Справа № 755/10282/22
Суддя: Яровенко Н. О.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" грудня 2022 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючої судді Яровенко Н.О.,

при секретарі Локотковій І.С.,

за участі:

представника позивача Ющенко О.В.,

представника відповідача Мельника М.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження справу за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування постанови, -

в с т а н о в и в:

Позивач звернулась до суду з позовом до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування постанови.

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 03 жовтня 2022 року головним спеціалістом ЦМУ ДМС в м. Києві та Київської області Зіловою Наталією Сергієвою було складено відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 протокол про адміністративне правопорушення, серії ПР МКМ 011948, в якому зазначається, що ОСОБА_1 порушила порядок надання житла гр. ОСОБА_2 , який перебуває на території України з порушенням правил перебування, за що передбачена відповідальність відповідно до ч. 1 ст. 206 КУпАП. Позивачка перебуває у шлюбних відносинах з ОСОБА_3 , він дійсно не продовжив посвідку на тимчасове проживання на території України, однак цьому слугували багато поважних причин. Чоловік Позивачки під час перебування за кордоном потрапив до лікарні і треба було робити операцію, про що свідчать документи. За таких обставин він не зміг вчасно повернутись на територію України. Крім того він є студентом в НМУ іменні О.О. Богомольця і має законне право перебувати в Україні. Позивачка кожен раз не питала посвідку у свого чоловіка тому навіть і не знала, що він може незаконно тут перебувати. Також хочу зауважити суд, що порушення такого як не було, тому що її чоловік проживає в м. Києві де і навчається. Однак при вирішенні адміністративної справи, яка призвела до винесення протоколу про адміністративне правопорушення уповноважені особи не прийняли до уваги вищевказані обставини справи. Вважає, що її дії не містять складу адміністративного правопорушення, так як житло для ОСОБА_3 було надано в період його легального перебування, а у діях позивача відсутній склад адміністративного правопорушення.

Представник позивача в судовому засіданні на задоволенні позовних вимог наполягала та просила їх задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позовних вимог в повному обсязі та просив відмовити в позові.

Ухвалою судді Дніпровського районного суду м. Києва від 28 жовтня 2022 року відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Витребувано у Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області копію постанови відносно ОСОБА_1 , щодо якої складено протокол серії ПР МКМ 011948.

14 листопада 2022 року від представника відповідача надійшло клопотання про приєднання до матеріалів справи на виконання ухвали суду від 28 жовтня 2022 року.

Відповідно до ст. 258 КАС України, суд розглядає справи за правилами спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів із дня відкриття провадження у справі.

З пояснень та матеріалів справи вбачається, що 03 жовтня 2022 року було складено протокол про адміністративне правопорушення, серії ПР МКМ №011948 за ст. 206 КУпАП відносно громадянки України ОСОБА_1 про те, що 03 жовтня 2022 року о 14-00 за адресою: м. Київ, вул. Ольгинська, 3 виявлено громадянку України ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка порушила порядок надання житла громадянину Єгипту ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який перебуває на території України з порушенням правил перебування за що передбачена відповідальність відповідно до ст. 206 КУПАП.

03 жовтня 2022 року складено постанову ПН МКМ № 011921 про притягнення громадянку України ОСОБА_1 до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 5100,00 грн.

Стаття 2 КАС України передбачає, що у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії) та ін.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 9 КАС України розгляд і вирішення справ в адміністративних судах здійснюються на засадах змагальності сторін та свободи в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та місцевого самоврядування їх посадові особи, зобов`язані діяти лише на підставі в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ст. 9 Кодексу України про адміністративні правопорушення адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.

Відповідно до частин першої, другої статті 16 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» реєстрація іноземців та осіб без громадянства, які в`їжджають в Україну, здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон України органами охорони державного кордону. Відмітка про реєстрацію іноземця або особи без громадянства в паспортному документі та/або імміграційній картці або інших передбачених законодавством України документах дійсна на всій території України незалежно від місця перебування чи проживання іноземця або особи без громадянства на території України.

Згідно з пунктом 2 Порядку продовження строку перебування та продовження або скорочення строку тимчасового перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 15.02.2012 №150, Іноземці та особи без громадянства, які на законній підставі прибули в Україну, можуть тимчасово перебувати на її території:

1) протягом наданого візою дозволу в межах строку дії візи в разі в`їзду осіб без громадянства чи іноземців, які є громадянами держав з візовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України;

2) не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду іноземців, які є громадянами держав з безвізовим порядком в`їзду, якщо інший строк не визначено міжнародними договорами України. Порядок обчислення зазначеного строку встановлюється МВС;

3) на період дії візи, але не більш як 90 днів протягом 180 днів у разі в`їзду за візою, оформленою до 11.09.2011.

Пунктами 5, 7 згаданого Порядку строк перебування іноземців та осіб без громадянства на території України, паспортні документи або документи, що підтверджують особу без громадянства, яких зареєстровано посадовою особою Держприкордонслужби, продовжується територіальними органами або підрозділами ДМС.

Рішення про продовження строку перебування іноземців та осіб без громадянства на території України понад встановлені цим Порядком строки приймається керівником територіального органу або підрозділу ДМС чи його заступником у разі подання заяви про отримання дозволу на імміграцію чи набуття громадянства України та наявності підстав, які не дають змоги виїхати з України, відповідно до статті 22 Закону України "Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства", а також Головою ДМС або його заступником в інших випадках за умови подання підтверджувальних документів.

Згідно положень ст. 206 КУпАП, надання громадянами іноземцям та особам без громадянства житла, транспортних засобів, сприяння їх незаконній реєстрації, оформленню документів на проживання чи навчання, прийняттю на роботу, а також надання інших послуг на порушення встановлених правил перебування іноземців та осіб без громадянства в Україні і правил транзитного проїзду їх через територію України, якщо ці дії безпосередньо не пов`язані із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, тягнуть за собою накладення штрафу від трьохсот до п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В судовому засіданні встановлено, що позивач та ОСОБА_3 перебувають у зареєстрованому шлюбі з 20 серпня 2019 року по теперішній час. (а.с. 38 звор.)

Відповідно до копії наказу Національного медичного університету імені О.О.Богомольця № 1138/Л-1 від 11 травня 2021 року, громадянина Арабської Республіки Єгипет ОСОБА_4 зарахований до клінічної ординатури на кафедру ортодонтії та пропедевтики ортопедичної стоматології за фахом «Ортодонтія» з 11 травня 2021 року до 11 травня 2023 року на контрактних умовах. Встановлено термін перебування на території України для здійснення офіційного засвідчення отриманих після завершення навчання документів з дати відрахування до 11 липня 2023 року. (а.с. 10 звор.)

Відповідно до ч. 14 ст. 4 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» іноземці та особи без громадянства, які прибули в Україну з метою навчання та отримали посвідку на тимчасове проживання, вважаються такими, які на законних підставах перебувають на території України на період навчання.

Також, ОСОБА_3 був документований посвідкою на тимчасове проживання з терміном дії з 22 вересня 2021 року по 23 вересня 2022 року. Натомість, звернутися за продовження терміну дії посвідки ОСОБА_3 не мав змоги, оскільки потрапив до лікарню та переніс оперативне втручання.

Указом Президента України від 24 лютого 2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

Крім того, постановою Кабінету Міністрів України №1202 від 21 жовтня 2022 року «Деякі питання реалізації актів законодавства у сфері міграції в умовах воєнного стану» установлено, що посвідки на тимчасове чи постійне проживання, крім тих, які оформлені громадянам Російської Федерації, строк дії яких закінчився або які підлягають обміну відповідно до законодавства після 24 лютого 2022 р., підтверджують законні підстави для тимчасового чи постійного проживання в Україні та право на в`їзд в Україну на період воєнного стану та протягом 30 календарних днів з дня його припинення чи скасування.

У статті 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Згідно статті 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом.

Кодексом України про адміністративні правопорушення закріплено низку гарантій забезпечення прав суб`єктів, які притягаються до адміністративної відповідальності. У сукупності ці гарантії створюють систему процесуальних механізмів захисту вказаних осіб.

Статтею 268 КУпАП встановлено перелік прав особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зокрема: особа має право знайомитися з матеріалами справи, давати пояснення, подавати докази, заявляти клопотання, при розгляді справи користуватися юридичною допомогою адвоката, іншого фахівця у галузі права; справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності; під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.

За вимогами ст. ст. 245, 280 КУпАП, орган (посадова особа) при розгляді справи, зокрема, зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, а також інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, характер вчиненого правопорушення, особу порушника, ступінь його вини, майновий стан, обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність; повинен своєчасно, всебічно, повно і об`єктивно з`ясувати обставини справи, вирішити її в точній відповідності до закону тощо.

Відповідно до ст. 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі або в режимі фотозйомки (відеозапису), які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху та паркування транспортних засобів, актом огляду та тимчасового затримання транспортного засобу, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Отже, з урахуванням процесуальних особливостей адміністративного судочинства, доведення факту неправомірності дій позивача покладається на відповідача.

Представником відповідача, не додано доказів, які підтверджують, наявність підстав для притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ст. 206 КУпАП та порушення останнім порядку надання житла іноземцю.

Таким чином, при вирішені питання про визнання особи винною у вчиненні адміністративного правопорушення, винесена відповідачем постанова розглядається як доказ у сукупності з іншими доказами (пояснення особи, яка притягається до відповідальності, свідків, висновки експерта, речові докази, фотоматеріали, протоколом про адміністративне правопорушення т. і.), тому не може виступати єдиним доказом, на основі якого встановлюється наявність адміністративного правопорушення.

Касаційним адміністративним судом у складі Верховного Суду у постанові від 30.05.2018 року по справі № 337/3389/16-а (адміністративне провадження № К/9901/29775/18), встановлено наступне, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності є рішенням суб`єкта владних повноважень, актом індивідуальної дії, який встановлює відповідні права та обов`язки для особи, щодо якої він винесений. Таке рішення суб`єкта владних повноважень має бути обґрунтованим на момент його прийняття, оскільки воно має значимі наслідки для суб`єктів приватного права, що знаходяться в нерівному положенні по відношенні до суб`єкта владних повноважень. В контексті наведеного слід відмітити, що дотримання передбаченої законом процедури та порядку винесення такого рішення має виключно важливу роль для встановлення об`єктивної істини органом, на який законом покладено повноваження, зокрема, щодо розгляду справ про адміністративне правопорушення. Порушення норм процесуального права суб`єктом владних повноважень (в даному випадку - інспектором патрульної поліції) при прийнятті та складанні постанови про притягнення до адміністративної відповідальності зводить нанівець саму суть та завдання, покладені в основу поняття адміністративної відповідальності, оскільки ускладнює, а подекуди й унеможливлює встановлення судом, що розглядає справу про адміністративне правопорушення, об`єктивної сторони вчинюваного порушення та вини особи в його вчиненні.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що в діях ОСОБА_1 , не містяться ознаки складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 206 КУпАП.

Згідно із положеннями ст. ст. 73, 74 КАС України належними та допустимими є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування.

Відповідно до ч. 4 ст. 90 КАС України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), що міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).

Відповідно до ст. 139 КАС України, з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору в розмірі 496,20 грн.

Враховуючи наведене та керуючись Інструкцією з оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення Державною міграційною службою України, ст. ст. 2, 5, 6-11, 13-15, 72-79, 90, 241-246, 268-271, 288 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

у х в а л и в:

Адміністративний позов ОСОБА_1 до Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у місті Києві та Київській області про визнання протиправним та скасування постанови - задовольнити.

Скасувати постанову по справі про адміністративне правопорушення ПН МКМ №011921 від 03 жовтня 2020 року про притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 206 КУпАП., та накладення на неї адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 5100 гривень.

Провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ст. 206 КУпАП - закрити.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань з Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби у м. Києві та Київської області (, адреса: м. Київ, вул. Березняківська, 4-А) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний код НОМЕР_1 , що проживає за адресою: АДРЕСА_1 ) судовий збір в розмірі 496,20 грн.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом десяти днів з дня його проголошення.

Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини рішення суду, або розгляду справи в порядку письмового провадження, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Повний текст рішення суду складено 14 грудня 2022 року.

Суддя Н.О. Яровенко