Справа № 200/4646/22
Суддя: Куденков К.О.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2022 року Справа№200/4646/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі судді Куденкова К.О., розглянувши в порядку письмового провадження справу за позовом ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення,-

У С Т А Н О В И В:

У жовтні 2022 року ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду з позовом до Київської міської прокуратури (далі - відповідач), в якому просить стягнути середній заробіток за час затримки виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року у справі 200/9357/20-а про поновлення на посаді ОСОБА_1 , за період з 2 березня 2021 року по день винесення рішення у цій адміністративній справі з розрахунку 2 252,14 грн, за кожний день затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Ухвалою суду від 24 жовтня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження в адміністративній справі, розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, витребувані докази.

Суд зазначає, що зазначену ухвалу, а також копію позовної заяви з додатками відповідач отримав 25.10.2022, що підтверджується реєстраційною карткою документа для направлення в кабінет ЕС в системі Діловодство спеціалізованого суду.

Обґрунтовуючи позов ОСОБА_1 посилається те, що його права порушеними внаслідок затримки відповідачем виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року у справі № 200/9357/20-а в частині поновлення його на посаді. Також посилається на те, що під час обчислення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за період після зміни структури заробітної плати, починаючи з 11 вересня 2020 року слід враховувати середній заробіток у розмірі 2 252, 14 грн за кожний день затримки виконання рішення суду про поновлення на посаді.

Відповідач не надав відзив позовну заяву.

Суд, перевіривши матеріали справи та оцінивши повідомлені сторонами обставини, дійшов наступних висновків.

Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі № 200/9357/20-а задоволено частково адміністративний позов ОСОБА_1 до Київської міської прокуратури, Офісу Генерального прокурора про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправним та скасування наказу, поновлення на посаді, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Визнано протиправним і скасовано рішення восьмої кадрової комісії від 9 липня 2020 року № 13 «Про неуспішне проходження прокурором атестації» щодо ОСОБА_1 . Визнано протиправним та скасувано наказ Прокуратури міста Києва № 1875к від 9 вересня 2020 року, яким ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва та органів прокуратури, у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, на підставі пункту 9 частини першої статті 51 Закону України «Про прокуратуру» з 10 вересня 2020 року. Поновлено ОСОБА_1 у Київській міській прокуратурі на новостворені посаді аналогічній за функціональними обов`язками посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва та органів прокуратури з 11 вересня 2020 року. Стягнуто з Київської міської прокуратури на користь ОСОБА_1 середній заробіток за весь час вимушеного прогулу у розмірі 268 004,66 грн, утримавши при виплаті передбачені законом податки та інші обов`язкові платежі до бюджету. В іншій частині позовних вимог - відмовлено.

З рішення суду першої інстанції випливає, що позивач у вказаній справі просив: - визнати протиправним та скасувати рішення Восьмої кадрової комісії №13 від 9 липня 2020 року про неуспішне проходження атестації; - визнати протиправним та скасувати наказ прокурора міста Києва від 9 вересня 2020 року №1875к про звільнення з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва та органів прокуратури; - поновити в Київській місцевій прокуратурі на новостворені посаді аналогічній за функціональними обов`язками посаді прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури міста Києва та органів прокуратури; - стягнути з Київської місцевої прокуратури середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до п. 10 постанови КМУ від 08.02.1995 р. №100 з застосуванням коефіцієнту коригування заробітної плати, починаючи з 10 вересня 2020 року.

Постановою Першого апеляційного адміністративного суду від 22.06.2021 апеляційні скарги Київської міської прокуратури та Офісу Генерального прокурора на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року у справі № 200/9357/20-а - залишені без задоволення, а рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02 березня 2021 року у справі № 200/9357/20-а залишено без змін.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що наказом Прокуратури міста Києва від 9 вересня 2020 року № 1875к у зв`язку з початком роботи Київської міської прокуратури, керуючись ст. 11 Закону України Про прокуратуру, підпунктом 2 пунктом 19 розділу ІІ Прикінцеві і перехідні положення Закону України Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо першочергових заходів із реформи органів прокуратури ОСОБА_1 звільнено з посади прокурора другого відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення управління нагляду у кримінальному провадженні прокуратури м. Києва та органів прокуратури у зв`язку з неуспішним проходженням атестації, на підставі пункту 9 частини 1 статті 51 Закону України Про прокуратуру з 10 вересня 2020 року.

Постановою Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі № 200/9357/20-а задоволені частково касаційні скарги Офісу Генерального прокурора та Київської міської прокуратури на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року, рішення Донецького окружного адміністративного суду від 2 березня 2021 року та постанову Першого апеляційного адміністративного суду від 22 червня 2021 року у цій справі скасовано, а справу направлено на новий розгляд до Донецького окружного адміністративного суду.

Спірні правовідносини виникли з приводу наявності підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку на підставі статті 236 КЗпП України за затримку виконання рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі № 200/9357/20-а про поновлення на посаді, яке в наступному було скасовано.

Частиною 1 статті 129-1 Конституції України встановлено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 371 Кодексу адміністративного судочинства України негайно виконуються рішення суду про поновлення на посаді у відносинах публічної служби.

Частинами 1 та 8 ст. 235 Кодексу законів про працю України передбачено, що у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у зв`язку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

Рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Приписами ст. 236 Кодексу законів про працю України передбачено, що в разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого або переведеного на іншу роботу працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку або різниці в заробітку за час затримки.

Статтею 1 Закону України від 2 червня 2016 року № 1404-VIII «Про виконавче провадження» визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній до 10.06.2021, було передбачено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі та внесення відповідного запису до трудової книжки стягувача, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

Згідно з ч. 2 ст. 65 Закону України «Про виконавче провадження», у редакції, чинній з 10.06.2021, установлено, що рішення вважається виконаним боржником з дня видання відповідно до законодавства про працю наказу або розпорядження про поновлення стягувача на роботі, після чого виконавець виносить постанову про закінчення виконавчого провадження.

У пункті 34 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.1992 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз`яснено, що рішення про поновлення на роботі вважається виконаним з дня видання власником або уповноваженим ним органом про це наказу.

Суд зазначає, що скасоване рішення суду не може викликати будь-яких правових наслідків, окрім тих, що пов`язані з його скасуванням, та в будь-якому разі таке скасоване рішення не може породжувати право позивача на стягнення відповідних сум, передбачених положеннями статті 236 КЗпП України; інше розуміння правовідносин, що склалися між сторонами, та задоволення позову суперечитиме принципам справедливості судового розгляду.

Суд у своїх висновках виходить з того, що на цей час відсутнє таке, що набрало законної сили судове рішення, яким встановлено порушення трудових прав позивача під час його звільнення.

Істотним для вирішення спору є те, що на момент розгляду цієї справи правові підстави у позивача вимагати виплати йому сум середнього заробітку за час затримки виконання рішення про поновлення на роботі працівника, які формально виникли з ухвалення рішення Донецького окружного адміністративного суду від 02.03.2021 у справі № 200/9357/20-а, відпали (припинили існувати).

Також принциповим у розумінні положень статті 236 КЗпП України є те, що право на передбачені цією статтею виплати існує та зберігається виключно в разі незаконності звільнення працівника. Тобто правовою метою цієї статті є додатковий захист трудових прав працівника, який незаконно звільнений.

У ситуації, коли правова мета та підстави застосування статті 236 КЗпП України спростовані іншим судовим рішенням, особа втрачає право вимагати здійснення передбачених нею виплат.

Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, у тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.

Отже, ураховуючи те, що постановою Верховного Суду від 22 грудня 2022 року у справі № 200/9357/20-а скасовано рішення суду про поновлення позивача на посаді, суд дійшов висновку про відсутність на цей час підстав для стягнення з відповідача середнього заробітку на підставі статті 236 КЗпП України за затримку виконання вказаного рішення суду.

Зазначене відповідає правовим висновкам Верховного Суду, які наведені в постанові від 20 лютого 2019 року у справі № 758/15415/15-ц.

З огляду на викладене, позовні вимоги не підлягають задоволенню.

При цьому, суд звертає увагу на те, що, у випадку набрання законної сили судовим рішенням про поновлення позивача на посаді за наслідками нового розгляду справи № 200/9357/20-а, спірний в межах цієї справи період не буде охоплюватися регулюванням статті 236 КЗпП України, а вимоги за цей період будуть вирішені в межах вказаної справи як середній заробіток за час вимушеного прогулу відповідно до ст. 235 КЗпП України, про що позивач заявив у справі 200/9357/20-а відповідні позовні вимоги.

Керуючись статтями 2, 5-10, 19, 72-77, 90, 132, 139, 143, 241-246, 250, 255, 263, 295, 297, 371 Кодексу адміністративного судочинства України, суд -

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; АДРЕСА_1 ) до Київської міської прокуратури (ідентифікаційний код: 02910019; 03150, м. Київ, вул. Предславинська, буд. 45/9) про стягнення середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення відмовити повністю.

Повне рішення суду складено 23 грудня 2022 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до Першого апеляційного адміністративного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Суддя К.О. Куденков