Справа № 759/2326/22
Суддя: Єросова І. Ю.
Дата ухвалення: 2022-09-15 00:00:00+03
Юрисдикція: administrative

СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ун. № 759/2326/22

пр. № 2-а/759/155/22

15 вересня 2022 року суддя Святошинського районного суду м.Києва Єросова І.Ю., розглянувши в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін цивільну справу за позовом ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ, просп. Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови,

ВСТАНОВИВ

02.02.2022 р. засобами поштового зв`язку ОСОБА_2 , який представляє інтереси ОСОБА_1 звернувся до Святошинського районного суду м.Києва з вищезазначеним позовом у якому просить скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України серія ВМ №00007519 від 12.01.2022 р.

В обгрунтування позову зазначає наступне. Позивач є уповноваженою особою ТОВ «ОТП Лізинг», у власності якого знаходиться транспортний засіб Volvo FM д.н.з. НОМЕР_1 . Відносно вказаного транспортного засобу між ТОВ «ОТП Лізинг» та ТОВ «Дорожні Машини» укладено договір лізингу, відповідно до умов якого транспортний засіб було передано у користування ТОВ «Дорожні Машини». 19.01.2022 р. позивача надійшла оскаржувана постанова, яку позивач вважає незаконною оскільки не є належним користувачем транспортного засобу. Також посилається на невідповідність вказаної постанови Інструцкії з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, не зазначення у тексті постанови всіх необхідних відомостей, проведенням зважування у русі без дотримання часу, необхідного для врівноваження сипучого вантажу, наявність доказів належної ваги транспортного засобу, яка не перевищувала допустимі межі.

Ухвалою суду від 11.02.2022 р. вказаний позов залишено без руху.

Ухвалою суду від 22.04.2022 р. у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін.

25.07.2022 р. на адресу суду надійшов відзив від позивача, який не приймається судом з огляду на відсутність доказів направлення позивачу (п.2 ч.4 ст. 162 КАС України).

Суд, дослідивши матеріали справи, письмові докази та оцінивши їх в сукупності, дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 , ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" є власником транспортного засобу "Volvo FM", д.н.з. НОМЕР_1 .

01.04.2021 року між ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" та ТОВ "ДОРОЖНІ МАШИНИ" укладено рамковий договір фінансового лізингу № 9171-FL.

27.05.2021 року між ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" та ТОВ "ДОРОЖНІ МАШИНИ" було підписано Акт прийому-передачі, відповідно до якого транспортний засіб "Volvo FM" д.н.з. НОМЕР_1 було передано ТОВ "ДОРОЖНІ МАШИНИ".

Відповідно до оскаржуваної постанови серії ВМ №00007519 від 12.01.2022 р. ОСОБА_1 притягнуто до адміністративної відповідальності за те, що 13.11.2021 р. о 12 год. 47 хв. за адресою М-12 км 208+505 Хмельницька область, зафіксовано транспортний засіб "Volvo FM" державний номерний знак д.н.з. НОМЕР_1 відповідальна особа якого допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на здвоєні осі транспортного засобу на 28,3 % (8,455 тон). Порушення зафіксоване за допомогою технічного засобу Q-Free HI TRAC TMU4 WIM, 10028

Щодо перевезення автомобілем сипучого вантажу.

Посилання позивача на неврахування відповідачем факту перевезення сипучого вантажу, не є належними та обґрунтованими, жодним чином не впливають на точність та достовірність результатів зважування транспортного засобу, отриманих в автоматичному режимі під час його руху через автоматичний пункт.

Так, у Порядку № 1174, який є єдиним нормативно-правовим актом, що визначає механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, відсутні будь-які посилання на методику визначення загальної маси та навантаження на вісь (осі) транспортного засобу, а порядок здійснення габаритно-вагового контролю та справляння плати за проїзд автомобільними дорогами загального користування транспортних засобів та інших самохідних машин і механізмів, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 червня 2007 р. № 879, який передбачає застосування певної методики при визначенні вагових параметрів транспорту, не поширюється на спірні правовідносини, оскільки його дія не застосовується під час габаритно-вагового контролю на автоматичних пунктах (п. 1 Порядку № 869).

Відповідно до п. 12.5 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14 жовтня 1997 р. № 363, для транспортування вантажу треба рівномірно розміщувати в кузові таким чином, щоб не була порушена стійкість автомобіля і не утруднювалося керування ним. Вантаж не повинен зміщуватися під час руху, випадати з кузова, волочитися і створювати небезпеку для пішоходів та інших учасників дорожнього руху.

В контексті п. 22.5 Правил дорожнього руху перевізник, зважаючи на особливості та характер вантажу, зобов`язаний обрати вагу, яка не перевищуватиме як повну масу транспортного засобу, так і навантаження на осі.

Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду у складі Касаційного адміністративного суду від 24.07.2019 у справі 803/1540/16.

Таким чином, з метою збереження автомобільних доріг від руйнування через значні навантаження на дорожнє покриття, встановлено заборону перевезення подільних вантажів транспортними засобами та їх составами, що перевищують вказані параметри фактичної маси та навантаження на вісь (осі). У разі перевезення подільних вантажів вагові параметри не повинні перевищувати вищезазначені межі, а якщо останні мають більші значення, то видача дозволів на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові та габаритні параметри яких перевищують нормативні, також не допускається.

Отже, висновки позивача ґрунтуються на помилковому тлумаченні п. 22.5 Правил дорожнього руху, яка імперативно забороняє рух автомобільними дорогами транспортних засобів та їх составів з перевищенням хоча б одного із нормативних вагових параметрів у разі перевезення подільних (сипучих, наливних) вантажів.

Слід зазначити, що закон у даному випадку не розрізняє перевищення допустимих навантажень на осі автомобіля як постійне (у статичному стані) або тимчасове (під час руху). Сам факт такого перевищення вже сам по собі є порушенням, яке має відповідні наслідки та залежить від волі правопорушника.

Щодо перебування транспортноного засобу у користуванні іншої особи слід зазначити наступне.

За правилами ст. 14-3 КУпАП адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, передбачені частиною другою статті 132-1 цього Кодексу, несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, а в разі якщо до Єдиного державного реєстру транспортних засобів внесено відомості про належного користувача відповідного транспортного засобу - належний користувач транспортного засобу, а якщо в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань відсутні на момент запиту відомості про керівника юридичної особи, за якою зареєстрований транспортний засіб, - особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи.

Відповідальна особа, зазначена у частині першій цієї статті, або особа, яка ввезла транспортний засіб на територію України, звільняється від відповідальності за адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, у випадках, передбачених статтею 279-7 цього Кодексу.

Отже, суб`єктом правопорушення даної категорії справ можуть бути належний користувач транспортного засобу, фізична особа за якою зареєстровано транспортний засіб, керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб, особа, яка виконує повноваження керівника такої юридичної особи; особа, яка ввезла транспортний засіб на іноземній реєстрації на територію України.

З матеріалів справи вбачається, що транспортний засіб "Volvo FM", д.н.з. НОМЕР_1 належить на праві власності ТОВ "ОТП-Лізинг".

Згідно відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, керівником ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" є ОСОБА_1

Окрім цього, до матеріалів позовної заяви позивач долучив копію рамкового договору фінансового лізингу № 9171-FL від 01.04.2021 р. укладеного між ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" та ТОВ "ДОРОЖНІ МАШИНИ" та акт приймання-передачі до протоколу лізингу № 3-СТ від 05.05.2021 р до рамкового договору фінансового лізингу № 9171-FL від 01.04.2021 р.

З чого вбачається, що лізингодавець на підставі договору купівлі-продажу зобов`язується набути у власність лізингодавця і передати на умовах фінансового лізингу у тимчасове володіння та користування лізингоодержувачу предмет лізингу, а лізингоодержувач зобов`язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами цього рамкового договору (п. 2.1 договору)

Відповідно до п. п. 2, 16 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174, посадові особи Укртрансбезпеки, уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, тобто упорядковану сукупність відомостей про: транспортний засіб; відповідальну особу, визначену статтею 14-3 КУпАП; наявність/відсутність документа, який підтверджує внесення плати за проїзд, або дозволу на участь у дорожньому русі транспортних засобів, вагові або габаритні параметри яких перевищують нормативні; метаданих, сформованих автоматичним пунктом.

Таким чином, під час розгляду справи посадова особа Укртрансбезпеки використовує, зокрема, відомості з Єдиного державного реєстру транспортних засобів.

Постановою КМУ від 14.11.2018 № 1197 затверджено Порядок внесення відомостей про належного користувача транспортного засобу до Єдиного державного реєстру транспортних засобів, відповідно до пункту 3 якого підставами для внесення до Реєстру відомостей про належного користувача є: визначення належного користувача безпосередньо власником транспортного засобу у зв`язку з передачею фізичній особі транспортного засобу в користування; визначення керівником юридичної особи, яка є власником транспортного засобу або отримала в установлений законодавством спосіб право користуватися ним, свого працівника належним користувачем; оформлення на фізичну особу нотаріально посвідченої довіреності на право користування транспортним засобом; користування фізичною особою транспортним засобом на підставі договору оренди (найму, позички); користування фізичною або юридичною особою транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу; оформлення на фізичну особу, щодо якої вносяться відомості як про належного користувача, тимчасового реєстраційного талона.

Відповідно до п.33 вказаного порядку, внесення до Реєстру відомостей про належного користувача, який користується транспортним засобом на підставі договору фінансового або оперативного лізингу (лізингоодержувача), здійснюється у сервісному центрі МВС за заявою власника транспортного засобу (лізингодавця) (його уповноваженого представника) або належного користувача.

Таким чином, з огляду на зазначену норму, твердження позивача про те, що обов`язок внесення відомостей про користувача транспортного засобу одноособово покладений на відповідача не є обгрунтованим. Факт відсутності внесення відповідних відомостей до реєстру є у тому числі результатом бездіяльності позивача, який мав усвідомлювати наслідки та мав можливість забезпечити відповідній дії для їх уникнення. Враховуючи, що відповідні відомості не були внесені, особа визначена як відповідальна за вчинення правопорушення у протоколі є належною та такою, що внесена у відповідності до встановленого порядку. З таких обставин твердження позивача щодо неналежного суб`єкта притягнення до адміністративної відповідальності не є обгрунтованим.

Щодо доводів позивача про те, що відсутність перевищення нормативних параметрів, визначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху України, підтверджується товарно-транспортною накладною № 13.11.2021-01 від 13.11.2021 року слід зазначити наступне.

Відповідно до змісту абзацу двадцять сьомого глави 1 Правил перевезень вантажів автомобільним транспортом в Україні, затверджених наказом Міністерства транспорту України від 14.10.97 № 363, товарно-транспортна накладна не є первинним документом, що підтверджує фактичну масу товарно-матеріальних цінностей, що перевозяться, а використовується виключно для обліку таких товарно-матеріальних цінностей на шляху їх переміщення, розрахунків за перевезення вантажу та обліку виконаної роботи та є одним із документів, що може використовуватися для списання товарно-матеріальних цінностей.

Таким чином, сам факт наявності товарно-транспортної накладної не виключає перевезення, одночасно й інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає на загальну вагу транспортного засобу. Таким чином зазначена позивачем обставина не може бути сприйнята судом як така, що однозначно дає підстави для встановлення відсутності вини відповідача.

Щодо доводів позивача про те, що в оскаржуваній постанові не зазначено всіх даних, які мають значення для розгляду справи, слід зазначити що такі твердження не знайшли свого підтвердження матеріалами справи з огляду на наступне.

Позивач зазначає про невідповідність оскаржуваної постанови Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом МІУ від 27.09.2021 № 512, Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174, ст. 283 КУпАП.

Слід зазначити, що Інструкцією № 512 затверджено лише форму постанови, а не перелік вимог, кожна з яких має бути безумовно зазначена. Така форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися в постанові у разі необхідності, в залежності від обставин за яких відбулось вчинення адміністративного правопорушення. Зважаючи на обставини справи у даному випадку, постанова серії ВМ №00007519 від 12.01.2022 р. в повній мірі відповідає формі, затвердженій Додатком 1 Інструкції № 512, має усю необхідну у даному випадку інформацію та оформлена відповідно до затверженого стандарту.

Позивач також посилається на відсутність у постанові відомостей передбачених пунктом 15 Порядку фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою КМУ від 27.12.2019 № 1174. В той же час, слід зазначити, що вказаним пунктом визначено перелік відомостей, які мають містити метадані. Метаданними є структуровані дані, які містять відомості про подію, зафіксовану за допомогою автоматичного пункту, характеристики зафіксованого транспортного засобу, необхідні для його ідентифікації, параметри функціонування технічних засобів автоматичного пункту, а також інші дані, необхідні для обліку, пошуку, оцінки та управління такими відомостями. Відтак не слід отожнювати вимоги до змісту метаданих та вимоги до змісту самої постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності.

Судом також встановлено, що зміст вищевказаної оскаржуваної постанови відображає усю істотну інформацію щодо адміністративного правопорушення та помилковими є доводи позивача про те, що зміст даної постанови не відповідає положенням ст. 283 КУпАП України.

Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються, зокрема, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису.

Згідно з частиною першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Статтею 72 КАС України визначено, що доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Оцінивши належність, допустимість, достовірність доказів наданих сторонами, а також достатність і взаємний зв`язок цих доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки доводи позивача не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи.

З урахуванням вище викладеного, суд вважає доведеними вчинення позивачем ОСОБА_1 , як керівником ТОВ "ОТП ЛІЗИНГ" - власником транспортного засобу, 13.11.2021 р, вищевказаного порушення (пункту 22.5 ПДР України) та наявності події адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.

Виходячи з меж заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України, оцінки поданих сторонами доказів за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 19, 55 Конституції України, статтями 6, 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 року), ст. ст. 2, 5, 6, 9, 10 - 12, 19, 20, 71, 72, 73, 77, 78, 90, 94, 242 - 245, 286 КАС України, на підставі ст. ст. 7, 9, 14 - 3, 132 - 1, 229, 251, 256, 258, 279, 279 - 7, 280, 283 - 285 КУпАП, ст. ст. 14, 29,53 ЗУ "Про дорожній рух", ст. ст. 1, 6, 48 ЗУ "Про автомобільний транспорт", ст. 33 ЗУ "Про автомобільні дороги", суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ) до Державної служби України з безпеки на транспорті (м. Київ, просп. Перемоги, 14) про визнання протиправною та скасування постанови, відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до адміністративного суду апеляційної інстанції через суд першої інстанції, протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: І.Ю. Єросова