Справа № 480/3993/22
Суддя: О.М. Кунець
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

СУМСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
23 грудня 2022 року Справа № 480/3993/22
Сумський окружний адміністративний суд у складі головуючого судді - Кунець О.М., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін в приміщенні суду в м. Суми адміністративну справу №480/3993/22 за позовом Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені,-
В С Т А Н О В И В:
Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звернулося до Сумського окружного адміністративного суду з позовною заявою до Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" про стягнення адміністративно-господарських санкцій у розмірі 165452,60 грн. та пені за порушення термінів сплати адміністративно- господарських санкцій у розмірі 347,48 грн.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що відповідачем не виконаний встановлений норматив робочих місць для працевлаштування інвалідів. За 1 робоче місце, призначене для працевлаштування осіб з інвалідністю та не зайняте особою з інвалідністю, відповідач до 15.04.2022 повинен був самостійно сплатити адміністративно-господарські санкції в розмірі 165452,60 грн. та нараховану пеню в розмірі 347,48 грн. Проте вказана сума відповідачем в добровільному порядку не сплачена, тому позивач просить її стягнути в судовому порядку.
Ухвалою Сумського окружного адміністративного суду відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду в порядку спрощеного провадження без повідомлення сторін.
Відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому з позовними вимогами не погодився та зазначив, що згідно Закону України "Про зайнятість населення" (далі - Закон № 5067-VІ) та Порядку подання форми звітності №3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" (далі - Порядок) на роботодавців покладено обов`язок подавати до відповідного центру зайнятості звітність форми №3-ПН лише за наявності у роботодавця попиту на робочу силу (вакансії) не пізніше ніж через 3 робочі дні з дати відкриття вакансії.
При цьому, періодичності подачі звітності за формою № 3-ПН законодавством не встановлено, а передбачено, що така звітність подається не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, тобто передбачено одноразове інформування про кожну вакансію. Тому, якщо роботодавець одноразово подав звітність форми № 3-ПН Інформація про попит на робочу силу (вакансії) у строк не пізніше 3 робочих днів з дати відкриття вакансії, він виконав обов`язок своєчасно та в повному обсязі у встановленому порядку подати інформацію про попит на робочу силу (вакансії). Це означає, що в такому випадку учасник господарських відносин вжив залежних від нього передбачених законодавством заходів для відповідності середньооблікової чисельності працюючих інвалідів установленим нормативам, тобто заходів для недопущення господарського правопорушення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року по справі №806/1368/17.
Відтак, на підприємство покладається обов`язок самостійного працевлаштування інвалідів шляхом створення робочих місць для працевлаштування інвалідів та інформування про таку кількість створених робочих місць органи працевлаштування інвалідів, у тому числі і центри зайнятості. В свою чергу, закон не покладає обов`язок на підприємство здійснювати самостійний пошук працівників - інвалідів.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 14.02.2018 у справі № 820/2124/16, від 28.02.2018 у справі № 807/612/16, від 11.09.2018 у справі № 812/1127/18, від 19.12.2018 у справі №812/1140/18, від 23.07.2019 у справі №820/2204/16, від 31.07.2019 у справі №812/1164/18, від 01.10.2020 у справі №360/1772/19.
При цьому, Законом № 875-ХІІ також визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда.
З огляду на викладене, обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.
Доказом, який свідчить про створення робочих місць для працевлаштування інвалідів, у тому числі спеціальних робочих місць, та інформування органів зайнятості про наявність вільних робочих місць для інвалідів, є звіт форми № 3-ПН.
Таким чином, передбачена частиною першою статті 20 Закону № 875-ХІІ міра юридичної відповідальності у вигляді виникнення обов`язку здійснити грошовий платіж на користь Фонду соціального захисту інвалідів має наставати або 1) в разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 18 Закону № 875-ХІІ , а саме: не виділення та не створення робочих місць, ненадання державній службі зайнятості інформації, не звітування перед Фондом соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування інвалідів, оскільки саме ця бездіяльність має своїм фактичним наслідком позбавлення державної служби зайнятості можливості організувати працевлаштування інвалідів, або 2) у разі порушення роботодавцем вимог частини третьої статті 17, частини першої статті 18, частин другої, третьої та п`ятої статті 19 Закону № 875-ХІІ, що полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні інваліда, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості.
Такий висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2019 року у справі № 820/2190/17.
На виконання вищевказаних норм законодавства України:
1. Відповідачем до Сумського міського центру зайнятості були подані: Звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН від 15.01.2021, Звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН від 11.02.2021, Звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН від 10.09.2021, Звітність Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3-ПН від 06.12.2021, відповідно до яких відповідач проінформував про створення робочих місць та наявність вакансій для інвалідів, які не досягли пенсійного віку, встановленого статтею 26 Закону України Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування;
2. 09.02.2022 відповідачем до Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів був поданий Звіт про зайнятість і працевлаштування інвалідів за 2021 рік, відповідно до якого відповідач відзвітував позивачу про те, що протягом 2021 року кількість інвалідів - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, створених відповідно до вимог статті 19 Закону № 875-ХІІ становить 87, фактична середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до чинного законодавства встановлена інвалідність становила - 86 осіб.
Таким чином, відповідачем були виконані вимоги Закону № 875-ХІІ щодо прийняття заходів для працевлаштування осіб з інвалідністю, а тому в діях відповідача відсутній склад правопорушення, за вчинення якого вказаним Законом передбачено застосування адміністративно-господарських санкцій. Просить відмовити у задоволенні позовних вимог.
У відповіді на відзив позивач не погодився з позицією відповідача, оскільки відповідно до листа Сумського міського центру зайнятості № 04/315 від 19.05.2022 впродовж 2021 року на АТ Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування Насосенергомаш, згідно до заявлених вакансій, направлялося 8 осіб з числа безробітних з інвалідністю, проте за результатами співбесіди з роботодавцем 7 осіб не відповідають вимогам роботодавця та 1 особа відмовилася від запропонованої роботи. Позивач акцентує увагу, що вимоги до особи з інвалідністю, які роботодавець АТ Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування Насосенергомаш визначив у додатках до звітів за формою №3-ПН, поданих відповідачем до центру зайнятості, вакансія для осіб з інвалідністю «прибиральник виробничих приміщень» не містять будь-яких вимог до працівника крім мінімального рівня освіти, який відповідно до чинного законодавства України є обов`язковим, що засвідчує відсутність підстав для обгрунтування відмови у роботодавця. Враховуючи зазначене, позивач вважає, що порушення роботодавцем вимог ч. 3 ст. 17, ч. 1 ст. 18, ч. 2-3, ч. 5 ст. 19 Закону «Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні» полягає у безпідставній відмові у працевлаштуванні осіб з інвалідністю, який звернувся до роботодавця самостійно чи був направлений до нього державною службою зайнятості. Тому, в даному випадку, відповідач повинен сплатити адміністративно-господарські санкції за 1 робоче місце, призначених для працевлаштування особи з інвалідністю і не зайняте особою з інвалідністю.
Відповідачем до суду надано заперечення на відповідь на відзив, в яких відповідач зазначає, що відповідно до чинного законодавства України працевлаштуванні осіб з інвалідністю здійснюється з урахуванням індивідуальних програм реабілітації, висновків медико-соціальної експертизи та норм з охорони праці.
Відповідно до листа Сумського міського центру зайнятості від 17 05 2022р № 04/310:
- відповідач протягом 2021 року надавав до Сумського міського центру зайнятості звіти «Інформація про попит на робочу силу» (вакансії) за формою № 3-ПН, в яких були заявлені вакансії для осіб з інвалідністю на посаду прибиральника виробничих приміщень;
- інформація щодо можливості працевлаштування осіб з інвалідністю у відповідача була розміщена в оперативній базі даних Сумського міського центру зайнятості, сектору самостійного пошуку роботи для клієнтів та відвідувачів центру зайнятості та була актуальна протягом січня - грудня 2021 року;
- на заявлені відповідачем вакансії направлені 6 осіб з інвалідністю, які перебували на обліку безробітними в Сумському міському центрі зайнятості. Результат співбесіди з роботодавцем: 5 осіб з обмеженими фізичними властивостями не відповідає вимогам роботодавця, 1 особа з інвалідністю відмовилась від запропонованої вакансії;
- на інші запропоновані відповідачем вакансії (без зазначення у звітах за формою № з-ПН відповідної категорії осіб, які мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню), а саме: диспетчера та токаря були направлені 2 особи з інвалідністю.
Відповідно до службової інструкції СІ 01-78-2020, прибиральник виробничих приміщень зобов`язаний: прибирати в цеху та інших виробничих приміщеннях відходи виробництва і сміття; транспортувати відходи й сміття з виробничих приміщень до встановленого місця; витирати пил, піднімати і мити вручну або за допомогою машин і пристроїв підлогу, сходи, сходові марші та площадки, вікна, стіни, стелі у виробничих приміщеннях; прибирати та дезінфікувати туалети, душові, гардеробні та інші місця загального користування на виробництві.
Таким чином, вищезазначені роботи працівник відповідача повинен виконувати кожного дня протягом всієї тривалості робочого дня, тобто систематично.
Згідно до статті 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.
Так, у відповідності до:
- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 761068, громадянці ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, праця в несприятливих метеоумовах;
- довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 928984, громадянину ОСОБА_2 потребує постійного стороннього нагляду;
-довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 758686, громадянці ОСОБА_3 протипоказана праця біля вогню, води, на висоті та рухомих механізмів (копія довідки додається);
- консультативного висновку спеціаліста від 07.04.2021р. у громадянина ОСОБА_4 працездатність стійка обмежена.
З огляду на викладене, право на працю не може бути обмежене, проте при встановленні справедливого балансу між правом особи на працю та правом на життя та здоров`я, переважає природне право осіб на життя та здоров`я.
Таким чином, на підставі ст. 17 Закону N2 87 5-ХІІ, відповідач правомірно відмовив вищевказаним особам у працевлаштуванні, оскільки стан їх здоров`я перешкоджав виконанню професійних обов`язків, міг загрожувати здоров`ю і безпеці праці як вказаних осіб так і іншим працівникам відповідача.
Щодо направлення на інші запропоновані відповідачем вакансії 2 осіб з інвалідністю (без зазначення у звітах за формою № з-ПН відповідної категорії осіб, які мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню), а саме, диспетчера та токаря, то:
- громадянка ОСОБА_5 була направлена для працевлаштування на посаду диспетчера, при цьому посада диспетчер не була заявлена відповідачем у Звітності Інформація про попит на робочу силу (вакансії) за формою № 3- ПН;
Отже, відповідачем здійснено всіх заходів для працевлаштування інвалідів, зокрема, систематичне повідомлення центру зайнятості про наявність вакантних посад для працевлаштування інвалідів, обґрунтовану відмову у працевлаштуванні вищевказаних осіб з інвалідністю відповідно до індивідуальних програм реабілітації інваліда, висновків медико-соціальних експертних комісій про умови і характер праці інвалідів, які є обов`язковими для адміністрацій підприємства.
Враховуючи зазначене, АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» вважає позовні вимоги Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту інвалідів не обґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню у повному обсязі.
Крім того, відповідач повідомляє, що протягом 2021 року він самостійно здійснив пошук та працевлаштував одну особу з інвалідністю громадянку ОСОБА_7 на посаду прибиральника виробничих приміщень, що підтверджується наказом від 01.10.2021р. № 1853-к та довідкою до акта огляду медико-соціальної експертної комісії серія 10 ААВ № 933767.
Щодо заперечень відповідача позивачем до суду надано пояснення, в яких зазначено, що відповідач наводить тільки 4 випадки обґрунтування відмови особам з інвалідністю, а саме: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_4 та ОСОБА_3 , у довідці якої зазначено «Може працювати підсобною працівницею». Відділення Фонду звертає увагу суду, що центром зайнятості на вакансію за професією «прибиральник виробничих приміщень» у 2021 році були направлені ще 2 особи з інвалідністю, але будь якого обгрунтування відмови цим особам з інвалідністю у відповідача немає.
Також, залишається не зрозумілим обурення роботодавця щодо направлення осіб з інвалідністю ( ОСОБА_5 та ОСОБА_6 ) на існуючі вакансії за іншими посадами, наві ть не призначеними для працевлаштування цієї категорії громадян. Копії направлень Сумського міського центру зайнятості на вакансії за професіями «диспетчера» та «токаря», можуть свідчити лише про те, що працівники центру зайнятості використовують будь яку можливість, щоб надати допомогу у працевлаштуванні особам з інвалідністю та підтверджують факт відсутності бездіяльності з боку державної установи, яка повинна сприяти працевлаштуванню осіб з інвалідністю.
Сумське обласне відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю вважає, що АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» не дотримано чинного законодавства щодо соціального захисту осіб з інвалідністю в частині виконання нормативу по працевлаштуванню осіб з інвалідністю, відповідачем не вжито всіх залежних від нього заходів для виконання обов`язку створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, в тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації та забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством.
У поясненнях відповідача, наданих на пояснення позивача, АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» зазначає, що відповідно до листа Сумського міського центру зайнятості від 17.05.2022р. № 04/310 на працевлаштування у відповідача було направлено 6 осіб з інвалідністю, відповідач, на підставі ст. 17 Закону № 875-ХІІ, правомірно відмовив 5 особам у працевлаштуванні, оскільки стан їх здоров`я перешкоджав виконанню професійних обов`язків, міг загрожувати здоров`ю і безпеці праці як вказаних осіб так і іншим працівникам відповідача, 1 особа з інвалідністю самостійно відмовилась від працевлаштування, про що зазначено у листі від 17.05.2022р. № 04/310.
Суд, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 09.02.2022 Акціонерним товариством "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" подано до Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю звіт про зайнятість і працевлаштування осіб з інвалідністю за 2021 рік (форма №10-ПОІ), згідно якого середньооблікова кількість штатних працівників облікового складу фактично за рік становить 2175 осіб, з них: середньооблікова кількість штатних працівників, яким відповідно до вимог чинного законодавства встановлена інвалідність - 86; кількість осіб з інвалідністю - штатних працівників, які повинні працювати на робочих місцях, встановлених відповідно до вимог ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" 87.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.
Закон України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні" від 21.03.2019 №875-ХІІ (далі по тексту - Закон України №875-ХІІ) визначає основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні і гарантує їм рівні з усіма іншими громадянами можливості для участі в економічній, політичній і соціальній сферах життя суспільства, створення необхідних умов, які дають можливість особам з інвалідністю ефективно реалізувати права та свободи людини і громадянина та вести повноцінний спосіб життя згідно з індивідуальними можливостями, здібностями і інтересами.
Статтею 18 Закону України №875-ХІІ визначено, що підприємства, установи, організації, фізичні особи, які використовують найману працю, зобов`язані виділяти та створювати робочі місця для працевлаштування осіб з інвалідністю, у тому числі спеціальні робочі місця, створювати для них умови праці з урахуванням індивідуальних програм реабілітації і забезпечувати інші соціально-економічні гарантії, передбачені законодавством, надавати державній службі зайнятості інформацію, необхідну для організації працевлаштування осіб з інвалідністю, і звітувати Фонду соціального захисту інвалідів про зайнятість та працевлаштування осіб з інвалідністю у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до ст. 19 Закону України №875-ХІІ для підприємств, установ, організацій, у тому числі підприємств, організацій громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичних осіб, які використовують найману працю, установлюється норматив робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю у розмірі чотирьох відсотків середньооблікової чисельності штатних працівників облікового складу за рік, а якщо працює від 8 до 25 осіб, - у кількості одного робочого місця. Підприємства, установи, організації, у тому числі підприємства, організації громадських організацій осіб з інвалідністю, фізичні особи, які використовують найману працю, самостійно розраховують кількість робочих місць для працевлаштування осіб з інвалідністю відповідно до нормативу, встановленого частиною першою цієї статті, і забезпечують працевлаштування осіб з інвалідністю. При розрахунках кількість робочих місць округлюється до цілого значення.
Суд зауважує, що чинним законодавством України передбачено гарантії соціального захисту осіб з інвалідністю шляхом встановлення особливих вимог щодо організації робочого місця особи з інвалідністю та покладення на підприємства обов`язку забезпечувати для осіб з інвалідністю належні та безпечні умови праці з урахуванням медичних показань, але без встановлення для підприємств жодних обмежень щодо обов`язку працевлаштування осіб з інвалідністю.
Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 238 Господарського кодексу України (далі по тексту - ГК України) за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності до суб`єктів господарювання можуть бути застосовані уповноваженими органами державної влади або органами місцевого самоврядування адміністративно-господарські санкції, тобто заходи організаційно-правового або майнового характеру, спрямовані на припинення правопорушення суб`єкта господарювання та ліквідацію його наслідків. Види адміністративно-господарських санкцій, умови та порядок їх застосування визначаються цим Кодексом, іншими законодавчими актами.
Серед переліку адміністративно-господарських санкцій, встановленого у ч. 1 ст. 239 ГК України, вказано, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування відповідно до своїх повноважень та у порядку, встановленому законом, можуть застосовувати до суб`єктів господарювання, зокрема, адміністративно-господарський штраф, а також і інші адміністративно-господарські санкції, встановлені цим Кодексом та іншими законами.
Спірні у цій справі санкції застосовуються до суб`єктів господарювання уповноваженими органами державної влади за порушення встановлених законодавчими актами правил здійснення господарської діяльності, а тому є адміністративно-господарськими санкціями. Про це також вказано у статті 20 Закону України №875-ХІІ.
Отже, законом передбачена відповідальність у вигляді адміністративно-господарських санкцій для підприємств, які не забезпечили середньооблікову чисельність працюючих осіб з інвалідністю відповідно до установленого нормативу.
Суд зауважує, що суб`єкт господарювання звільняється від відповідальності, зокрема, за порушення правил здійснення господарської діяльності (тобто від адміністративно-господарських санкцій), якщо доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення правопорушення.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 28.05.2019 по справі №807/554/17.
Загальні засади відповідальності учасників господарський відносин, зокрема і підстави для звільнення від відповідальності за порушення правил здійснення господарської діяльності (за що передбачені адміністративно-господарські санкції), регламентовано главою 24 ГК України (Загальні засади відповідальності учасників господарських відносин).
Відповідно до статті 218 ГК України підставою господарсько-правової відповідальності учасника господарських відносин є вчинене ним правопорушення у сфері господарювання. Учасник господарських відносин відповідає за невиконання або неналежне виконання господарського зобов`язання чи порушення правил здійснення господарської діяльності, якщо не доведе, що ним вжито усіх залежних від нього заходів для недопущення господарського правопорушення. У разі якщо інше не передбачено законом або договором, суб`єкт господарювання за порушення господарського зобов`язання несе господарсько-правову відповідальність, якщо не доведе, що належне виконання зобов`язання виявилося неможливим внаслідок дії непереборної сили, тобто надзвичайних і невідворотних обставин за даних умов здійснення господарської діяльності.
Відповідно до ч.1 ст 18 Закону України №875-ХІІ забезпечення прав осіб з інвалідністю на працевлаштування та оплачувану роботу, в тому числі з умовою про виконання роботи вдома, здійснюється шляхом їх безпосереднього звернення до підприємств, установ, організацій чи до державної служби зайнятості.
За змістом статті 18-1 Закону України №875-ХІІ державна служба зайнятості здійснює пошук підходящої роботи відповідно до рекомендацій МСЕК, наявних у особи з інвалідністю кваліфікації та знань, з урахуванням її побажань.
Суд зазначає, що обов`язок підприємства зі створення робочих місць для осіб з інвалідністю не супроводжується його обов`язком займатись пошуком осіб з інвалідністю для працевлаштування.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 15.04.2019 по справі №821/681/16.
При цьому, Законом України №875-ХІІ також визначено, що працевлаштування інвалідів здійснюється або шляхом їх безпосереднього звернення до підприємства, або шляхом звернення до державної служби зайнятості, яка в свою чергу здійснює пошук підходящої роботи для працевлаштування такого інваліда.
Отже, обов`язок по працевлаштуванню інвалідів відповідно до встановленого Законом нормативу покладається як на роботодавців, так і на державну службу зайнятості. Механізм реалізації зазначеної програми працевлаштування передбачає здійснення певних заходів з боку підприємств.
Вищевказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, яка була викладена в постанові від 31.07.2019 по справі №817/724/17.
З матеріалів даної справи судом встановлено, що середньооблікова чисельність штатних працівників на підприємстві відповідача у 2021 році становила 2175 осіб, з них середньооблікова чисельність фактично працюючих осіб з інвалідністю - 86 осіб. Норматив робочих місць в 2021 році склав 87 осіб.
Суд зауважує, що матеріалами даної справи підтверджено, що відповідачем в 2021 була створена необхідна кількість робочих місць для осіб з інвалідністю та проінформовано про таку кількість створених робочих місць Сумський міський центр зайнятості, шляхом подання звітів за формою 3-ПН.
Згідно змісту листа Сумського міського центру зайнятості від 19.05.2022 №04/315 (наданого на запит Фонду), підприємство протягом 2021 року надавало звіти «Інформація про попит на робочу силу» (вакансії) за формою №3-ПН, в яких були заявлені вакансії для осіб з інвалідністю, так і для інших шукачів роботи. На запропоновані вакансії направлялося 8 осіб з числа безробітних з інвалідністю, за результатами співбесіди з роботодавцем 7 осіб не відповідають вимогам роботодавця та 1- відмовилась від запропонованої роботи.
Водночас, згідно листа Сумського міського центру зайнятості від 17.05.2022 №04/310 (наданого на запит АТ «Сумський завод «Насосенергомаш»), АТ «Сумський завод «Насосенергомаш» протягом 2021 року надавало до Сумського міського центру зайнятості звіти «Інформація про попит на робочу силу» (вакансії) за формою № 3-ПН (дата подання звітів: 15.01.2021, 11.02.2021, 14.09.2021), в яких були заявлені вакансії для осіб з інвалідністю на посаду прибиральник виробничих приміщень.
На заявлені підприємством вакансії направлені 6 осіб з інвалідністю, які перебували на обліку безробітними в Сумському міському центрі зайнятості. Результат співбесіди з роботодавцем: 5 осіб з обмеженими фізичними можливостями не відповідає вимогам роботодавця, 1 особа з інвалідністю відмовилась від запропонованої вакансії.
Як вбачається з матеріалів справи, а саме:
-довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 761068, громадянці ОСОБА_1 протипоказана важка фізична праця, праця в несприятливих метеоумовах;
-довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 10 ААВ № 928984, громадянину ОСОБА_2 потребує постійного стороннього нагляду;
-довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААБ № 758686, громадянці ОСОБА_3 протипоказана праця біля вогню, води, на висоті та рухомих механізмів;
- консультативного висновку спеціаліста від 07.04.2021р. у громадянина ОСОБА_4 працездатність стійка обмежена;
- індивідуальної програми реабілітації інваліда від 02.03.2021р. № 287, громадянку ОСОБА_8 визнано обмежено працездатною, крім того їй протипоказана важка фізична праця, праця в несприятливих метеоумовах.
Разом з цим, відповідно до службової інструкції СІ 01-78-2020, прибиральник виробничих приміщень зобов`язаний: прибирати в цеху та інших виробничих приміщеннях відходи виробництва і сміття; транспортувати відходи й сміття з виробничих приміщень до встановленого місця; витирати пил, піднімати і мити вручну або за допомогою машин і пристроїв підлогу, сходи, сходові марші та площадки, вікна, стіни, стелі у виробничих приміщеннях; прибирати та дезінфікувати туалети, душові, гардеробні та інші місця загального користування на виробництві. Тобто, вищезазначені роботи працівник відповідача повинен виконувати кожного дня протягом всієї тривалості робочого дня, тобто систематично.
Також в листі Сумського міського центру зайнятості від 17.05.2022 №04/310 зазначено, що на інші запропоновані АТ «Сумський завод «Насосенергомаш»» вакансії (без зазначення у звітах за формою № 3-ПН відповідної категорії осіб, які мають додаткові гарантії щодо сприяння працевлаштуванню), а саме: диспетчера та токаря були направлені 2 особи з інвалідністю, відповідь підприємства - не відповідають вимогам.
Вказане підтверджується копіями направлень на працевлаштування від 28.07.2021 та від12.10.2021, з яких вбачається, що Центр зайнятості направляв:
- ОСОБА_5 для працевлаштування на АТ "Сумський завод "Насосенергомаш" на робоче місце диспетчер;
- ОСОБА_6 для працевлаштування на АТ "Сумський завод "Насосенергомаш" на робоче місце токар.
При цьому суд зазначає, що звіт за формою 3-ПН "Інформація про попит на робочу силу (вакансії)" є актом інформування органів працевлаштування про створені на підприємстві робочі місця для працевлаштування інвалідів і, водночас, запитом про направлення на підприємство для працевлаштування. Водночас, посада «диспетчер» та «токар» не були заявлені відповідачем у звітності «Інформація про попит на робочу силу» (вакансії) за формою № 3-ПН.
Разом з цим суд зазначає, що відповідач протягом 2021 року самостійно здійснив пошук та працевлаштував одну особу з інвалідністю (3 група) громадянку ОСОБА_7 на посаду прибиральника виробничих приміщень, що вбачається з наказу від 01.10.2021 №1853-к та довідки до акту огляду медико-соціальної експертної комісії серії 10 ААВ №933767.
Вищевказане свідчить, що відповідач у 2021 році належно виконував обов`язок щодо працевлаштування осіб з інвалідністю.
Верховний Суд при розгляді аналогічних справ, зокрема в постанові від 06.02.2020 по справі № 920/385/19 наголошує на тому, що в силу частини 5 статті 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні", виконанням нормативу робочих місць у кількості визначеній згідно частини 1 цієї статті вважається працевлаштування підприємством осіб з інвалідністю, для яких це місце роботи є основним.
Відтак, виконанням нормативу робочих місць в розумінні статті 19 цього Закону вважається саме працевлаштування підприємством інвалідів, а не лише створення робочих місць для таких осіб, що зумовлено загальною спрямованістю законодавства про соціальний захист та реабілітацію інвалідів на забезпечення реалізації ними трудових прав та обов`язків нарівні з іншими працівниками без додаткових соціальних гарантій у сприянні їх працевлаштування. Зазначене узгоджується з правовою позицією Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду у постанові від 25.04.2018 у справі №819/537/16.
Отже, наведене вище свідчить про виконання відповідачем по справі вимог щодо створення робочих місць відповідно до нормативів встановлених ст. 19 Закону України "Про основи соціальної захищеності осіб з інвалідністю в Україні".
Суд наголошує, що доказів, які б вказували на те, що відповідач безпідставно відмовляв у прийнятті на роботу особам з інвалідністю матеріали даної справи не містять.
Отже, суд приходить висновку про те, що вимоги позивача про застосування до відповідача адміністративно-господарських санкцій є безпідставними.
З огляду на вказане вище, суд вважає, що позовні вимоги є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.
Керуючись ст.ст. 90, 139, 143, 241-246, 250, 255, 295 КАС України, суд, -
В И Р І Ш И В:
В задоволенні адміністративного позову Сумського обласного відділення Фонду соціального захисту осіб з інвалідністю до Акціонерного товариства "Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування "Насосенергомаш" про стягнення адміністративно-господарських санкцій та пені відмовити.
Рішення може бути оскаржено до Другого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Суддя О.М. Кунець