Справа № 600/3910/22-а
Суддя: Григораш Віталій Олександрович
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
РІШЕННЯ
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 р. м. Чернівці Справа №600/3910/22-а

Чернівецький окружний адміністративний суд у складі головуючого судді Григораша В.О., розглянувши в порядку письмового провадження за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання нечинним та скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:
14.11.2022 до Чернівецького окружного адміністративного суду надійшов адміністративний позов ОСОБА_1 (позивач) до ІНФОРМАЦІЯ_2 ( АДРЕСА_1 ) (відповідач) з такими позовними вимогами:

визнати нечинним та скасувати рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_2 про відмову у перетині державного кордону громадянину України ОСОБА_1 у зв`язку з відсутністю підстав для перетинання державного кордону під час воєнного стану від 21.10.2022.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 21.10.2022 у пункті пропуску через державний кордон України "Мамалига" на підставі документів, які підтверджують те, що він є здобувачем вищої освіти, який навчається у Вищій школі Внутрішньої безпеки в м. Лодзь (Руспубліка Польща) намагався перетнути державний кордон України та виїхати до іноземної держави.

Проте, за результатами розгляду поданих позивачем документів, інспектором прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) майстер-сержантом ОСОБА_3 було прийнято рішення про відмову в перетинанні державного кордону України, у зв`язку із відсутністю підстав для перетинання державного кордону під час воєнного стану.

Посилаючись на абзац 2 частину 2 статті 23 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" позивач є студентом та має відстрочку як і від призову на строкову військову службу так і відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період, а тому відмову відповідача у перетині державного кордону України вважає протиправною.

Відповідач, не погоджуючись з позовними вимогами, подав до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, з 24 лютого 2022 року тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені Конституцією України, а саме: передбачене статтею 33 право на свободу пересування та право вільно залишати територію України. Також зазначає, що 24 лютого 2022 року видано Указ Президента України №69/2022 "Про загальну мобілізацію". З метою здійснення заходів правового режиму воєнного стану обмежено виїзд з України громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років.

Посилаючись на рішення Голови державної прикордонної служби України від 30.09.2022 №23-31046/0/6-22, вказував, що починаючи з 30.09.2022 виїзд за межі України здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за денною формою навчання або дуальною формами здобуття освіти обмежений.

Не погоджуючись із відзивом на позовну заяву, позивачем подано до суду відповідь на відзив, в якому зазначено, що згідно з Законом України "про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" зі всіма змінами до закону станом на 02.09.2022, статтею 23 передбачено відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації: не підлягають призову на військову службу під час мобілізації військовозобов`язані здобувачі фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Ухвалою Чернівецького окружного адміністративного суду від 16.11.2022 призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Відповідно до ч. 5 ст. 262 КАС України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше.

Зважаючи на відсутність клопотання будь-якої зі сторін про інше, суд вважає за можливе продовжити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами.

Перевіривши матеріали справи, встановивши фактичні обставини в справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши та оцінивши надані докази в сукупності, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд дійшов висновку, що адміністративний позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Судом встановлено такі обставини у справі та відповідні їм правовідносини.

Згідно відомостей із паспорта серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є громадянином України, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 29).

ОСОБА_1 є студентом Вищої Школи внутрішньої безпеки в м. Лодзі (Польща), що підтверджується рішенням про прийняття на навчання від 22.07.2022; умовами про надання освітніх послуг від 28.07.2022; договором про надання освітніх послуг укладеним 25.07.2022; довідкою про статус студента від 03.082022 року; довідкою про прийняття на денну форму навчання іноземця від 03.08.2022; студентським квитком; платіжним дорученням від 26.07.2022 про оплату навчання (а.с. 4-25).

Згідно довідки ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.09.2022 №310 для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, виданій ОСОБА_1 , в тому що він відповідно до ст. 23 частини 3 абзацу 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період (на строкову військову службу). Заперечень щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном відсутні. Довідка дійсна протягом 6 місяців з дати її видачі (а.с. 26).

Відповідно до тимчасового посвідчення військовозобов`язаного від 29.08.2022 № НОМЕР_2 ОСОБА_1 взятий на військовий облік військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_6 . В особливих відмітках міститься запис про те, що що він відповідно до ст. 23 частини 3 абзацу 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" має право на відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період (на строкову військову службу) до 29.03.2023 (а.с. 27).

Рішенням інспектора прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.10.2022 року відмовлено ОСОБА_1 у перетинанні державного кордону на виїзд з України оскільки на підставі Закону України "Про правовий режим воєнного стану" від 12 травня 2015 №389-VIII. Закону України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24 лютого 2022 року № 2102-IX, Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", а також пунктів 2, 2-6 постанови Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року "Про затвердження Правил перетинання державного кордону громадянами України" громадянина України Ференць обмежено у праві виїзду з України за відсутністю підстав на право перетинання Державного кордону під час воєнного стану (а.с.32).

Не погоджуючись із прийнятим відповідачем рішення, позивач звернувся суду із даним позовом.

До спірних правовідносин суд застосовує наступні положення законодавства та робить висновки по суті спору.

Статтею 64 Конституції України визначено, що Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.

Правові основи здійснення прикордонного контролю, порядок його здійснення, умови перетинання державного кордону України визначає Закон України "Про прикордонний контроль" від 05.11.2009 №1710- VI (далі Закон №1710-VI).

Відповідно до частини 1, 2 статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль - державний контроль, що здійснюється Державною прикордонною службою України, який включає комплекс дій і систему заходів, спрямованих на встановлення законних підстав для перетинання державного кордону особами, транспортними засобами і переміщення через нього вантажів.

Прикордонний контроль здійснюється з метою протидії незаконному переміщенню осіб через державний кордон, незаконній міграції, торгівлі людьми, а також незаконному переміщенню зброї, наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, боєприпасів, вибухових речовин, матеріалів і предметів, заборонених до переміщення через державний кордон.

Пунктом 1 частини 3 статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль здійснюється щодо осіб, які перетинають державний кордон.

Згідно пункту 1 частини 4 статті 2 Закону №1710-VI прикордонний контроль включає перевірку документів.

Під час прикордонного контролю посадові та службові особи Державної прикордонної служби України здійснюють свої повноваження в межах, передбачених Конституцією України, цим Законом, Законом України "Про Державну прикордонну службу України", іншими актами законодавства України, а також міжнародними договорами України.

Відповідно до частини 1 статті 14 Закону №1710-VI іноземцю або особі без громадянства, які не відповідають одній чи кільком умовам перетинання державного кордону на в`їзд в Україну або на виїзд з України, зазначеним у частинах першій, третій статті 8 цього Закону, а також громадянину України, якому відмовлено у пропуску через державний кордон при виїзді з України у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для в`їзду до держави прямування, транзиту, в передбачених законодавством випадках або у зв`язку з наявністю однієї з підстав для тимчасового обмеження його у праві виїзду за кордон, визначених статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України", відмовляється у перетинанні державного кордону лише за обґрунтованим рішенням уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону із зазначенням причин відмови. Уповноважена службова особа підрозділу охорони державного кордону про прийняте рішення доповідає начальнику органу охорони державного кордону. Таке рішення набирає чинності невідкладно. Рішення про відмову у перетинанні державного кордону оформляється у двох примірниках. Один примірник рішення про відмову у перетинанні державного кордону видається особі, яка підтверджує своїм підписом на кожному примірнику факт отримання такого рішення. У разі відмови особи підписати рішення про це складається акт.

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб регулює Закон України "Про правовий режим воєнного стану " від 12.05.2015 №389-VIII (далі- Закон №389-VIII).

Статтею 1 Закону №389-VIII визначено, що воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до частини 2 та 5 статті 5 Закону №389-VIII у разі прийняття рішення щодо необхідності введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях Президент України видає указ про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях і негайно звертається до Верховної Ради України щодо його затвердження та подає одночасно відповідний проект закону.

У разі оголошення указу Президента України про введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях керівники органів державної влади та органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій усіх форм власності зобов`язані сприяти негайному прибуттю народних депутатів України на засідання Верховної Ради України та здійсненню їхніх повноважень.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану" в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

В подальшому Указом Президента України від 14 березня 2022 року за №133/2022 на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", внесено часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України від 24 лютого 2022 року №2102-ІХ, та продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України від 18 квітня 2022 року №259/2022 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год 25 квітня 2022 року строком на 30 діб (тобто до 25 травня).

Відповідно до Указу Президента України "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 17.05.2022 №341/2022, продовжується строк дії воєнного стану в Україні з 05:30 год 25.05.2022 строком на 90 діб.

Указом Президента України від 12.08.2022 року №573/2022 воєнний стан в Україні продовжується з 05:30 год 23.08.2022 строком на 90 діб.

Крім цього, відповідно до пункту 2 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" військовому командуванню (зокрема, Державні прикордонній службі України) разом із Міністерством внутрішніх справ України, іншими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування доручено запроваджувати та здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи і повноваження, необхідні для забезпечення оборони України, захисту безпеки населення та інтересів держави.

Пунктом 3 Указу Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні" постановлено, що у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану тимчасово, на період дії правового режиму воєнного стану, можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30 34, 38, 39, 41, 44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Таким чином, під час правового режиму воєнного стану може бути обмежено право, передбачене статтею 33 Конституції України, а саме - кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом а також статтею 53 Конституції України - кожен має право на освіту.

Пунктом 6 частини 1 статті 8 Закону №389-VIII визначено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, такі заходи правового режиму воєнного стану встановлювати у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливий режим в`їзду і виїзду, обмежувати свободу пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також рух транспортних засобів.

Процедуру встановлення заходів особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або її окремих місцевостях, де введено воєнний стан (далі - особливий режим), що здійснюються військовим командуванням разом з військовими адміністраціями (у разі їх утворення) самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування визначає Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 грудня 2021 року №1455 (далі Порядок №1455).

Пунктом 8 Порядку №1455 передбачено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 "Про загальну мобілізацію" постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію.

Так, статтею 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" від 21.10.1993 №3543-ХІІ (в редакції станом на час виникнення спірних правовідносин, далі Закон №3543-ХІІ) визначено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Пунктами 2 та 12 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 17 січня 1995 року №57 (в редакції чинній станом на час виникнення спірних відносин) передбачено, що у випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи. У ході перевірки документів під час виїзду з України з`ясовується наявність або відсутність підстав для тимчасового обмеження громадянина у праві виїзду за кордон.

Відповідно до пунктів 2-6 зазначених Правил у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану право на перетин державного кордону, крім осіб, зазначених у пунктах 2-1 та 2-2 цих Правил, також мають інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації.

Відповідно до статті 1 частини 1 абзацу 5 Закону України №3543-ХІІ, особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно статті 23 Закону України № 3543-ХІІ призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають також: здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, асистенти-стажисти, аспіранти та докторанти, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Із аналізу вказаних норм вбачається, що законодавець не ставить в залежність, зокрема місце (країна) здобування відповідної освіти, а також дату вступу до відповідного навчального закладу, до наявності права відповідної особи не бути призваною на військову службу під час мобілізації на особливий період, яка навчається за денною або дуальною формами здобуття освіти.

Необхідним є сам факт перебування на навчанні за денною або дуальною формами здобуття освіти у відповідному навчальному закладі.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є студентом Вищої Школи внутрішньої безпеки в м. Лодзі (Польща), що підтверджується рішенням про прийняття на навчання від 22.07.2022; умовами про надання освітніх послуг від 28.07.2022; договором про надання освітніх послуг укладеним 25.07.2022; довідкою про статус студента від 03.08.2022; довідкою при прийняття на денну форму навчання іноземця від 03.08.2022; студентським квитком, платіжним дорученням від 26.07.2022 про оплату навчання.

Як встановлено судом, відповідно до статті 23 частини 3 абзацу 2 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" ОСОБА_1 надана відстрочка від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період (на строкову військову службу) до 29.03.2023.

Заперечення щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном відсутні, про що свідчить довідка ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.09.2022 року №310, яка дійсна протягом 6 місяців з дати її видачі.

Враховуючи зазначене, суд приходить до висновку, що позивач у відповідності до статті 23 Закону України № 3543-XII станом на 21.10.2022 (під час спроби перетину державного кордону) не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Разом з цим, у поданому відзиві відповідач посилається на розпорядження Голови Державної прикордонної служби України від 17.03.2022 №23-6855/0/6-22 "Щодо порядку організації виїзду за кордон на період дії правового режиму воєнного стану" згідно якого обмеження щодо заборони виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18-60 років не застосовуються до осіб, зокрема здобувачам фахової передвищої освіти та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі).

На думку суду, вказані вище доводи відповідача ґрунтуються на листі Голови Державної прикордонної служби України від 17.03.2022 №23-6855/0/6-22-Вих, в якому чітко зазначено, що обмеження щодо заборони на період дії воєнного стану виїзду за межі України громадян України чоловічої статі віком від 18-60 років не застосовуються до здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів та докторантів, які навчаються за кордоном за денною або дуальною формами здобуття освіти (студенти, слухачі).

При цьому, у такому листі зазначено, що підтверджуючими документами для виїзду за кордон можуть бути: довідки про відстрочку, видані військкоматами про тимчасову непридатність (від 1 до 6 місяців) до військової служби.

Як стверджував позивач, 21.10.2022 при спробі перетину державного кордону надав працівнику прикордонного загону, зокрема: рішення про прийняття на навчання від 22.07.2022; умови про надання освітніх послуг від 28.07.2022; довідку від Вищої школи Внутрішньої безпеки в м. Лодзь про статус студента від 03.082022; довідку при прийняття на денну форму навчання іноземця від 03.08.2022; студентський квиток Вищої школи Внутрішньої безпеки в АДРЕСА_2 на ім`я ОСОБА_1 ; платіжне доручення в іноземній валюті про оплату навчання у Вищої школи Внутрішньої безпеки в м. Лодзь на суму 850 євро; тимчасове посвідчення військовозобов`язаного від 29.08.2022 року №221101; закордонний паспорт № НОМЕР_3 від 16.01.2018 року; паспорт громадянина України; картку фізичної особи-платника податків; витяг з інформаційно-аналітичної системи "Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявної судимості" №ВР-000269530 та довідку для виїзду за кордон здобувачів фахової передвищої та вищої освіти, асистентів-стажистів, аспірантів, які навчаються за денною або дуальною формами здобуття освіти, видану ІНФОРМАЦІЯ_8 від 29.09.2022 №310, згідно якої має відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період (на строкову військову службу), в якій також зазначено, що заперечення щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном відсутні. Вказана довідка дійсна протягом 6 місяців з дати її видачі.

Отже, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що позивач прибувши до пункту пропуску через державний кордон "Мамалига" 21.10.2022 та пред`явивши під час перетину державного кордону зазначені вище документи, мав право на перетин державного кордону України як здобувач фахової освіти за денною формою здобуття освіти та не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

При цьому, суд критично розцінює доводи відповідача про те, що дозвіл на виїзд за межі України надається військовозобов`язаним, які навчались у закладах освіти за кордоном до 24.02.2022 та на час оголошення мобілізації перебували на території України, оскільки жодним нормативно-правовим актом не визначено, що виключно ті студенти, які навчались у закладах освіти за кордоном до 24.02.2022, мають право на виїзд за межі України під час дії воєнного стану на території України.

Крім цього, у поданому відзиві відповідач також зазначив, що за інформацією Генерального штабу Збройних Сил України від 24.03.2022 №300/1/С/ НОМЕР_4 територіальними центрам комплектування та соціальної підтримки надано вказівку стосовно призовників та військовозобов`язаних, яким надано відстрочку від призову для продовження навчання за кордоном, робити записи про відстрочку від призову у військово-облікових документах та надавати дозвіл для виїзду за кордон.

Суд зазначає, що в матеріалах справи наявна довідка ІНФОРМАЦІЯ_5 від 29.09.2022 №310, згідно якої позивач має відстрочку від призову на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період (на строкову військову службу), в якій також зазначено, що заперечення щодо його виїзду з України у встановленому порядку для продовження навчання за кордоном відсутні. Жодних заперечень від керівника ІНФОРМАЦІЯ_5 щодо виїзду позивача за кордон у довідці не міститься.

Отже, з урахуванням наведеного, суд приходить до висновку, що позивач, прибувши до пункту пропуску через державний кордон "Мамалига" 21.10.2022 мав право на перетин державного кордону України як здобувач фахової освіти за денною формою здобуття освіти та не підлягав призову на військову службу під час мобілізації.

Разом із цим, суд звертає увагу, що відповідно до статті 14 Закону України №1710-VI рішення уповноваженої службової особи підрозділу охорони державного кордону про відмову громадянину у праві перетину кордону в кожному випадку повинно бути обґрунтованим, із зазначенням конкретних причин відмови.

Водночас, відповідачем в оскаржуваному рішенні не вказано конкретного переліку документів, які необхідно було подати позивачу для виїзду за кордон.

При цьому суд наголошує, що можливість підтвердження позивачем наявності права на перетин кордону України прямо залежить від чіткого визначення відповідачем конкретного та вичерпного переліку необхідних для цього документів, чого зроблено не було.

Отже, позивач 21.10.2022 мав право на перетин державного кордону України, як студент Вищої Школи внутрішньої безпеки в м. Лодзі денної форми навчання.

Відповідно до ч. 2 ст. 2 КАС України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: 1) на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією а законами України; 2) з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; 3) обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); 4) безсторонньо (неупереджено); 5) добросовісно; 6) розсудливо; 7) з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи всім формам дискримінації; 8) пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); 9) з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; 10) своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Згідно частини 3 статті статті 14 Закону України №1710-VI особа, якій відмовлено у перетинанні державного кордону, має право оскаржити відповідне рішення згідно із Законом України "Про звернення громадян" або до суду. Оскарження зазначеного рішення не зупиняє його дії. Оскаржене рішення може бути скасовано чи змінено начальником органу охорони державного кордону або скасовано та визнано нечинним судом.

Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку, що рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) майстер-сержанта ОСОБА_2 про відмову ОСОБА_1 у перетині державного кордону громадянину України, прийняте не на підставі, не у межах та не у спосіб, що визначені Конституцією та законами України, а тому є протиправним та підлягає скасуванню.

Решта доводів та заперечень учасників справи висновків суду по суті позовних вимог не спростовують. Слід зазначити, що згідно практики Європейського суду з прав людини та зокрема, рішення у справі "Серявін та інші проти України" від 10 лютого 2010 року, заява 4909/04, відповідно до п. 58 якого суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" від 9 грудня 1994 року, серія A, № 303-A, п. 29).

Відповідно до частини 1 статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення. Згідно з ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Згідно з частиною 1 статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Згідно із ст. 129 Конституції України однією із основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до положень, закріплених ст. 9 КАС України, розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

За таких обставин суд прийшов до висновку, що зазначений позов підлягає задоволенню, з підстав викладених у мотивувальній частині цього рішення.

Відповідно частини 1 статті 139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

З урахуванням наведених норм, на користь позивача підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992,40 грн.

Керуючись статтями 241 - 246, 250 КАС України, суд -

ВИРІШИВ:
1.Адміністративний позов ОСОБА_1 до ІНФОРМАЦІЯ_1 про визнання протиправним та скасування рішення, - задовольнити повністю.

2. Визнати протиправним та скасувати рішення інспектора прикордонної служби вищої категорії 1 групи інспекторів прикордонного контролю відділення інспекторів прикордонної служби (тип А) відділу прикордонної служби " ІНФОРМАЦІЯ_3 " (тип Б) ІНФОРМАЦІЯ_7 від 21.10.2022 про відмову ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , в перетині державного кордону України громадянину України, який досяг 16-річного віку.

3. Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань за рахунок бюджетних асигнувань ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ) судові витрати на суму 992 (дев`ятсот дев`яносто дві) грн 40 коп, сплачені відповідно до квитанції №0781-9661-0492-7867 від 08.11.2022.

Згідно статті 255 Кодексу адміністративного судочинства України рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У відповідності до статей 293, 295 Кодексу адміністративного судочинства України рішення суду першої інстанції можуть бути оскаржені в апеляційному порядку повністю або частково. Апеляційна скарга на рішення подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Повне найменування учасників процесу:

Позивач ОСОБА_1 ( АДРЕСА_3 , РНОКПП НОМЕР_5 ).

Відповідач ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_4 , код ЄДРПОУ НОМЕР_6 ).

Суддя В.О. Григораш