Справа № 460/23549/22
Суддя: С.М. Дуляницька
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

22 грудня 2022 року м. Рівне №460/23549/22

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді С.М. Дуляницька, розглянувши за правилами письмового провадження без повідомлення учасників справи, адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області
про визнання відмови протиправною, зобов`язання вчинення певних дій, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (далі- ГУ ПФУ в Рівненській області, відповідач), у якому просила:

- визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у переведенні позивача на пенсію по втраті годувальника чоловіка ОСОБА_2 відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування";

- зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести позивача починаючи з 10.01.2022 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір такої пенсії виходячи із 50% від пенсії, призначеної відповідно до Закону України «Про державну службу», яку отримував годувальник на день смерті.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач, перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області, отримує пенсію за віком, що призначена відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". До дня смерті чоловіка позивачка перебувала на утриманні свого чоловіка, оскільки розмір його пенсії відповідно до Закону України «Про державну службу» був значно вищий, ніж пенсія позивачки. Після смерті чоловіка, як вважає позивач, вона набула право на призначення мені пенсії у зв`язку з втратою годувальника в розмірі 50% від пенсійної виплати годувальника станом на дату смерті. Проте, на її заяву про призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника відповідач відмовив у призначенні цього виду пенсії, оскільки, на його думку, в результаті перерахунку розмір пенсії зменшується до 1385,58 грн. Як вважає ОСОБА_1 , відповідач, обчислюючи її пенсію у зв`язку з втратою годувальника, протиправно не встановив її у розмірі 50% пенсії годувальника станом на дату смерті, як це передбачено чинним законодавством. Просила позов задовольнити повністю.

Ухвалою суду від 08.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення учасників справи (у письмовому провадженні).

Відповідач 07.10.2022 подав відзив на позовну заяву. В обґрунтування своїх заперечень відповідач зазначає, що не погоджується з доводами позивача, викладеними у позовній заяві в повному обсязі та вважає, що його вимоги є безпідставними та такими, що не підлягають до задоволення. Вказує, що спеціальним законом, який визначає принципи, засади і механізми функціонування системи загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, призначення, перерахунку і виплати пенсій є Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", відповідно до якого позивач отримує пенсію за віком, перебуваючи на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Рівненській області. Відповідач стверджує, що відповідно до ст. 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається, зокрема, на одного непрацездатного члена сім`ї в розмірі 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, обчисленої відповідно до ст.ст. 27, 28 цього Закону. Для обчислення розміру пенсії відповідачем враховано страховий стаж 37 років 8 місяців 9 днів, осучаснену з 01.03.2021 заробітну плану годувальника 7254,28 грн. У зв`язку з цим, як вважає відповідач, розмір пенсії за віком померлого годувальника становив би 2771,15 грн. (2732,47 грн. основний розмір пенсії + 38,68 грн. доплата за 2 роки понаднормового стажу). Враховуючи вимоги ст. 37 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", розмір пенсії позивача у разі втрати годувальника становитиме 1385,58 грн. (2771,15 грн. х 50%). Отже, переводити позивача з пенсії за віком на пенсію у разі втрати годувальника на даний час недоцільно (не вигідно), оскільки розмір пенсії за віком позивача є більшим від розрахованого розміру пенсії у разі втрати годувальника. За таких обставин, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позову повністю.

Враховуючи, що розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження, відповідно до ч.4 ст.229 Кодексу адміністративного судочинства України (далі КАС України) фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши позовну заяву та відзив на неї, повно і всебічно з`ясувавши всі обставини адміністративної справи в їх сукупності, перевіривши їх дослідженими доказами, суд дійшов таких висновків.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 перебувала в зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 .

ОСОБА_2 помер ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_1 перебуває на обліку в Рівненському об`єднаному управлінні ПФУ в Рівненській області і отримує пенсію за віком.

ОСОБА_2 знаходився на обліку в Головному управління ПФУ в Рівненській області та отримував пенсію за віком згідно Закону України «Про державну службу». Згідно з електронною пенсійною справою, з 22.09.2017 ОСОБА_2 було призначено пенсію за віком, з 02.01.2020 ОСОБА_2 переведено на пенсію за віком на умовах Закону України «Про державну службу». Відповідно до довідки від 04.07.2022 № 6290/04-04-16, станом на дату смерті пенсія ОСОБА_2 становила 9419,89 грн.

10.01.2022 ОСОБА_1 подала відповідачу заяву про переведення її на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Листом Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області від 08.02.2022 №1680-296/С-02/8-1700/22 відмовлено ОСОБА_1 у призначенні цього виду пенсії, оскільки, в результаті перерахунку розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника зменшується. При цьому, відповідач, обчислюючи пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивача застосував розрахункову величину для обчислення такої пенсії пенсія за віком померлого годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування". При цьому відповідач зазначив, що Законом України «Про державну службу», який набрав чинності з 01.05.2016, не передбачено призначення пенсій у разі втрати годувальника.

Вважаючи відмову в призначення пенсії по втраті годувальника протиправною, позивач звернулася до суду з даним позовом.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Статтею 46 Конституції України визначено, що громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов`язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ і організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення; створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для догляду за непрацездатними. Пенсії, інші види соціальних виплат та допомоги, що є основним джерелом існування, мають забезпечувати рівень життя, не нижчий від прожиткового мінімуму, встановленого законом.

Отже, право особи на отримання пенсії, як складова права на соціальний захист, є її конституційним правом.

Приписами частини першої статті 4 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-IV (далі - Закон №1058-IV, тут і надалі наводиться в редакції станом на дату звернення позивача з заявою про призначення пенсії по втраті годувальника) визначено, що законодавство про пенсійне забезпечення базується на Конституції України, складається з Основ законодавства України про загальнообов`язкове державне соціальне страхування, цього Закону, законів України "Про недержавне пенсійне забезпечення", "Про статус і соціальний захист громадян, які постраждали внаслідок Чорнобильської катастрофи", "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб", міжнародних договорів з пенсійного забезпечення, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України (далі - закони про пенсійне забезпечення), а також інших законів та нормативно-правових актів, прийнятих відповідно до законів про пенсійне забезпечення, що регулюють відносини у сфері пенсійного забезпечення в Україні.

За приписами частини першої статті 9 Закону №1058-IV відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: 1) пенсія за віком; 2) пенсія по інвалідності; 3) пенсія у зв`язку з втратою годувальника.

Особі, яка має одночасно право на різні види пенсії (за віком, по інвалідності, у зв`язку з втратою годувальника), призначається один із цих видів пенсії за її вибором (ст.10 Закону №1058-IV).

Як встановлено частиною першою статті 36 Закону №1058-IV, пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається непрацездатним членам сім`ї померлого годувальника, які були на його утриманні, за наявності в годувальника на день смерті страхового стажу, який був би необхідний йому для призначення пенсії по III групі інвалідності, а в разі смерті пенсіонера або осіб, зазначених у частині другій статті 32 цього Закону, а також у разі смерті (загибелі) особи внаслідок поранення, каліцтва, контузії чи інших ушкоджень здоров`я, одержаних під час участі у масових акціях громадського протесту в Україні з 21 листопада 2013 року по 21 лютого 2014 року за євроінтеграцію та проти режиму Януковича (Революції Гідності), - незалежно від тривалості страхового стажу. При цьому дітям пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається незалежно від того, чи були вони на утриманні годувальника.

Непрацездатними членами сім`ї вважаються: чоловік (дружина), батько, мати, якщо вони є особами з інвалідністю або досягли пенсійного віку, передбаченого статтею 26 цього Закону (п.1 ч.2 ст.36 Закону №1058-IV).

Зі змісту частини третьої статті 36 Закону №1058-IV слідує, що до членів сім`ї, які вважаються такими, що були на утриманні померлого годувальника, відносяться особи, зазначені в частині другій цієї статті, якщо вони: 1) були на повному утриманні померлого годувальника; 2) одержували від померлого годувальника допомогу, що була для них постійним і основним джерелом засобів до існування.

Члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника.

Згідно з частиною першою статті 37 Закону №1058-IV пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається в розмірі: на одного непрацездатного члена сім`ї - 50 відсотків пенсії за віком померлого годувальника; на двох та більше непрацездатних членів сім`ї - 100 відсотків пенсії за віком померлого годувальника, що розподіляється між ними рівними частками.

Частиною третьою статті 45 Закону №1058-IV визначено, що переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.

За вказаними законодавчими нормами, члени сім`ї померлого годувальника, для яких його допомога була постійним і основним джерелом засобів до існування, але які й самі одержували пенсію, мають право, за бажанням, перейти на пенсію у зв`язку з втратою годувальника. Пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті.

Суд зазначає, що підставою для відмови у переведенні позивача на пенсію у зв`язку з втратою годувальника стало те, що її померлий чоловік отримував пенсію за віком відповідно до Закону України "Про державну службу", а пенсія у зв`язку з втратою годувальника розраховується у процентному відношенні до пенсії за віком, розрахованої відповідно до ст. 27, 28 Закону №1058-ІV. Тому, як вказує відповідач, пенсія у зв`язку з втратою годувальника буде меншою ніж отримувана на даний час пенсія позивачки.

У відповідності до термінів, викладених у статті 1 Закону №1058-IV пенсія - щомісячна пенсійна виплата в солідарній системі загальнообов`язкового державного пенсійного страхування, яку отримує застрахована особа в разі досягнення нею передбаченого цим Законом пенсійного віку чи визнання її особою з інвалідністю, або отримують члени її сім`ї у випадках, визначених цим Законом.

Разом з тим, в силу частини першої статті 37 Закону № 1058-ІV пенсія у зв`язку з втратою годувальника на одного непрацездатного члена сім`ї призначається в розмірі 50% пенсії за віком померлого годувальника.

Тобто, передбачено розрахунок пенсії у зв`язку з втратою годувальника здійснювати з пенсії за віком, яку померлий чоловік позивача отримував.

Матеріалами справи підтверджується, що померлий чоловік позивачки на день смерті отримував пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Умови визначення дати, з якої призначається пенсії за віком регламентуються положеннями Закону №1058-ІV, відповідно до ч. 1 ст. 45 якого пенсія призначається з дня звернення за пенсією, крім таких випадків, як зокрема: пенсія за віком призначається з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, якщо звернення за пенсією відбулося не пізніше трьох місяців з дня досягнення особою пенсійного віку.

Пенсія за віком, що призначається автоматично (без звернення особи), - з дня, що настає за днем досягнення пенсійного віку, крім випадків відсутності в системі персоніфікованого обліку відомостей про страховий стаж застрахованої особи, необхідний для призначення пенсії за віком при досягненні пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону. У разі якщо документи про страховий стаж не подані протягом трьох місяців з дня досягнення застрахованою особою пенсійного віку, передбаченого частиною першою статті 26 цього Закону, вважається, що застрахована особа виявила бажання одержувати пенсію з більш пізнього віку.

При цьому суд враховує, що рішенням Рівненського окружного адміністративного суду від 14.05.2020 у справі № 460/2280/20 зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області призначити (перевести) і виплачувати ОСОБА_2 з 02.01.2020 пенсію за віком відповідно до Закону України Про державну службу.

А відтак суд зазначає, за життя годувальника згідно рішення суду ОСОБА_2 йому призначена пенсія за віком відповідно до Закону України «Про державну службу».

Щодо покликань відповідача на те, що чинним на даний час Законом України «Про державну службу» не передбачено пенсії по втраті годувальника, суд зазначає, що ОСОБА_2 пенсія призначена за віком. Не передбачення в Законі України «Про державну службу» призначення пенсії у разі втрати годувальника не позбавляє непрацездатного члена сім`ї права на отримання пенсії по втраті годувальника, яке передбачене Законом №1058-ІV.

Таким чином, виходячи з системного аналізу чинного пенсійного законодавства, можна дійти висновку, що пенсія за віком, призначена відповідно до Закону №1058-ІV та пенсія за віком, призначена відповідно до Закону України «Про державну службу» мають однакову правову природу та є конституційним правом особи на соціальний захист.

За загальновизнаним правилом "пенсією" вважається регулярна щомісячна грошова виплата, яка призначається у встановленому державою порядку як захід матеріального забезпечення у зв`язку з настанням певної обставини: досягнення пенсійного віку, за вислугу років, інвалідності, смерті годувальника.

Виходячи з правової та соціальної природи пенсійного забезпечення, суд дійшов висновку, що у пенсійного органу відсутні правові підстави для відмови позивачу у призначенні їй пенсії у зв`язку з втратою годувальника.

Зокрема, пенсійне законодавство, в тому числі Закон №1058-IV, не містять в собі норм, які б надавали підстави відповідачу здійснювати обчислення чи перерахунок пенсії після смерті будь-якої особи, або право на розрахунок розміру пенсії за віком померлому, яку останній за життя не отримував.

Тому, суд вважає необґрунтованою позицію відповідача стосовно можливості отримання позивачкою пенсії по втраті годувальника тільки внаслідок розрахунку пенсії за віком померлого годувальника відповідно до Закону №1058-ІV.

В даному випадку, з урахуванням приписів абзацу 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону №1058-IV, яким чітко встановлено, що до приведення законодавства України у відповідність із цим Законом закони України та інші нормативно-правові акти застосовуються в частині, що не суперечить цьому Закону, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу (пенсії), який мав годувальник на час настання смерті.

Така правова позиція була висловлена Верховним Судом у справі №636/2100/16-а (адміністративне провадження №К/9901/21612/18), зокрема, пенсії у зв`язку з втратою годувальника призначаються із заробітку годувальника або із пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті (заробітну плату чи пенсію).

У чинному законодавстві передбачено призначення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за документами пенсійної справи померлого годувальника, тому беззаперечним є факт того, що позивач може скористатись своїм правом на обчислення пенсії у зв`язку зі втратою годувальника за матеріалами пенсійної справи померлого чоловіка.

При цьому, пенсійний орган в свою чергу, при обчисленні позивачу пенсії по втраті годувальника зобов`язаний визначати пенсію у зв`язку з втратою годувальника позивачу виходячи з розміру пенсії померлого годувальника, яку він отримував на день смерті з огляду на положення частину першу статті 74 Закону України "Про пенсійне забезпечення", якою чітко визначено, що сім`ям пенсіонерів пенсії в разі втрати годувальника обчислюються з того ж заробітку, з якого обчислювалась пенсія годувальника, що узгоджується з приписами абзацу 1 пункту 16 Прикінцевих положень Закону № 1058-IV.

В даному випадку право позивача на отримання пенсії по втраті годувальника стало залежним від місця роботи годувальника лише на тій підставі, що годувальнику було призначено пенсію за віком відповідно до Закону України «Про державну службу», яку відмовився враховувати відповідач при розрахунку позивачу пенсії по втраті годувальника.

Проте, оскільки пенсія у зв`язку з втратою годувальника призначається із заробітку чи пенсії годувальника, тобто в залежності від того доходу, який мав годувальник на час настання смерті, а тому відмова у переведенні позивача з пенсії за віком на пенсію по втраті годувальника відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", яким визначено розмір пенсії у зв`язку з втратою годувальника виходячи із 50% від розміру пенсії за віком ОСОБА_2 , є протиправною.

Відтак, для захисту прав позивача слід задовольнити позовні вимоги та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області, на обліку в якому перебуває позивач, перевести ОСОБА_1 починаючи з 10.01.2022 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір такої пенсії виходячи із 50% від пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", яку отримував годувальник на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до ч.1, 2 ст.77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених ст. 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідач, як суб`єкт владних повноважень не обґрунтував обставин, на яких ґрунтуються його заперечення, а позивач довела ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги.

Частиною 1 статті 2 КАС України визначено, що завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

З огляду на вищезазначене, враховуючи висновки Верховного Суду, виходячи з системного аналізу положень законодавства України та доказів, наявних у матеріалах справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню повністю.

Судові витрати суд стягує на користь позивача відповідно до ч.1 ст.139 КАС України.

Оригінал квитанції про сплату судового збору знаходиться в матеріалах справи.

Керуючись статтями 241-246, 255, 263, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинення певних дій - задовольнити повністю.

Визнати протиправною відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області у переведенні ОСОБА_1 на пенсію по втраті годувальника.

Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області перевести ОСОБА_1 починаючи з 10 січня 2022 року на пенсію у зв`язку з втратою годувальника ОСОБА_2 , обчисливши розмір такої пенсії виходячи із 50% від пенсії за віком, призначеної відповідно до Закону України "Про державну службу", яку отримував годувальник на день смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень Головного управління Пенсійного фонду України в Рівненській області судові витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 22 грудня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління Пенсійного фонду України в Рівненській області (вул. Короленка, 7,м.Рівне,33028, ЄДРПОУ/РНОКПП 21084076)

Суддя С.М. Дуляницька