Справа № 200/3329/22
Суддя: Зеленов А.С.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року Справа№200/3329/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Зеленова А.С., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін в приміщенні суду адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області, в якій просить суд:

- визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку пільгового стажу роботи за Списком №1 та розміру пенсії ОСОБА_1 ;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , з 25.11.2019 відповідно до вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком№ 1 період з 01.06.2019 по 08.12.2021.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що 22.12.2021 року на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідачем було здійснено перерахунок розміру його пенсії, але лише з додаванням страхового стажу роботи. Позивачем було надано довідку підтверджуючу пільговий характер роботи №236 від 08.12.2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 , 01.06.2019 та по 08.12.2021 виконував роботи які передбачені Списком №1 тобто з 01.06.2019 набув ще 2 роки 6 місяців 8 днів стажу роботи за Списком №1 та загально його пільговий стаж який дає право на розрахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» складав 17 років 07 місяців 28 днів, але розмір його пенсії з врахуванням наведеної норми закону так і не був здійснений відповідачем.

Не проведення перерахунку пенсії з 25.11.2019 вважає протиправним, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

Відповідачем через відділ документообігу та архівної роботи суду надано відзив на позовну заяву, в якому останній заперечив проти задоволення позовних вимог. В обґрунтування заперечень зазначив, що наслідком розгляду наданого Позивачем пакету документі та враховуючи рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 200/6494/21, було встановлено, що страховий стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 09 місяців 27 днів з яких 13 років 04 місяці 26 днів врахований на підставі документів, що підтверджують зайнятись повний робочий день на підземних роботах, військова служба - 2 роки 1 місяць 12 днів зарахована до пільгового стажу за списком № 1 згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі № 200/6494/21.

Враховуючи зазначене, у зв`язку з відсутністю 15 років на підземних роботах по видобутку вугілля, право на розрахунок пенсії відповідно до Закону № 345 у ОСОБА_1 відсутнє.

Стосовно врахування спірного періоду роботи позивача з 01.06.2019 року по 08.12.2021 року згідно довідки про пільговий характер роботи №236 від 08.12.2021 ДП «Шахта ім. М. С. Сургая» слід зазначити, що під час розгляду матеріалів справи виникла необхідність здійснення перевірки достовірності зазначеної інформації.

На підставі Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України від 09.07.2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженого постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, та відповідно до методологічних рекомендацій від 19.04.2017 №2295/08-3/24, з метою забезпечення дієвого контролю за правильністю призначення пенсій, запобіганню випадків недостовірності документів, Управлінням ініційована перевірка відомостей та матеріалів стосовно підтвердження пільгового характеру спірного періоду роботи Позивача з 01.06.2019 року по 08.12.2021 року, однак, у зв`язку з початком активних бойових дій та введенням на воєнного стану вказана перевірка не була закінчена.

Оскільки записи в трудовій книжці не дають повної інформації стосовно характеру роботи Позивача, відомості з довідки № 236 від 08.12.2021 ДП «Шахта ім. М. С. Сургая» викликають сумнів в достовірності даних, а здійснити відповідну перевірку на поточну дату не є можливим, Управління не має можливості врахувати період роботи Позивача з 01.06.2019 року по 08.12.2021 року до пільгового стажу без відповідного підтвердження.

Просив суд відмовити у задоволенні позову.

Ухвалою суду від 14 червня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали про відкриття провадження у справі, для подання відзиву.

Згідно з пунктом 10 частини 1 статті 4 Кодексу адміністративного судочинства України, письмове провадження - розгляд і вирішення адміністративної справи або окремого процесуального питання в суді першої, апеляційної чи касаційної інстанції без повідомлення та (або) виклику учасників справи та проведення судового засідання на підставі матеріалів справи у випадках, встановлених цим Кодексом.

Частиною 4 статті 243 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що судове рішення, постановлене у письмовому провадженні, повинно бути складено у повному обсязі не пізніше закінчення встановлених цим Кодексом строків розгляду відповідної справи, заяви або клопотання.

Відповідно до частини 1 статті 258 Кодексу адміністративного судочинства України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги, та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд встановив наступне.

Позивач ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянином України, що підтверджується копією паспорту серії НОМЕР_1 , РНКОПП НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 .

25 листопада 2019 року ОСОБА_1 звернувся до управління із заявою №1649 про призначення пенсії відповідно до п.1 ч.2 ст.114 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

До заяви про призначення пенсії надані наступні довідки (в межах спірних правовідносин): довідка ВП Шахта Жовтневий рудник про пільговий характер роботи від 14.08.2017 №225 разом з копіями наказів про атестацію робочих місць; довідка ВП Шахта Жовтневий рудник про заробітну плату від 14.08.2017 №225; довідка Шахта ім. А. Ф. Засядька про пільговий характер роботи від 28.04.2014 №270 та довідка про заробітну плату, довідка ДП Вугільна компанія Куйбишевська від 23.05.2014 №271/к.

29 листопада 2019 року рішенням Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області №1649 ОСОБА_1 відмовлено у призначенні пенсії у зв`язку із відсутністю необхідного пільгового стажу. Визначено, що загальний стаж роботи складає 19 років 4 місяці 26 днів, пільговий стаж роботи за Списком №1 склав 6 років 1 місяць 17 днів. До пільгового стажу зараховано періоди з 06.06.2012 по 28.02.2014 на Шахті Жовтневий рудник, з 01.12.2014 по 07.06.2016, з 15.06.2016 по 31.07.2016, з 01.09.2016 по 31.05.2019 на ДП Шахта ім. М.С. Сургая. Документи, видані підприємствами, що знаходяться на території, якій органи державної влади тимчасово не здійснюють своїх повноважень до уваги не прийняті, у зв`язку із неможливістю провести перевірку зазначених в них даних. Зазначено про право виходу на пенсію при досягнені 54 років.

Рішенням Донецького окружнного адміністративного суду від 18 червня 2020 року по справі №200/1626/20-а позов ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії задоволено частково. Скасовано рішення Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області від 29 листопада 2019 року №1649 про відмову у призначенні пенсії ОСОБА_1 . Зобов`язано Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 про призначення пенсії від 25.11.2019 №1649 із зарахуванням до пільгового стажу періодів роботи періоди роботи з 17.05.1984 по 19.07.1984 на шахтоуправлінні Куйбишевське, з 24.09.1984 по 16.12.1984 в Ш/у Жовтневе ВО Донецьквугілля, з 22.03.1985 по 26.04.1985, з 06.10.1987 по 09.11.1988 та 28.09.1989 по 11.11.1991 в Ш/у Жовтневе ВО Донецьквугілля, з 24.06.2011 по 06.06.2012 у ВП Шахта Жовтневий рудник ДП Донецька вугільна енергетична компанія, з 26.11.1991 по 16.10.1993 в ОП Шахта ім. О.Ф. Засядька, з 28.02.2014 по 14.11.2014 в ВП "Шахта "Жовтневий рудник" ДП "Донецька вугільна енергетична компанія". У задоволені позовних про зарахування до пільгового стажу періоду роботи з 06.05.1987 по 05.10.1987 в Ш/у Жовтневе ВО Донецьквугілля відмовлено.

На виконання рішення суду ОСОБА_1 було призначено пенсію за віком відповідно до пункту 2 статті 114 Закону України від 09.07.2003р. №1058-ІV Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування.

Проте призначення пенсії відбулося із порушенням прав позивача. Так, відповідачем до його пільгового стажу роботи не враховано період строкової військової служби.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року по справі №200/6494/21 позов ОСОБА_1 до Волноваського об`єднаного управління Пенсійного фонду України Донецької області про визнання протиправними дії та зобов`язання вчинити певні дії задоволено повністю. Визнано незаконними дії Волноваського об`єднаного управління Пенсійного Фонду України Донецької області щодо розрахунку стажу за Списком № 1 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . Зобов`язано Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області зарахувати до пільгового стажу роботи за Списком № 1 ОСОБА_1 період строкової військової служби з 12.05.1985 року по 23.06.1987 року. Зобов`язано Волноваське об`єднане управління Пенсійного фонду України Донецької області здійснити розрахунок пільгового стажу роботи на провідних посадах за Списком № 1 ОСОБА_1 із врахуванням роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20 січня 1992 року №8 Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених статтею 14 Закону України Про пенсійне забезпечення з 25.11.2019.

На виконання Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 року по справі № 200/6494/21, відповідачем, ОСОБА_1 , було зараховано до пільгового стажу роботи за Списком №1 період проходження військової служби з 12.05.1985 року по 23.06.1987 року. Після здійсненого перерахунку стаж роботи за Списком № 1 склав 15 років 01 місяць 21 день.

З врахуванням того, що на час призначення 25.11.2019 року пенсії ОСОБА_1 , мав 15 років стажу роботи за Списком № 1 відповідач повинен був розраховувати його розмір пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці».

22.12.2021 на підставі заяви ОСОБА_1 , відповідачем було здійснено перерахунок розміру його пенсії, без врахування пільгового стажу який дає право на розрахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» складав 17 років 07 місяців 28 днів, але розмір його пенсії з врахуванням наведеної норми закону так і не був здійснений відповідачем.

У своєму відзиві відповідач зазначив, що стаж ОСОБА_1 складає 21 рік 09 місяців 27 днів з яких 13 років 04 місяці 26 днів врахований на підставі документів, що підтверджують зайнятись повний робочий день на підземних роботах, військова служба - 2 роки 1 місяць 12 днів зарахована до пільгового стажу за списком № 1 згідно рішення Донецького окружного адміністративного суду від 29.06.2021 по справі №200/6494/21.

Враховуючи зазначене, у зв`язку з відсутністю 15 років на підземних роботах по видобутку вугілля, право на розрахунок пенсії відповідно до Закону №345 у ОСОБА_1 відсутнє.

Не погодившись із проведеним перерахунком пенсії, позивач звернувся до суду за захистом свої прав.

Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне.

Статтею 19 Конституції України встановлено, що правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно зі статтею 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними.

У пункті 5 рішення від 11.10.2005 №8-рп/2005 Конституційний Суд України зазначив, що право на пенсійне забезпечення є складовою конституційного права на соціальний захист.

За приписами пунктів 1, 6 частини першої статті 92 Конституції України права і свободи людини і громадянина, гарантії цих прав і свобод, основи соціального захисту, форми і види пенсійного забезпечення визначаються виключно законами України.

Закон України «Про підвищення престижності шахтарської праці» №345-VI (надалі Закон №345-VI) спрямований на підвищення престижності шахтарської праці, надання додаткових гарантій у виплаті та підвищенні заробітної плати і розв`язанні соціально-побутових проблем шахтарів.

У відповідності до ст. 8 цього Закону - мінімальний розмір пенсії шахтарям, які відпрацювали на підземних роботах не менш як 15 років для чоловіків та 7,5 років для жінок за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України, встановлюється незалежно від місця останньої роботи, у розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", з якої обчислюється пенсія, але не менш як три розміри прожиткового мінімуму, встановленого для осіб, які втратили працездатність. Для обчислення розміру пенсій за віком за кожний повний рік стажу роботи на підземних роботах до страхового стажу додатково зараховується по одному року.

Необхідною умовою для набуття права на отримання пенсії в порядку передбаченому Законом №345-VI є зайнятість на підземних роботах за списком №1 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затвердженим Кабінетом Міністрів України.

Відповідач вказує, що позивач має лише 13 років 04 місяці 26 днів пільгового стажу за списком №1, тому немає підстав для застосування норм ст. 8 Закону №345-VI.

Принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій визначені Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 № 1058-IV (далі за текстом - Закон № 1058).

Громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом (стаття 8 Закону №1058).

До набрання чинності №1058-IV питання пенсійного забезпечення, в тому числі й порядок обчислення стажу для призначення пенсій, регулювалися Законом України «Про пенсійне забезпечення» від 05.11.1991 №1788-XII.

Відповідно до статті 56 Закону України «Про пенсійне забезпечення» до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв. Разом з тим, до стажу роботи зараховується також будь-яка інша робота, на якій працівник підлягав державному соціальному страхуванню, або за умови сплати страхових внесків, період одержання допомоги по безробіттю, а також робота в`язнів і робота за угодами цивільно-правового характеру за умови сплати страхових внесків.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

Відповідно до вимог ч.4 ст.78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 29 червня 2021 року по справі №200/6494/21, що набрало законної сили 15 вересня 2021 року встановлено наступне.

Як вбачається з трудової книжки серії НОМЕР_3 від 21.09.1984 року записи №№ 1-12, диплому серії НОМЕР_4 та військового квитка серії НОМЕР_5 , військовій службі передувало навчання за фахом у професійно-технічному навчальному закладі Донецькому індустріальному технікумі за спеціальністю гірнича елетромеханіка та практика на якій Позивач працював за професією, що дає право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, а тому період проходження строкової військової служби підлягає зарахуванню до пільгового стажу за Списком №1.

ОСОБА_1 , було зараховано до пільгового стажу роботи за Списком № 1 період проходження військової служби з 12.05.1985 року по 23.06.1987 року. Після здійсненого перерахунку стаж роботи за Списком № 1 склав 15 років 01 місяць 21 день.

Позивач, надав довідку підтверджуючу пільговий характер роботи № 236 від 08.12.2021 року з якої вбачається, що ОСОБА_1 , 01.06.2019 року та по 08.12.2021 року виконував роботи які передбачені Списком № 1 тобто з 01.06.2019 року набув ще 2 роки 6 місяців 8 днів стажу роботи за Списком № І та загально його пільговий стаж який дає право на розрахунок пенсії відповідно до ст.8 Закону України «Про підвищення престижності шахтарської праці» складав 17 років 07 місяців 28 днів, але розмір його пенсії з врахуванням наведеної норми закону так і не був здійснений відповідачем.

Щодо зауваження відповідача, що записи в трудовій книжці не дають повної інформації стосовно характеру роботи позивача, відомості з довідки №236 від 08.12.2021 ДП «Шахта ім. М. С. Сургая» викликають сумнів в достовірності даних, а здійснити відповідну перевірку на поточну дату не є можливим, Управління не має можливості врахувати період роботи Позивача з 01.06.2019 року по 08.12.2021 року до пільгового стажу без відповідного підтвердження суд зазначає наступне.

Стаття 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення» встановлює, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене узгоджується з положеннями статті 48 Кодексу законів про працю України.

Трудовою книжкою позивача та довідкою підтверджуючою пільговий характер роботи виданою ДП «Шахта ім. М. С. Сургая» № 236 від 08.12.2021 року підтверджується, що ОСОБА_1 з 01.06.2019 року та по 08.12.2021 року виконував роботи які передбачені Списком №1.

Незавершення ініційованої перевірки відомостей та матеріалів стосовно підтвердження пільгового характеру спірного періоду роботи позивача з 01.06.2019 року по 08.12.2021 року, у зв`язку з початком активних бойових дій та введенням на воєнного стану не може бути перешкодою для реалізації прав позивача.

Обираючи належний спосіб захисту порушених прав позивача, суд виходить з таких міркувань.

У силу статті 2 КАС України метою адміністративного судочинства є ефективний захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Ця мета узгоджується зі статтею 13 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження.

Абзацами 5, 6, та 7 вступної частини Рекомендації Rec (2004) 6 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам "Щодо вдосконалення національних засобів правового захисту", ухваленої на 114-й сесії 12.05.2004, передбачено, що, відповідно до вимог статті 13 Конвенції, держави-члени зобов`язуються забезпечити будь-якій особі, що звертається з оскарженням порушення її прав і свобод, викладених в Конвенції, ефективний засіб правового захисту в національному органі; крім обов`язку впровадити такі ефективні засоби правового захисту у світлі прецедентної практики Європейського суду з прав людини, на держави покладається загальний обов`язок розв`язувати проблеми, що лежать в основі виявлених порушень; саме держави-члени повинні забезпечити ефективність таких національних засобів як з правової, так і практичної точок зору, і щоб їх застосування могло привести до вирішення скарги по суті та належного відшкодування за будь-яке виявлене порушення.

Європейський суд з прав людини у своїх численних рішеннях сформував сталу практику оцінки ефективності засобу юридичного захисту. Засіб юридичного захисту, якого вимагає стаття 13, має бути "ефективним" як з практичної, так і з правової точки зору, тобто таким, що запобігає стверджуваному порушенню чи його повторенню в подальшому, або забезпечує адекватне відшкодування за те чи інше порушення, яке вже відбулося. Навіть якщо якийсь окремий засіб юридичного захисту сам по собі не задовольняє вимоги статті 13, задоволення її вимог може забезпечуватися за допомогою сукупності засобів юридичного захисту, передбачених національним законодавством (рішення у справі "Юрій Миколайович Іванов проти України", №40450/04, пункт 64).

У пункті 145 рішення від 15.11.1996 у справі "Чахал проти Об`єднаного Королівства" (Chahal v. the United Kingdom, (22414/93) [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що стаття 13 гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати заявникові такі міри правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави - учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань.

Зі змісту пункту 49 рішення Європейського суду з прав людини від 18.07.2006 у справі "Єфименко проти України" можливо дійти висновку про те, що не розглядається у якості ефективного засіб захисту, який: "є залежним від розсуду відповідних органів влади і не є безпосередньо доступним для того, кого він стосується".

Згідно зі статтею 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

А відповідно до частин першої, другої статті 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського суду з прав людини.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12.02.2019 (справа №826/7380/15) вказала, що верховенство права, як основоположний принцип адміністративного судочинства, визначає спрямованість судочинства на досягнення справедливості та надання ефективного захисту. Статтею 13 (право на ефективний засіб юридичного захисту) Конвенції передбачено, що кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абзац десятий пункту 9 Рішення Конституційного Суду України від 30.01.2003 №3-рп/2003). При цьому під ефективним засобом (способом) слід розуміти такий, що призводить до потрібних результатів, наслідків, дає найбільший ефект.

Отже, невід`ємною частиною конституційного права на судовий захист є можливість поновлення порушених прав і свобод громадян, правомірність вимог щодо поновлення яких встановлена у належній судовій процедурі та формалізована у судовому рішенні, що забезпечено конкретними гарантіями, які б дозволяли реалізувати його в повному об`ємі та забезпечувати ефективне поновлення в правах за допомогою правосуддя.

При цьому суд враховує, що за висновком Верховного Суду, наведеним у постанові від 24.12.2019 у справі №823/59/17, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку. Отже, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. А втручанням у дискреційні повноваження суб`єкта владних повноважень може бути прийняття судом рішення не про зобов`язання вчинити дії, а саме прийняття ним рішень за заявами заявників замість суб`єкта владних повноважень.

У цій справі пенсійний орган не уповноважений на встановлення умов для перерахунку особі пенсії, натомість такі умови визначені законом, а при їх досягненні особа має право на відповідний вид соціального захисту.

Обраний судом у конкретному випадку спосіб захисту порушеного права ОСОБА_1 відповідає завданням адміністративного судочинства, вимогам справедливості й забезпечить ефективне поновлення позивача в правах.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі Серявін та інші протии Україн від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п.58 якого згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі Руїс Торіха проти Іспанії від 9 грудня 1994 року, серія A, N 303-A, п.29).

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне.

Згідно з положеннями частини першої статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З огляду задоволення позовних вимог, суд дійшов висновку, про стягнення за рахунок бюджетних асигнувань відповідача на користь позивача судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Керуючись ст.ст. 2, 5-10, 72-90, 139, 242-246, 205, 250, 255, 257-263, 293-295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) до Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, місцезнаходження: площа Соборна, 3, м. Слов`янськ, Донецька область) про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити певні дії задовольнити повністю.

Визнати протиправним дії Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області щодо розрахунку пільгового стажу роботи за Списком №1 та розміру пенсії ОСОБА_1 .

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Донецькій області здійснити перерахунок розміру пенсії ОСОБА_1 , з 25.11.2019 відповідно до вимог ст.8 Закону України Про підвищення престижності шахтарської праці в розмірі 80 відсотків його заробітної плати (доходу), визначеної відповідно до статті 40 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" та зарахувати до пільгового стажу роботи з повним робочим днем під землею за Списком№ 1 період з 01.06.2019 по 08.12.2021.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в Донецькій області (, пл. Соборна,3 м. Слов`янськ, Донецька область, 84122) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмірі 992,40 (дев`ятсот дев`яносто дві) гривні 40 копійок.

Рішення прийнято в нарадчій кімнаті в порядку спрощеного провадження 22 грудня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено до Першого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Повідомити сторони, що заяви по суті справи, заяви з процесуальних питань, клопотання, пояснення, додаткові письмові докази, висновки експертів, можуть бути ними подані в електронному вигляді на електронну пошту суду або через особистий кабінет в системі Електронний суд.

Направлення даного рішення суду здійснювати шляхом електронного листування на електронні адреси учасників справи.

Інформацію щодо роботи суду можна отримати на сторінці суду на офіційному веб-порталі судової влади України в мережі Інтернет за веб-адресою: https://adm.dn.court.gov.ua.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua/).

Суддя А.С. Зеленов