідно положень п. 8 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 №637 (далі Порядок № 637) час навчання у вищих навчальних, професійних навчально-виховних закладах, навчальних закладах підвищення кваліфікації та перепідготовки кадрів, в аспірантурі, докторантурі і клінічній ординатурі підтверджується дипломами, посвідченнями, свідоцтвами, а також довідками та іншими документами, що видані на підставі архівних даних і містять відомості про періоди навчання.

За відсутності в документах таких відомостей для підтвердження часу навчання приймаються довідки про тривалість навчання в навчальному закладі у відповідні роки за умови, що в документах є дані про закінчення повного навчального періоду або окремих його етапів.

Суд враховує та зазначає, що позивачем до поданої заяви 16.08.2022 про призначення пенсії за віком, зокрема було надано архівну довідку про навчання на підготовчому відділенні від 12.05.2012 № 020101-11/308, досліджена судом у даній справі. У своїй відмові Пенсійний фонд не заперечував щодо наявності такої довідки в пенсійний справі але не врахував таку, зазначив про необхідність надання диплому, та вказана позиція відповідача не підтверджена належними та достатніми доказами та спростована положеннями вказаного вище законодавства та зокрема П. 8 Порядку № 637, яка передбачає надання довідок для підтвердження часу навчання.

Враховуючи те, за нормами законодавства, що діяло у 1984-1985 роках, слухачі підготовчого відділення за правовим статусом прирівняні у правах до студентів вищого навчального закладу, час навчання позивача на вказаному спірному підготовчому відділенні не переривав трудового стажу, тому підлягає зарахуванню до страхового (трудового) стажу.

Таким чином дані позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Щодо позовних вимог про не зарахування ОСОБА_1 період зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.01.2000 року по 31.12.2003 року, суд зазначає наступне.

Відповідно до частини першої статті 41 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.

Відповідно до статті 11 Закону №1058-IV, загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню підлягають в т.ч.: громадяни України, іноземці (якщо інше не встановлено міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України) та особи без громадянства, які працюють на підприємствах, в установах, організаціях, створених відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, у філіях, представництвах, відділеннях та інших відокремлених підрозділах цих підприємств та організацій, у громадських об`єднаннях, у фізичних осіб - підприємців, осіб, які провадять незалежну професійну діяльність, та в інших фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або працюють на інших умовах, передбачених законодавством, або виконують роботи (надають послуги) на зазначених підприємствах, в установах, організаціях чи у фізичних осіб за договорами цивільно-правового характеру; фізичні особи - підприємці, у тому числі ті, які обрали спрощену систему оподаткування.

Згідно пункту «б» статті 3 Закону України «Про пенсійне забезпечення» №1788-XII право на трудову пенсію мають особи, зайняті суспільно корисною працею, при додержанні інших умов, передбачених цим Законом, а саме: особи, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати страхових внесків до Пенсійного фонду України.

Відповідно до ст. 56 Закону №1788-XII до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.

До стажу роботи зараховується також в т.ч.: будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Статтею 1 Закону № 1058-IV визначено, що страхові внески - кошти відрахувань на соціальне страхування, збір на обов`язкове державне пенсійне страхування та страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, сплачені (які підлягають сплаті) згідно із законодавством, що діяло раніше; надходження від сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, що спрямовуються на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пунктів 3-1 Перехідних положень Закону №1058-IV, до страхового стажу для визначення права на призначення пенсії згідно із статтею 26 цього Закону включаються в т.ч. періоди: ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку:

з 1 січня 1998 року по 30 червня 2000 року включно, що підтверджуються довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності;

з 1 липня 2000 року по 31 грудня 2017 року включно, за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від сплаченого розміру (крім випадків звільнення від сплати єдиного внеску).

Таким чином, суд приходить до висновку, що до стажу роботи зараховується період здійснення особою підприємницької діяльності, заснованій на особистій власності фізичної особи та виключно її праці, - за умови сплати нею страхових внесків до Пенсійного фонду України. При цьому, законодавець чітко диференціює та зазначає перелік документів та юридичних фактів, які необхідно надати/підтвердити органу Пенсійного фонду України для зарахування періоду здійснення підприємницької діяльності, в залежності від періоду здійснення особою підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку (з 01.01.1998 по 30.06.2000 та з 01.07.2000 по 31.12.2017).

У цьому контексті, суд зазначає, що як убачається із оскаржуваної відмови, позивачу було зараховано до стажу період його роботи з 01.01.2000 по 31.12.2003, що вбачається також з дослідженого судом розрахунку страхового стажу здійсненого Пенсійним фондом форми РС-право.

У своєму листі відмові, Пенсійний фонд зазначив про те, що надана довідка ДПС України у Херсонській області від 10.11.2021 № 5806/14/21-22-20-2-04 щодо періоду здійснення ОСОБА_1 підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування, не врахована через відсутність підстав такої видачі.

Суд зазначає, що за даною довідкою ДПС України у Херсонській області від 10.11.2021 № 5806/14/21-22-20-2-04, яка була видана за заявою позивача, вбачається перебування ОСОБА_1 3 25.11.1998 по 30.05.2005 на податковому обліку в Новокаховській ДПІ Головного управління ДПС у Херсонській області, як фізична особа підприємець та з 25.11.1998 по 31.12.1999 на загальній системі оподаткування, з 01.01.2000 по 31.12.2003 він здійснював діяльність на спрощеній системі оподаткування платник єдиного податку, та за 2000 рік дані про сплату єдиного податку з фізичних осіб відсутні, з 01.01.2001 по 31.12.2003 єдині внески сплачувались у вказаному розмірі. З 01.01.2004 по 30.05.2005 ОСОБА_1 перебував на загальній системі оподаткування.

Порядок подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» затверджений постановою правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 р. №22-1, зареєстрований в Міністерстві юстиції України 27.12.2005 за №1566/11846 (далі - Порядок №22-1, в редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).

Згідно п. 2.1 Порядку №22-1 до заяви про призначення пенсії за віком додаються, зокрема: документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 р. №637 (далі - Порядок №637).

Відповідно до п. 4 Порядку №637 час роботи осіб, які займаються підприємницькою діяльністю, заснованою на приватній власності та на виключно їхній праці, за період до 1 травня 1993 р., а також час роботи осіб, які займаються веденням особистого селянського господарства зараховується до трудового стажу за наявності довідки Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків (додаток №1).

Періоди провадження підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, в тому числі із застосуванням фіксованого податку, з 1 січня 1998 р. по 31 грудня 2003 р. зараховуються до трудового стажу фізичних осіб - підприємців на підставі довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності, а з 1 січня 2004 р. по 31 грудня 2017 р. за бажанням особи - за умови сплати страхових внесків (єдиного внеску) незалежно від суми сплачених коштів.

Підпунктом 2 пункту 2.1 Порядку №21-1 передбачено, що до заяви про призначення пенсії за віком додаються документи про стаж, що визначені Порядком підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637.

За період роботи, починаючи з 01 січня 2004 року, структурний підрозділ, відповідальний за ведення персоніфікованого обліку, надає структурному підрозділу, відповідальному за призначення пенсії, довідку з бази даних реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку.

Таким чином, виходячи з аналізу наведених норм, є підстави для висновку, що до страхового стажу зараховується період здійснення особою підприємницької діяльності, протягом якого особа підлягала загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності, крім осіб, які здійснювали підприємницьку діяльність за спрощеною системою оподаткування, з 01 липня 2000 року підтверджується довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку, а до 01 липня 2000 року - довідкою Пенсійного фонду України про сплату страхових внесків. Період здійснення фізичною особою підприємницької діяльності за спрощеною системою оподаткування до 01 січня 2004 року підтверджується спеціальним торговим патентом, або свідоцтвом про сплату єдиного податку, або патентом про сплату фіксованого розміру прибуткового податку з громадян, або довідкою про сплату страхових внесків, а з 01 січня 2004 року - довідкою із бази даних реєстру застрахованих осіб за інформацією відділу персоніфікованого обліку. Період ведення підприємницької діяльності із застосуванням спрощеної системи оподаткування, а також із застосуванням фіксованого податку з 01 січня 1998 року по 30 червня 2000 року підтверджується довідкою про реєстрацію як суб`єкта підприємницької діяльності.

Такий висновок суду узгоджується із правовими висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 26.10.2018 у справі № 643/20104/15-а.

Також, суд зазначає, що обов`язковою умовою для врахування доходу, що був отриманий за час здійснення підприємницької діяльності особою при обчисленні пенсії та набутого за цей час страхового стажу є сплата за весь наведений період щомісячно внесків на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування або єдиного соціального внеску, та подання відповідних звітів до відділу персоніфікованого обліку органів Пенсійного фонду України.

Аналогічного правового висновку дійшов Шостий апеляційний адміністративний суд у своїй постанові від 27.02.2019 у справі №320/6248/18.

За обставинами по справі вбачається, що позивач надав до Пенсійного фонду вказану вище довідку ДПС України у Херсонській області від 10.11.2021 № 5806/14/21-22-20-2-04, яка в результаті не була прийнята відповідачем до уваги. Суд вважає викладену у листі відмову у прийнятті даної довідки а саме за відсутності підстав її видачі, необґрунтованою, оскільки довідка була видана за вимогою позивача.

Та, суд в даній справі, згідно інформації зазначеній в довідці ДПС, звертає увагу на ту обставину, що з 01.01.2000 по 31.12.2003 ОСОБА_1 здійснював підприємницьку діяльність, з 01.01.2001 по 31.12.2003 ним було сплачено єдиний податок з доходів фізичних осіб : з 01.01.2001 по 31.12.2001 сплачено 600 грн. (50,00 грн. в місяць); з 01.01.2002 по 31.03.2002 сплачено 210 грн. (70,00 грн. в місяць); з 01.04.2002 по 31.11.2002 сплачено 800 грн. (100,00 грн. в місяць), з 01.12.2002 по 31.12.2003 сплачено 910 грн. (70,00 грн. в місяць).

До позовної заяви позивачем надано лист відповідь Головного управління Пенсійного фонду України в Херсонській області (б/н), в якому вказано про надходження у 2000 році до Пенсійного фонду в м. Нова Каховка коштів на обов`язкове державне пенсійне страхування у сумі 294,00 грн. (42% від єдиного податку).

Пунктом 6 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 передбачено, що суб`єкт малого підприємства, який сплачує єдиний податок, не є платником податків, в тому числі збору на обов`язкове державне пенсійне страхування.

Відповідно до пункту 2 Указу Президента «Про спрощену систему оподаткування, обліку та звітності суб`єктів малого підприємства» від 03.07.1998 № 727/98 суб`єкт підприємницької діяльності - фізична особа сплачує єдиний податок щомісяця не пізніше 20 числа наступного місяця на окремий рахунок відділень Державного казначейства України.

Відділення Державного казначейства України наступного дня після надходження коштів перераховують суми єдиного податку у таких розмірах: - до місцевого бюджету - 43 відсотки; - до Пенсійного фонду України - 42 відсотки; - на обов`язкове соціальне страхування - 15 відсотків (у тому числі до Державного фонду сприяння зайнятості населення - 4 відсотки) для відшкодування витрат, які здійснюються відповідно до законодавства у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності, а також витрат, зумовлених народженням та похованням.

Таким чином, здійснюючи підприємницьку діяльність у період з 2000 по 2003 рік, позивач сплачував у Пенсійний фонд внески у складі єдиного податку через Управління державного казначейства відповідно до вимог Указу Президента України від 03.07.1998 №727/98 із змінами та доповненнями (42% від суми сплаченого єдиного податку перераховувались на рахунок територіального управління Пенсійного фонду); законодавчо визначеного обов`язку звітуватись перед органами Пенсійного фонду, як платника єдиного податку у позивача не було.

В даній справі, враховуючи вищезазначене, суд робить висновок, що позивачем не підтверджено період здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 30.06.2000 відповідно до вимог вказаного вище законодавства, зокрема пунктів 3-1 Перехідних положень Закону №1058-IV, Порядку №637 та Порядку №22-1, не надано до Пенсійного фонду довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності. Позивач не надав суду доказів надання такого документу до Пенсійного фонду, як і доказів щодо вчинення дій на її отримання.

Суд зазначає для позивача, що за наявності довідки про реєстрацію особи як суб`єкта підприємницької діяльності та подання останньої до Пенсійного фонду він не позбавлений права на звернення до суб`єкта нарахування та перерахунку пенсії з проханням врахувати спірний стаж здійснення підприємницької діяльності з 01.01.2000 по 30.06.2000.

Відповідно, судом встановлено обставини сплати позивачем страхових внесків за період з 01.07.2000 по 31.12.2003, який суд вважає підлягає врахуванню до страхового стажу позивача як період здійснення підприємницької діяльності.

Відповідно, суд приходить до висновку, що позов в цій частині підлягає частковому задоволенню.

Згідно з частиною 1 статті 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Частиною першою статті 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

Відповідно до частиною 2 статті 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Відповідно до пункту 4 частини другої статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України у разі задоволення позову суд може прийняти рішення про визнання бездіяльності суб`єкта владних повноважень протиправною та зобов`язання вчинити певні дії.

Частиною четвертою статті 245 Кодексу адміністративного судочинства України визначено, що у випадку, визначеному пунктом 4 частини другої цієї статті, суд може зобов`язати відповідача - суб`єкта владних повноважень прийняти рішення на користь позивача, якщо для його прийняття виконано всі умови, визначені законом, і прийняття такого рішення не передбачає права суб`єкта владних повноважень діяти на власний розсуд.

Враховуючи вищезазначене, виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних в матеріалах справи, суд дійшов висновку про обґрунтованість позовних вимог позивача в частині визнання неправомірних дій Пенсійного фонду по не врахуванню до страхового стажу періоду підготовчого навчання з 30.11.1984 по 01.09.1985, періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, вважає дані вимоги такими, що підлягають задоволенню шляхом визнання протиправними дій Пенсійного фонду щодо відмови у зарахуванні позивачу до загального трудового (страхового) стажу для обчислення пенсії періоду навчання з 30.11.1984 по 01.09.1985, періоду здійснення підприємницької діяльності з 01.07.2000 по 31.12.2003, що викладено у листі від 12.09.2022 №1000-0202-8/89310 та зобов`язання відповідача врахувати до страхового стажу ОСОБА_1 вказані спірні періоди, здійснивши перерахунок розміру та виплату пенсії за віком з часу призначення у зв`язку із збільшенням страхового стажу та щодо решти позовних вимог суд відмовляє за необґрунтованістю та не доведеністю.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 139 КАС України та наслідків вирішення справи судом, позивачу підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача сплачений судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог.

Позивачем за подання позовної заяви сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., що підтверджується квитанцією №16 від 03.10.2022, оригінал якої міститься в матеріалах справи.

Таким чином, судові витрати щодо сплати судового збору підлягають присудженню на користь позивача за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області на суму 661,60 грн.

Керуючись статтями 9, 14, 77-80, 139, 143, 243-246, 250, 255, 262 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

в и р і ш и в:
Адміністративний позов задовольнити частково.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області щодо не зарахування до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 30.11.1984 року по 31.08.1985 року на підготовчому відділенні МВТУ ім. М.Е. Баумана та періоду зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.07.2000 року по 31.12.2003 року.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Київській області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоду навчання з 30.11.1984 року по 31.08.1985 року на підготовчому відділенні МВТУ ім. М.Е. Баумана, періоду зайняття підприємницькою діяльністю на спрощеній системі оподаткування з 01.07.2000 року по 31.12.2003 рік та здійснити перерахунок пенсії за віком з часу її призначення.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 ; адреса місця проживання: АДРЕСА_2 ) судовий збір у сумі 661,60 грн. (шістсот шістдесят одна гривня 60 копійок) за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області (; адреса місцезнаходження: 08500, Київська область, м. Фастів, вул. Саєнка Андрія, буд. 10).

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті апеляційного провадження чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

У разі оголошення судом лише вступної та резолютивної частини рішення, або розгляду справи в порядку письмового провадження, апеляційна скарга подається протягом тридцяти днів з дня складення повного тексту рішення.

Суддя Войтович І.І.