Справа № 640/22613/21
Суддя: Мельничук Володимир Петрович
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ШОСТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Суддя-доповідач - Мельничук В.П.
ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 року м. Київ

Колегія суддів Шостого апеляційного адміністративного суду у складі:

Головуючого-судді: Мельничука В.П.,

суддів: Лічевецького І.О., Оксененка О.М.,

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві про визнання протиправними дій, зобов`язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И Л А:

ОСОБА_1 звернувся до Окружного адміністративного суду міста Києва з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, в якій просив:

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про розмір грошового забезпечення від 26 травня 2021 року № 6091;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої Військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26 травня 2021 року № 6091 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, включаючи наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад (18 тарифний розряд) - 4 230,00 гри: оклад за військовим званням (лейтенант) - 1 130,00 грн.; надбавка за вислугу років (35 %) - 1 876.00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50 %) - 3 618,00 грн.; премія (95 % від окладу) - 4 018,50 грн., починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням проведених раніше виплат;

- визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати 50 % суми підвищення до розміру пенсії з 01 січня 2018 року та 75 % суми підвищення до розміру пенсії з 01 січня 2019 року;

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 у розмірі, який обчислено з урахуванням 100 % суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 1 березня 2018 року, за період з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Рішенням Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року адміністративний позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про розмір грошового забезпечення від 26 травня 2021 року № 6091.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві здійснити перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки, виданої військовою частиною НОМЕР_1 Національної гвардії України від 26 травня 2021 року № 6091 про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року, включаючи наступні складові грошового забезпечення: посадовий оклад (18 тарифний розряд) - 4 230,00 гри: оклад за військовим званням (лейтенант) - 1 130,00 грн.; надбавка за вислугу років (35 %) - 1 876.00 грн.; надбавка за особливості проходження служби (50%) - 3 618,00 грн.; премія (95% від окладу) - 4 018,50 грн., починаючи з 01 квітня 2019 року, з урахуванням проведених раніше виплат.

Визнано протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо виплати ОСОБА_1 суми підвищення пенсії, визначеної станом на 01.03.2018 року у розмірі 75 % з 05.03.2019 по 03.09.2019 включно.

Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві виплачувати 100% суми підвищення пенсії ОСОБА_1 , перерахованої згідно зі статтею 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» від 09.04.1992 року, постановою Кабінету Міністрів України від 30.08.2017 року № 704 «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» та постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 року № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб», визначеного станом на 01.03.2018 року, з 05.03.2019 року по 03.09.2019 року включно, з врахуванням виплачених сум.

В задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1816 грн. 00 коп. (одна тисяча вісімсот шістнадцять грн. 00 коп.).

Стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (, адреса: 04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 ; РНОКПП: НОМЕР_2 ) понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 (три тисячі грн. 00 коп.) гривень.

Не погоджуючись з таким судовим рішенням, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції змінити у частині присудженої до стягнення на користь Позивача суми витрат на правничу допомогу.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 посилається на порушення судом першої інстанції норми матеріального та процесуального права, що призвело до неправильного вирішення питання.

Апеляційна скарга мотивована тим, що Позивач просив стягнути на його користь понесені ним витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 10 500,00 грн за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача.

Позивач вважає, що він в позовній заяві детально виклав опис виконаних адвокатом робіт із зазначенням витраченого часу, надав усі необхідні документи та докази, що підтверджують реальність та обґрунтованість всіх понесених витрат, проте суд першої інстанції протиправно задовольнив клопотання про стягнення на користь Позивача з Відповідача витрат на правничу допомогу частково.

Крім того зазначив, що суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні клопотання про стягнення на користь Позивача з Відповідача витрат на правничу допомогу як-то гонорар успіху у сумі 3 000,00 грн виходив з того, що заявлена сума на день розгляду справи Позивачем не сплачена, у зв`язку з чим останні не можуть бути враховані судом під час розподілу судових витрат.

Проте, відповідно до п. 1 частини 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Таким чином, на переконання Позивача відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Відзиву Відповідача на апеляційну скаргу ОСОБА_1 до суду апеляційної інстанції не надходило, що не перешкоджає розгляду справи.

Апеляційний розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, згідно з п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, яким передбачено, що суд апеляційної інстанції може розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на основі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).

Згідно з ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Зазначене узгоджується з позицією, викладеною в п. 13.1 постанови Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про судове рішення в адміністративній справі» від 20.05.2013 № 7, відповідно до якого у разі часткового оскарження судового рішення суд апеляційної інстанції в описовій частині свого рішення повинен зазначити, в якій частині рішення суду першої інстанції не оскаржується, і при цьому не має права робити правові висновки щодо неоскарженої частини судового рішення.

Отже, оскільки Позивач у своїй апеляційній скарзі оскаржує судове рішення в частині, що стосується часткової відмови у стягненні на користь ОСОБА_1 понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді першої інстанції, то колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що саме в цій частині перевіряється законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 1 п. 1 частини 3 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.

Згідно з частиною 2 ст. 134 КАС України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.

Частинами 4, 5 ст. 134 КАС України визначено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

До суду, Позивачем, для підтвердження витрат на правничу допомогу, було подано копії: Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю № 4917/10 від 27.06.2012 на 1 арк.; Ордеру від 07.07.2021 Серії КС № 679558 на 1 арк.; Договору про надання правової (правничої) допомоги № 33 від 13.05.2021 на 7 арк.; Додаткового договору від 13 травня 2021 року № 1 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 травня 2021 року № 33 на 1 арк.; Додаткового договору від 07 липня 2021 року № 2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 травня 2021 року № 33 на 2 арк.; Акта приймання-передачі наданих послуг від 05 серпня 2021 року до Договору про надання правової (правничої) допомоги № 33 від 13 травня 2021 року на 2 арк.; Детального опису наданих Позивачу послуг Адвокатом від 05 серпня 2021 року за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 13 травня 2021 року № 33 на 2 арк.; Квитанції від 05 серпня 2021 року № 0805-2 на 1 арк.

Як вбачається з Акта приймання-передачі наданих послуг від 05 серпня 2021 року, адвокат Медведська Вікторія Валеріївна надала ОСОБА_1 правову (правничу) допомогу за Договором про надання правової (правничої) допомоги від 13 травня 2021 року № 33, яка складається з наступних послуг:

- підготовка заяви та супровідного лита до ГУ ПФУ у м. Києві про перерахунок пенсії на підставі довідки № 6091 від 26 травня 2021 року - 1000,00 грн х 1 год. = 1000,00 грн;

- підготовка заяви та супровідного листа до ГУ ПФУ у м. Києві про перерахунок пенсії у розмірі 100% суми підвищення до пенсії, визначеного станом на 01.03.2018, за період з 01.01.2018 по 31.12.2019, з урахуванням проведених виплат - 1000,00 грн х 1 год. = 1000,00 грн;

- первинний аналіз документів наданих Клієнтом, їх систематизація, виготовлення копій документів - 1000,00 грн х 1 год. - 1000,00 грн;

- аналіз нормативно-правових актів законодавства України та ознайомлення з рішеннями судових органів щодо пенсійного забезпечення - 1000.00 грн х 1 год. - 1000,00 грн;

- надання консультацій Клієнту щодо узгодження правової позиції - 1000,00 грн х 0,5 год. = 500,00 грн;

- підготовка позовної заяви до суду про: визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про розмір грошового забезпечення від 26 травня 2021 року № 6091 та зобов`язання вчинити дії; визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві в частині зменшення розміру пенсії ОСОБА_1 за рахунок виплати 50% суми підвищення до розміру пенсії з 01 січня 2018 року та 75% суми підвищення до розміру пенсії з 01 січня 2019 року та зобов`язання вчинити дії - 1000,00 грн х 3 год. = 3 000,00 грн;

Загальна сума за цим Актом приймання-передачі наданих послуг складає: 7 500,00 гривень.

Крім того, 07 липня 2021 року між Адвокатом та Позивачем було укладено Додатковий договір № 2 до Договору про надання правової (правничої) допомоги від 13 травня 2021 року № 33 (далі - Додатковий договір № 2).

Відповідно до п. 4 Додаткового договору № 2, у разі якщо буде прийнято судове рішення про задоволення позовних вимог Клієнта та визнання протиправними дій Головного управління Пенсійного фонду України в місті Києві щодо відмови у проведенні перерахунку пенсії ОСОБА_1 на підставі довідки військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України про розмір грошового забезпечення від 26 травня 2021 року № 6091, зобов`язання вчинити дії, Клієнт додатково сплачує Адвокату гонорар в розмірі 3 000,00 грн протягом 10 (десяти) днів з моменту ухвалення судового рішення.

Відмовляючи у стягненні з Відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн за вказаний гонорар суд першої інстанції виходив з того, що заявлена сума у розмірі 3 000,00 грн, на день розгляду справи Позивачем не сплачена, з огляду на що, останні не можуть бути враховані судом під час розподілу судових витрат.

Колегія суддів звертає увагу, що відповідно до п. 1 частини 3 ст. 134 КАС України для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою.

Надаючи оцінку правильності висновків суду першої інстанції в цій частині, колегія суддів зазначає, що питання застосування п. 1 частини 3 ст. 134 КАС України неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді.

Так, у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року у справі № 686/5064/20, від 05 березня 2021 року у справі № 200/10801/19-а, сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.

Також, Верховний Суд у справі № 520/12065/19 від 16 березня 2021 року вказав, що відповідно до статті 134 КАС України судові витрати на правову допомогу підлягають відшкодуванню незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено, на що також звертав увагу Верховний Суд у постанові від 21 січня 2021 року у справі № 280/2635/20.

Крім того, колегія суддів звертає увагу, що вищенаведеним пунктом 4 Додаткового договору № 2 було передбачено, що Клієнт додатково сплачує Адвокату гонорар в розмірі 3 000,00 грн протягом 10 (десяти) днів з моменту ухвалення судового рішення.

Таким чином, Позивач має право на відшкодування витрат на правничу допомогу у сумі 3 000,00 грн як гонорар незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено.

За правилами ч. 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Частиною 7 статті 139 КАС України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.

За відсутності відповідної заяви або неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.

Згідно ч. 9 статті 139 КАС України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до закону досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Отже, склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати, повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат.

Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі.

Вказане правило при вирішені питання про співмірність заявленої до присудження суми витрат на професійну правничу допомогу сформульовано Верховним Судом, зокрема, у постановах від 21 березня 2018 року у справі № 815/4300/17 (73021615) та від 11 квітня 2018 року у справі № 814/698/16 (73356068).

Колегія суддів зазначає, що обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами.

Головне управління Пенсійного фонду України в м. Києві у відзиві на позовну заяву зазначало, що заявлені Позивачем до відшкодування витрати у сумі 10 500,00 грн. не є обґрунтованими та співмірними у даній адміністративній справі.

Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 зауважила, що відмова у відшкодуванні витрат на правову допомогу є правом суду, а не обов`язком.

Колегія суддів погоджується з Відповідачем, що дана справа не є складною з урахуванням її фактичних обставин, предмету спору, змісту порушення, предмету доказування, аналізу наведених доказів.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року N 3477-IV суди застосовуюсь при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10% від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії», заява № 34884/97, п. 30).

У пункті 269 рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції У справі "Іатрідіс проти Греції" (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями).

А у пункті 154 рішення Європейського суду із прав людини від 07.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» ( заява № 58442/00) зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Правова позиція Верховного Суду щодо необхідності доведення та врахуванням того чи були витрати на правничу допомогу фактичними, а їх розмір обґрунтованим та розумним викладена, зокрема у постанові від 05.05.2018 року у справі № 821/1594/17.

Верховним Судом у постанові від 19.02.2019 року у справі № 803/1032/18 підкреслюється, що при визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, до предмета доказування у питанні компенсації понесених у зв`язку з розглядом справи втрат на правничу допомогу необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`ємом наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони.

Отже, принцип співмірності розміру витрат на професійну правничу допомогу повинен застосовуватися відповідно до вимог частини шостої статті 134 КАС України за наявності клопотання іншої сторони.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 19 травня 2022 року у справі № 580/3392/20.

Суд першої інстанції стягуючи за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача, понесені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000,00 грн виходив з того, що фактичний об`єм виконаної роботи та незначну складність, суд першої інстанції вважав розумно обґрунтованими, справедливими та співмірними заявлені витрати на професійну правничу допомогу, які підлягають компенсації Позивачу із суми 7 500,00 грн - 3 000,00 грн за визначеними у вищевказаному акті складовими професійних правничих послуг.

Проте, враховуючи наявність аргументів й заперечень Відповідача у відзиві на адміністративний позов щодо неспівмірності витрат на оплату правничої допомоги адвоката Позивача, співмірність зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг) та обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, колегія суддів дійшла висновку, що заява Позивача підлягає задоволенню частково шляхом стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві на корить ОСОБА_1 витрат на професійну правничу допомогу у сумі 500,00 грн.

Відтак, беручи до уваги встановлені за результатами дослідження наявних у даній адміністративній справі доказів обставини, колегія суддів дійшла висновку щодо стягнення за рахунок бюджетних асигнувань Відповідача на користь Позивача витрат на професійну правничу допомогу в загальній сумі 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) грн.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів зазначає, що згідно пункту 29 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 9 грудня 1994 року, статтю 6 не можна розуміти як таку, що вимагає пояснень детальної відповіді на кожний аргумент сторін. Відповідно, питання, чи дотримався суд свого обов`язку обґрунтовувати рішення може розглядатися лише в світлі обставин кожної справи.

При цьому, згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.

Положеннями ст. 242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.

Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити нове судове рішення у відповідній частині або змінити судове рішення.

Приписи п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є: неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи; неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції при прийнятті рішення неповно з`ясовано обставини, які мають значення для справи та частково порушено норми матеріального права, що стали підставою для неправильного вирішення питання в частині присудженої до стягнення на користь Позивача суми витрат на правничу допомогу, у зв`язку з цим, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково, рішення суду першої інстанції в частині, що стосується присудженої до стягнення на користь Позивача суми витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції скасувати, постановити в цій частині нове судове рішення, яким заяву Позивача про стягнення витрат на професійну правничу допомогу задовольнити частково.

Керуючись ст. ст. 241, 242, 243, 308, 311, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - задовольнити частково.

Рішення Окружного адміністративного суду міста Києва від 14 вересня 2022 року - скасувати в частині, що стосується присудженої до стягнення на користь ОСОБА_1 суми витрат на правничу допомогу у суді першої інстанції.

Прийняти в цій частині нову постанову, якою заяву ОСОБА_1 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу в суді першої інстанції - задовольнити частково.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві (04053, м. Київ, вул. Бульварно-Кудрявська, 16, ) на користь ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ) судові витрати на професійну правничу допомогу у сумі 3 500,00 (три тисячі п`ятсот) грн.

В іншій частині рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 14 вересня 2022 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття, є остаточною та не підлягає касаційному оскарженню, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України.

Головуючий-суддя: В.П. Мельничук

Судді: І.О. Лічевецький

О.М. Оксененко