Справа № 320/2269/21
Суддя: Колеснікова І.С.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

КИЇВСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 року м. Київ справа №320/2269/21

Київський окружний адміністративний суд у складі судді Колеснікової І.С., розглянувши у письмовому провадженні за правилами спрощеного позовного провадження адміністративну справу

за позовом ОСОБА_1

до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради

про визнання протиправною відмови та зобов`язання вчинити певні дії,

встановив:

До Київського окружного адміністративного суду звернувся ОСОБА_1 із позовом до Виконавчого комітету Тетіївської міської ради про визнання протиправною відмови виконавчого комітету Тетіївської міської ради щодо виплати середньої заробітної плати, одержаної позивачем на посаді Тетіївського міського голови на період працевлаштування на підставі частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» та зобов`язання виплачувати середню заробітну плату, яку отримував позивач на посаді Тетіївського міського голови з моменту звільнення 02.12.2020 до працевлаштування.

Позов обґрунтований протиправністю відмови відповідача у виплаті позивачеві середньої заробітної плати за шість місяців, як це передбачено частиною другої статті 33 Закону України "Про статус місцевих депутатів", а також відсутністю у відповідача можливості працевлаштування позивача після закінчення його повноважень.

Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 03.03.2021 відкрито провадження у справі, розгляд якої здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач своїм правом на подачу відзиву не скористався, жодних заяв чи клопотань до суду не надано.

Відповідно до частини шостої статті 162 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Згідно частини другої статті 175 КАС України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи.

Розглянувши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке.

Позивача 08.11.2010 було звільнено з посади виконавчого директора ТОВ «ГАК Агро» на підставі п. 5 ст. 36 КЗпП, в зв`язку з обранням на виборну посаду.

10.11.2010 позивача прийнято на роботу до Тетіївської міської ради в зв`язку з обранням його на посаду міського голови та в подальшому 12.11.2015 та 18.01.2018 позивача було повторно обрано міським головою.

Повноваження Тетіївського міського голови у позивача закінчилися 01.12.2020 у зв`язку з закінченням строку на підставі п.1 ст.42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні».

01.12.2020 позивач звернувся до ТОВ «Так-Агро» з заявою про поновлення на роботі, на що отримав лист від 01.12.2020, у відповідності до якого позивача повідомлено про неможливість поновлення працевлаштування.

У зв`язку з цим, 18.12.2020 позивач звернувся із заявою до Тетіївського міського голови з проханням на підставі ст.33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад» здійснити позивачу виплату середнього заробітку до працевлаштування.

На вказану заяву виконавчим комітетом Тетіївської міської ради листом №02-30/22 від 19.01.2021 позивачу було відмовлено в проведенні вказаних виплат, мотивуючи це тим, що лист від 01.12.2020 ТОВ «Так-Агро» про неможливість працевлаштування позивача є необгрунтованим та рекомендовано повторно звернутися до товариства з заявою та вимагати працевлаштування в судовому порядку.

Позивач вважає, що відповідачем протиправно відмовллено у нарахуванні та виплаті середньої заробітної плати з дня закінчення повноважень як голови Тетіївської міської ради, тому звернувся до суду.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Повноваження сільських, селищних, міських голів, порядок організації і гарантії їх діяльності визначаються Конституцією України, Законом України "Про місцеве самоврядування в Україні" від 21.05.1997 №280/97-ВР (далі - Закон №280/97-ВР), Законом України "Про службу в органах місцевого самоврядування" від 07.06.2001 №2493-III (далі- Закон №2493-III), Законом України "Про статус депутатів місцевих рад" від 11.07.2002 №93-IV (далі - Закон №93-IV), іншими нормативно-правовими актами.

З урахуванням Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування", служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Відповідно до статті 2 Закону України "Про службу в органах місцевого самоврядування" посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відтак, суд відмічає, що позивач, обіймаючи посаду голови Тетіївської міської ради, являвся службовцем органу місцевого самоврядування.

Статтею 3 Кодексу законів про працю України (далі - КЗпП) встановлено, що законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами.

За правилами статті 118 Кодексу законів про працю України працівникам, звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади в державних органах, а також у партійних, профспілкових, комсомольських, кооперативних та інших громадських організаціях, надається після закінчення їх повноважень за виборною посадою попередня робота (посада), а при її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації.

Вищевказані гарантії містяться і у Законі України "Про статус депутатів місцевих рад" .

Відповідно до частини 1 статті 4 Закону №93-IV депутат місцевої ради набуває свої повноваження в результаті обрання його до ради відповідно до Закону України "Про вибори депутатів місцевих рад та сільських, селищних, міських голів".

Депутат місцевої ради, обраний секретарем сільської, селищної, міської ради, головою, заступником голови районної, обласної, районної у місті ради, працює у відповідній раді на постійній основі і не може суміщати свою службову діяльність з іншою роботою, у тому числі на громадських засадах (за винятком викладацької, наукової та творчої у позаробочий час), займатися підприємницькою діяльністю, одержувати від цього прибуток, якщо інше не передбачено законом (частина друга статті 6 Закону №93-IV).

Частиною 1 статті 33 Закону № 93-IV передбачено, що у разі обрання депутата місцевої ради на виборну посаду у раді, на якій він працює на постійній основі, трудовий договір з ним за попереднім місцем роботи припиняється відповідно до законодавства. Обраний на виборну посаду у відповідній раді, на якій він працює на постійній основі, депутат місцевої ради, який перебуває на службі у військових формуваннях чи правоохоронних органах держави, прикомандировується до місцевої ради із залишенням на цій службі.

З працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради, укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Відповідно до частини 2 статті 33 Закону № 93-IV депутату місцевої ради, який працював у раді на постійній основі, після закінчення таких повноважень надається попередня робота (посада), а за її відсутності - інша рівноцінна робота (посада) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації.

У разі неможливості надання відповідної роботи (посади) на період працевлаштування за колишнім депутатом місцевої ради зберігається, але не більше шести місяців, середня заробітна плата, яку він одержував на виборній посаді у раді, що виплачується з відповідного місцевого бюджету.

Системний аналіз наведених правових норм дає підстави для висновку, що чинним законодавством гарантії трудових прав голови районної ради (сільського голови) після закінчення його повноважень прирівняні до таких гарантій депутатів місцевих рад.

При цьому за такими особами на час виконання обов`язків на постійній основі зберігається попередня робота (посада), яку він обіймав на час свого обрання на виборну посаду. Із працівником, якого прийнято на роботу (посаду), що її виконував (займав) депутат місцевої ради (сільський голова), укладається строковий трудовий договір; цей договір розривається у разі повернення депутата місцевої ради на роботу, але не пізніш як через три місяці після припинення повноважень депутата місцевої ради.

Таким чином, збереження за колишнім депутатом місцевої ради (головою районної ради, сільським головою) на період працевлаштування середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, законодавцем безпосередньо пов`язується із неможливістю надання йому роботи (посади), яку він обіймав до свого обрання на виборну посаду і з якої був звільнений із зв`язку із таким обранням.

Відтак, колишньому голові міської ради гарантується збереження середньої заробітної плати, яку він одержував на виборній посаді, лише за умови неможливості надання йому попередньої роботи і виключно на період його працевлаштування, але не більше шести місяців. При цьому, необхідною умовою реалізації зазначеного права є неможливість працевлаштування на підприємстві, в установі чи організації, де він працював до обрання, або ж рівноцінній роботі (посаді).

Встановлено, що 01.12.2020 позивач звертався до ТОВ «ТАК-Агро» із заявою про поновлення його на роботі. Проте, товариство листом від 01.12.2020 повідомило позивача про неможливість поновлення працевлаштування.

У зв`язку з чим, позивач 18.12.2020 звернувся до відповідача із заявою про здійснення йому виплати середнього заробітку до працевлаштування на підставі статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Листом за №02-30/22 від 19.01.2021 відповідачем було відмовлено позивачеві в проведенні вказаних виплат, із мотивацією, що лист від 01.12.2020 ТОВ «Так-Агро» про неможливість працевлаштування позивача є необгрунтованим та рекомендовано повторно звернутися до товариства з заявою та вимагати працевлаштування в судовому порядку.

У той же час суд наголошує, що обов`язок запропонувати звільненим від роботи внаслідок обрання їх на виборні посади роботу (посаду) за згодою працівника, на іншому підприємстві, в установі, організації в разі відсутності можливості працевлаштувати на попередній або рівнозначній посаді покладається саме на роботодавця. За змістом Закону №93-IV збереження протягом шести місяців середнього заробітку не звільняє адміністрацію установи, де працював депутат місцевої ради, від обов`язку вжити заходи до його працевлаштування. Закон №93-IV покладає на роботодавця обов`язок забезпечити депутату, строк повноважень якого завершився, надання попередньої роботи (посади) і лише в разі її відсутності - іншої рівноцінної роботи (посади) на тому самому або, за згодою депутата, на іншому підприємстві, в установі, організації. Водночас строки, протягом яких відповідач має виконати зазначений обов`язок запропонувати надати рівноцінну роботу, нормативно не встановлений. До часу працевлаштування такій особі повинна бути збережена середня заробітна плата, але не більше 6 місяців. У разі відмови особи від працевлаштування обов`язок роботодавця зі збереження такого заробітку особи припиняється.

Отже, станом на день звернення позивача до Тетіївської міської ради був відсутній факт його працевлаштування за попереднім місцем роботи чи надання рівноцінної посади. При цьому, встановлені статтею 33 Закону №93-IV застереження щодо можливості нарахування та виплати позивачу спірних коштів судом не встановлені.

Належних доказів надання позивачу пропозиції попередньої або рівноцінної роботи (посади) чи збереження за ним середньої заробітної плати на строк не більше шести місяців або до дня його працевлаштування, відповідачем суду не подано.

Враховуючи вищенаведене, суд дійшов висновку, що позивач має право на отримання середньої заробітної плати, яку він одержував раніше на виборній посаді у раді, на період працевлаштування, але не більше шести місяців.

При цьому, суд вважає за необхідне зазначити, що для ефективного захисту прав позивача та відповідно до норм чинного законодавства необхідно зобов`язати відповідача нарахувати та виплатити позивачу середню заробітну плату з 02 грудня 2020 року по час працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців.

Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади і органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією і законами України.

Відповідно до частин 1,2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Оскільки відповідачем, як суб`єктом владних повноважень, не доведено суду правомірність спірного рішення, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю.

Розподіл судових витрат здійснюється відповідно до статті 139 КАС України.

Понесені позивачем судові витрати підлягають стягненню за рахунок бюджетних асигнувань відповідача.

Керуючись статтями 9,77,90,242-246 Кодексу адміністративного судочинства України,

вирішив:

Адміністративний позов задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову виконавчого комітету Тетіївської міської ради щодо виплати середньої заробітної плати, яку одержав ОСОБА_1 на посаді Тетіївського міського голови на період працевлаштування на підставі частини другої статті 33 Закону України «Про статус депутатів місцевих рад».

Зобов`язати виконавчий комітет Тетіївської міської ради виплатити середню заробітну плату, яку отримував ОСОБА_1 на посаді Тетіївського міського голови з моменту звільнення 02.12.2020 до працевлаштування, але не більше ніж за 6 місяців.

Стягнути за рахунок бюджетних асигнувань виконавчого комітету Тетіївської міської ради на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 908 грн. 00 коп. (дев`ятсот вісім грн. 00 коп.).

Позивач ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1 , місце проживання: АДРЕСА_1 ).

Відповідач виконавчий комітет Тетіївської міської ради (ідентифікаційний код 04054889, місцезнаходження: 09801, Київська область, м. Тетіїв, вул. Януша Островського, 5).

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення суду може бути оскаржене до Шостого апеляційного адміністративного суду протягом тридцяти днів за правилами, встановленими статтями 293-297 Кодексу адміністративного судочинства України.

Суддя Колеснікова І.С.