Справа № 203/772/20 (2а/0203/36/2020)
Суддя: Ясенова Т.І.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 203/772/20 (2а/0203/36/2020)

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Ясенової Т.І. (доповідач),

суддів: Семененка Я.В., Головко О.В.,

розглянувши у порядку письмового провадження адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2020 року (суддя Колесніченко О.В.) в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради, третя особа, без самостійних вимог - провідний спеціаліст - інспектор з паркування Відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради Мельніков Віталій Станіславович про скасування постанови про притягнення до адміністративної відповідальності,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з адміністративним позовом в якому просив скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення серія ІД №00063667 від 21.01.2020 винесену відповідачем про накладення на позивача адміністративного стягнення у розмірі 255 грн., за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП та закрити провадження у справі про адміністративне правопорушення.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.03.2020 у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, недоведеність обставин, які суд першої інстанції вважає встановленими, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неправильного вирішення справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги.

В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що позивач здійснив паркування на краю тротуара, розмістивши автомобіль у спосіб передбачений табличкою 7.6.4, що підтверджують фотокопії долучені до матеріалів справи. Посилаючись на правову позицію Верховного Суду викладену у постанові від 19.12.2019 у справі № 686/13619/17, вказує, що тротуар, як і проїзна частина, є складовими елементами дороги загалом, а дія знаку поширюється на всю дорогу (той бік дороги, де встановлено знак), елементом якої є тротуар, саме зовнішній край якого обмежує дорогу по ширині.

У відзиві на апеляційну скаргу відповідач, посилаючись на безпідставність доводів апеляційної скарги та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду залишити без змін. В обґрунтування зазначено про доведеність вини позивача у вчинення правопорушення та правомірність прийнятої відносно нього постанови.

У відповідності до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів дійшла таких висновків.

Судом встановлено, що 21.01.2020 провідним спеціалістом-інспектором з паркування відділу контролю за паркуванням Інспекції з питань контролю за паркуванням Дніпровської міської ради винесено постанову серія ІД №00063667 про адміністративне правопорушення.

Відповідно до змісту вищевказаної постанови, відповідачем було застосовано адміністративне стягнення відносно ОСОБА_1 у вигляді штрафу в сумі 255,00 грн. у зв`язку з тим, що 04.12.2019 о 11 год. 20 хв. за адресою: м. Дніпро, проспект Дмитра Яворницького, 107 транспортним засобом Peugeot 3008, АЕ62749КА здійснено стоянку на тротуарі (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками), чим порушено вимоги пп. «б» п.15.10 Правил дорожнього руху та вчинено адміністративне правопорушення передбачене частиною 1 статті 122 КпАП України.

Інспектором було проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2, про що у відповідності до вимог статті 283 КУпАП вказано у постанові.

Встановивши за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів належність транспортного засобу ОСОБА_1 - позивачу у справі, відносно нього складено оскаржувану постанову.

Частина 1 статті 122 КУпАП передбачає відповідальність за перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками.

Підпунктами «б» та «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху передбачено, що:

б) стоянка забороняється на тротуарах (крім місць, позначених відповідними дорожніми знаками, встановленими з табличками);

в) на тротуарах, за винятком легкових автомобілів та мотоциклів, які можуть бути поставлені на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 м.

Відповідно до пункту 15.6. Правил дорожнього руху стоянка всіх транспортних засобів у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличкою 7.6.1, дозволяється на проїзній частині вздовж тротуару, а встановленими з однією з табличок 7.6.2-7.6.5 - легкових автомобілів і мотоциклів тільки так, як показано на табличці.

Відповідно до статті 251 КУпАП, доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Відповідно до статті 252 КУпАП орган (посадова особа) оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю.

Положеннями статті 73 КАС України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до частини 1 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності відповідно до частини 2 статті 77 Кодексу адміністративного судочинства України покладається на відповідача, якщо він заперечує проти адміністративного позову.

Отже, вина водія у порушенні Правил дорожнього руху повинна доводитись певними доказами, серед яких показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото - і кінозйомки, відеозапису, пояснення свідків тощо.

Відповідно до матеріалів справи, при складенні оскаржуваної постанови інспектором проведено фотофіксацію правопорушення в режимі фотозйомки технічним засобом LOGIC INSTRUMENT FIELDBOOK K80V2, про що у відповідності до вимог ст. 283 КУпАП вказано у постанові.

З аналізу пункту 15.6, підпунктів «б» та «в» пункту 15.10 Правил дорожнього руху вбачається, що стоянка легкового автомобілю на тротуарі можлива у декількох випадках, зокрема у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39, встановленими з табличками 7.6.1, 7.6.2-7.6.5 тільки у спосіб, позначений на табличці та на краю тротуарів, де для руху пішоходів залишається щонайменше 2 метри.

Тобто, пп. «в» слід вважати виключенням із загальної заборони, передбаченої підпунктом «б» п. 15.10 ПДР, рівно як і при застосуванні табличок 7.6.2, 7.6.3., 7.6.5 у місцях, позначених дорожніми знаками 5.38, 5.39. В іншому випадку пп. «в» втрачав би будь-який сенс і можливість його практичного застосування, оскільки повністю нівелювався пп. «б».

Таким чином, колегія суддів вважає, що притягнення до відповідальності за порушення пп. «б» п. 15.10. ПДР неможливо, якщо автомобіль було припарковано із дотриманням умов, передбачених п. «в» вказаного пункту Правил.

Отже, на думку колегії суддів, підлягає доведенню відповідачем недотримання позивачем таких умов, а саме - розташування легкового автомобілю на краю тротуару, де для руху пішоходів залишається менше двох метрів.

Відповідачем не надано жодних доказів на спростування доводів позивача, що його автомобіль з габаритною довжиною 4447 мм. знаходиться на тротуарі шириною 9 метрів, у зв`язку з чим для проходу пішоходів є більше 2-х метрів.

Оскільки відповідачем не надано доказів на підтвердження вчинення позивачем адміністративного правопорушення, а всі сумніви стосовно доведеності вини особи повинні тлумачаться на її користь, суд дійшов висновку про недоведеність належними та допустимими доказами вчинення позивачем інкримінованого адміністративного правопорушення та як наслідок неправомірність притягнення позивача до адміністративної відповідальності.

З огляду на викладене, постанова про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення серія ІД №00063667 від 21.01.2020 є неправомірною та підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції не було встановлено всіх обставин, що мають значення для справи, що призвело до неправильного вирішення справи та є підставою для скасування рішення суду та ухвалення нового судового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись статтями 241-245, 250, 315, 317, 321,322, 327, 329 КАС України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 12 березня 2020 року скасувати.

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати протиправною та скасувати постанову серія ІД №00063667 від 21.01.2020 про накладення адміністративного стягнення у розмірі 255 грн. на ОСОБА_1 за вчинення правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 Кодексу України про адміністративні правопорушення відносно ОСОБА_1 закрити.

Постанова набирає законної сили з дати прийняття та за приписами частини 3 статті 272 КАС України є остаточною та оскарженню не підлягає.

Головуючий - суддя Т.І. Ясенова

суддя Я.В. Семененко

суддя О.В. Головко