Справа № 420/9691/22
Суддя: Аракелян М.М.
Дата ухвалення: 2022-12-23 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа № 420/9691/22
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2022 року м. Одеса

Одеський окружний адміністративний суд у складі:

Головуючого судді Аракелян М.М.

Розглянувши у письмовому провадженні справу за адміністративною позовною заявою ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, -

ВСТАНОВИВ:

14 липня 2022 року до Одеського окружного адміністративного суду надійшла адміністративна позовна заява ОСОБА_1 до Головного управління ДПС в Одеській області, в якій позивач просить суд: визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення №№ , , від 07 травня 2018 року.

Згідно витягу з протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справа № 420/9691/22 розподілена на суддю Аракелян М.М.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 19.07.2022 року позовну заяву залишено без руху з підстав необхідності надання до суду копій доданих до позовної заяви документів для відповідача у справі.

29.07.2022 року представник позивача подав суду заяву, в додатки до якої надано копії доданих до позовної заяви документів.

Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 03 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі, визначено, що розгляд справи буде проводитись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, встановлено відповідачу строк для подання відзиву на позовну заяву протягом п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження у справі (мт.262 КАС України).

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 23.02.2018 року ГУДФС в Одеській області проведено документальну позапланову невиїзну перевірку платника податків фізичної особи ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт № 324/15-32-13-05/ НОМЕР_1 та винесені податкові повідомлення-рішення №№ , , від 07.05.2018 року. Позивач вказує, що фактичною підставою прийняття вказаних індивідуальних актів стали висновки відповідача про те, шо анульована сума основного боргу за кредитним договором є додатковим благом, а тому, включається до складу доходу для цілей оподаткування податком на доходи фізичних осіб та військовим податком. Позивач вважає, що висновки відповідача щодо необхідності сплати податку з доходів фізичних осіб, військового збору та подання декларації з податку на доходи фізичних осіб є передчасними та здійснені без з`ясування всіх обставин, що є передумовами виникнення обов`язків звітування та сплати відповідного податку. Позивач посилається на те, що у спірному випадку банком прощено курсову різницю, що виникла внаслідок знецінення національної валюти відносно валюти прошеного боргу, яка не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX Податкового кодексу України. Позивач вважає, що фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту його активів у тій чи іншій формі, що свідчить про відсутність об`єкта оподаткування в розумінні положень пункту 14.1.47 статті 14 Податкового кодексу України. З огляду на викладене, на думку позивача, податок на доходи фізичних осіб та військовий збір з суми анульованої (прощеної) заборгованості ним несплачений правомірно та відповідно правомірно не подано податкову декларацію про майновий стан та доходи за 2016 рік у зв`язку з відсутністю такого доходу.

Заперечуючи проти позову, Головне управління ДПС в Одеській області у відзиві на позовну заяву зазначило, що перевіркою встановлено, що гр. ОСОБА_1 у період 01.01.2016-31.03.2016 року отримав дохід від АТ «УкрСиббанк» за наступними ознаками доходу: « 126» додаткове благо - дохід, отриманий платником податку, як додаткове благо, прощення (анулювання) боргу за кредитним договором у розмірі 1763143,40 грн., однак, позивачем податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік не надано, не відображено дохід у вигляді додаткового блага та не нарахований і не сплачений податок на доходи фізичних осіб, військовий збір. З огляду на викладене, відповідач вважає, що ним правомірно визначено позивачу грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, обраховані з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), та застосовані штрафні санкції з цих податків, застосовано штрафні санкції за неподання декларації, підстави для задоволення позову відсутні.

Розглянувши наявні матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, що мають значення для вирішення справи, оцінивши надані учасниками судового процесу докази в їх сукупності, суд встановив наступне та дійшов такого.

На підставі додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року, ПАТ «УкрСиббанк» прощено (анульовано) основну суму боргу (кредиту) ОСОБА_1 , яка в еквіваленті у гривні склала 1763832,40 грн.

Пунктами 1.3 додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року Банк, як кредитор, повідомив позичальника, як боржника, про анулювання (прощення) боргу у відповідному розмірі, як боргу, платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та про включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників, за підсумками звітного періоду.

Крім того, згідно п. 1.3 додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року Банк повідомив позивача, що позичальник зобов`язується самостійно сплатити податки та збори, що передбачені чинним законодавством на день анулювання (прощення) боргу з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за відповідний звітний період, в якому проводиться анулювання (прощення) боргу.

Згідно відомостей Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про джерела доходу та суми отриманих доходів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, АТ «УкрСиббанк» відображено нарахування та виплату позивачу доходу у 2016 році у вигляді додаткового блага за ознакою « 126», а саме прощення (анулювання) основного боргу за кредитним договором у розмірі 1763832,40 грн.

В період з 19.02.2017 року по 24.02.2017 року відповідачем проведено документальну позапланову невиїзну перевірку позивача з питань декларування отриманих доходів від АТ «УкрСиббанк», своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податку на доходи фізичних осіб, військового збору за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, за результатами якої складено акт від 23.02.2018 року № 324/15-32-13-05/ НОМЕР_1 .

В ході перевірки відповідачем встановлено, що позивач отримав у 2016 році дохід у вигляді додаткового блага - прощення (анулювання) основного боргу за кредитним договором у розмірі 1763832,40 грн., кредитором було повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу, кредитор включив суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, однак, позивачем декларацію про майновий стан і доходи до податкового органу за 2016 рік не подано, податку на доходи фізичних осіб та військового збору з вказаної суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту) не сплачено.

У висновках акта перевірки визначено, що позивачем порушено вимоги: пп. 49.18.4 п. 49.18 ст. 49, п. 179.1 ст. 179 Податкового кодексу України - не надано податкову декларацію про майновий стан і доходи за 2016 рік, по строку - 01.05.2017 року; пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164, пп. 167.1 ст. 167, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168, п. 179.7 ст. 179 Податкового кодексу України - не сплачено податок на доходи фізичних осіб, що підлягає сплаті за результатами річного декларування, у розмірі 317365,81 грн.; п. 1.2, п. 1.4, п. 1.5, пп. 1.6 п. 16 підрозділу 10 розділу XX, ст. 163, пп. 164.1.3 п. 164.1 ст. 164, п. 168.4 ст. 168, пп. 168.2.1 п. 168.2 ст. 168 Податкового кодексу України - не сплачено військовий збір у розмірі 26447,15 грн.

На підставі вищезазначеного акту перевірки, відповідачем прийняті податкові повідомлення-рішення від 07 травня 2018 року:

- № , яким застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 170 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по податку на доходи фізичних осіб за результатами річного декларування на 317365,81 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в сумі 79341,45 грн.;

- № , яким збільшено суму грошового зобов`язання по військовому збору в розмірі 26447,15 грн. та застосовано штрафну (фінансову) санкцію в розмірі 6611,79 грн.

Не погоджуючись із вказаними ППР, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відповідно до п. 164.1 ст. 164 р. 4 «Податок на доходи фізичних осіб» Податкового кодексу України (далі ПК України, в редакції на момент виникнення спірних правовідносин) базою оподаткування є загальний оподатковуваний дохід, з урахуванням особливостей, визначених цим розділом.

Згідно пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 ПК України до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід, отриманий платником податку як додаткове благо (крім випадків, передбачених статтею 165 цього Кодексу) у вигляді основної суми боргу (кредиту) платника податку, прощеного (анульованого) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, у разі якщо його сума перевищує 50 відсотків однієї мінімальної заробітної плати (у розрахунку на рік), встановленої на 1 січня звітного податкового року. Кредитор зобов`язаний повідомити платника податку - боржника шляхом направлення рекомендованого листа з повідомленням про вручення або шляхом укладення відповідного договору, або надання повідомлення боржнику під підпис особисто про прощення (анулювання) боргу та включити суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено. Боржник самостійно сплачує податок з таких доходів та відображає їх у річній податковій декларації. У разі неповідомлення кредитором боржника про прощення (анулювання) боргу у порядку, визначеному цим підпунктом, такий кредитор зобов`язаний виконати всі обов`язки податкового агента щодо доходів, визначених цим підпунктом.

Відповідно до вимог п. 167.1 ст. 167 ПК України ставка податку становить 18 відсотків бази оподаткування щодо доходів, нарахованих (виплачених, наданих) (крім випадків, визначених у пунктах 167.2-167.5 цієї статті) у тому числі, але не виключно у формі: заробітної плати, інших заохочувальних та компенсаційних виплат або інших виплат і винагород, які нараховуються (виплачуються, надаються) платнику у зв`язку з трудовими відносинами та за цивільно-правовими договорами.

Підпунктом 168.1.3 пункту 168.1 статті 168 ПК України визначено, що якщо згідно з нормами цього розділу окремі види оподатковуваних доходів (прибутків) не підлягають оподаткуванню під час їх нарахування чи виплати, але не є звільненими від оподаткування, платник податку зобов`язаний самостійно включити суму таких доходів до загального річного оподатковуваного доходу податку та подати річну декларацію з цього податку.

Згідно пункту 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ ПК України тимчасово, до набрання чинності рішенням Верховної Ради України про завершення реформи Збройних Сил України, встановлюється військовий збір. Платниками збору є особи, визначені пунктом 162.1 статті 162 цього Кодексу. Об`єктом оподаткування збором є доходи, визначені статтею 163 цього Кодексу. Ставка збору становить 1,5 відсотка від об`єкта оподаткування, визначеного підпунктом 1.2 цього пункту. Нарахування, утримання та сплата (перерахування) збору до бюджету здійснюються у порядку, встановленому статтею 168 цього Кодексу, за ставкою, визначеною підпунктом 1.3 цього пункту.

У відповідності до вимог п. 120.1 ст. 120 ПК України неподання або несвоєчасне подання платником податків або іншими особами, зобов`язаними нараховувати та сплачувати податки, збори податкових декларацій (розрахунків), - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі 170 гривень, за кожне таке неподання або несвоєчасне подання.

Згідно п. 123.1 ст. 123 ПК України у разі якщо контролюючий орган самостійно визначає суму податкового зобов`язання, зменшення суми бюджетного відшкодування та/або від`ємного значення суми податку на додану вартість платника податків на підставах, визначених підпунктами 54.3.1, 54.3.2, 54.3.4, 54.3.5, 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, - тягне за собою накладення на платника податків штрафу в розмірі 25 відсотків суми визначеного податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування. При повторному протягом 1095 днів визначенні контролюючим органом суми податкового зобов`язання з цього податку, зменшення суми бюджетного відшкодування - тягне за собою накладення на платника податків штрафу у розмірі 50 відсотків суми нарахованого податкового зобов`язання, завищеної суми бюджетного відшкодування.

Таким чином, боржник, який отримав додаткове благо у вигляді прощення (анулювання) основної суми боргу (кредиту) та який був належним чином повідомлений про прощення (анулювання) такого боргу, зобов`язаний відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу у річній декларації з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідної суми податку.

Згідно матеріалів справи, на підставі додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року, ПАТ «УкрСиббанк» прощено (анульовано) основну суму боргу (кредиту) ОСОБА_1 , яка в еквіваленті у гривані склала 1763832,40 грн.

Факт прощення саме основної суми боргу (кредиту) не оспорюється позивачем.

Згідно пунктів 1.3 додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року Банк, як кредитор, повідомив позичальника, як боржника, про анулювання (прощення) боргу у відповідному розмірі, як боргу, платника податку, анульованого (прощеного) кредитором за самостійним рішенням кредитора, не пов`язаним з процедурою банкрутства, до закінчення строку позовної давності, та про включення суми анульованого (прощеного) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників, за підсумками звітного періоду.

Крім того, згідно п. 1.3 додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року Банк повідомив позивача, що позичальник зобов`язується самостійно сплатити податки та збори, що передбачені чинним законодавством на день анулювання (прощення) боргу з таких доходів та відобразити їх у річній податковій декларації за відповідний звітний період, в якому проводиться анулювання (прощення) боргу.

З акту оскаржуваної перевірки також вбачається, що згідно відомостей Центральної бази даних Державного реєстру фізичних осіб про джерела доходу та суми отриманих доходів за період з 01.01.2016 року по 31.12.2016 року, АТ «УкрСиббанк» відображено нарахування та виплату позивачу доходу у 2016 році у вигляді додаткового блага за ознакою « 126», а саме прощення (анулювання) основного боргу за кредитним договором у розмірі 1763832,40 грн.

За встановлених у даній справі обставин щодо анулювання (прощення) кредитором основної суми заборгованості за кредитом у сумі 1763832,40 грн. на підставі додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року, суд приходить до висновку, що вказана сума у відповідності до пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України є додатковим благом платника податку (позивача) та підлягає включенню до його загального місячного (річного) оподатковуваного доходу за 2016 рік.

Також, враховуючи, що у даній справі встановлено, що кредитором було повідомлено позивача про прощення (анулювання) боргу шляхом підписання додаткових угод, а також кредитор включив суму прощеного (анульованого) боргу до податкового розрахунку суми доходу, нарахованого (сплаченого) на користь платників податку, за підсумками звітного періоду, у якому такий борг було прощено, суд приходить до висновку, що у спірних правовідносинах підтверджено дотримання умов, з якими положення пп. «д» пп. 164.2.17 п. 164.2 ст. 164 Податкового кодексу України пов`язують обов`язок платника податків відобразити анульовану суму боргу у складі оподатковуваного доходу з обчисленням та перерахуванням до бюджету відповідних сум податків.

Таким чином, суд вважає, що відповідачем цілком правомірно визначено позивачу грошові зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, військового збору, обраховані з суми прощеного (анульованого) кредитором основного боргу (кредиту), та застосовані штрафні санкції з цих податків.

Крім того, враховуючи, що позивачем не подано декларацію про майновий стан і доходи до податкового органу за 2016 рік, суд приходить до висновку, що відповідачем, на підставі п. 120.1 ст. 120 ПК України, цілком правомірно застосовані до позивача штрафні санкції у сумі 170 грн.

Що стосується доводів позовної заяви про те, що фактично не відбулось збільшення загального майнового стану чи приросту активів позивача у тій чи іншій формі, а курсова різниця, що виникла внаслідок знецінення національної валюти відносно валюти прошеного боргу, не відноситься до доходів платника податків та не підлягає оподаткуванню відповідно до п. 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України, суд зазначає наступне.

З 7 травня 2015 року підрозділ 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України доповнений пунктом 8 на підставі Закону України «Про внесення змін до Податкового кодексу України щодо кредитних зобов`язань».

Метою запровадження вказаних положень є фактична реалізація положень Закону України «Про реструктуризацію кредитних зобов`язань з іноземної валюти в гривню», згідно з якими платникам податків надаються певні податкові преференції.

Однією з таких преференцій, установлених у пункті 8 підрозділу 1 розділу XX «Перехідні положення» Податкового кодексу України, є не віднесення до додаткового блага платника податку і не включення до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу суми, прощеної (анульованої) кредитором курсової різниці.

Так, згідно пункту 8 підрозділу 1 розділу XX ПК України не вважається додатковим благом платника податку та не включається до розрахунку загального місячного (річного) оподатковуваного доходу сума, прощена (анульована) кредитором у розмірі різниці між основною сумою боргу за фінансовим кредитом в іноземній валюті, визначена за офіційним курсом Національного банку України на дату зміни валюти зобов`язання за таким кредитом з іноземної валюти у гривню, та сумою такого боргу, визначеною за офіційним курсом Національного банку України станом на 1 січня 2014 року, а також сума процентів, комісії та/або штрафних санкцій (пені) за такими кредитами, прощених (анульованих) кредитором за його самостійним рішенням, не пов`язаним із процедурою його банкрутства, до закінчення строку позовної давності. Норми цього пункту застосовуються до фінансових кредитів в іноземній валюті, не погашених до 1 січня 2014 року. Дія абзацу першого цього пункту поширюється на операції з прощення (анулювання) кредитором боржникові заборгованості за фінансовим кредитом в іноземній валюті, що здійснювалися починаючи з 1 січня 2015 року.

Таким чином, ключовою умовою застосування норми пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України є факт зміни сторонами кредитного договору валюти зобов`язання. Лише тоді розрахована курсова різниця основного боргу не буде вважатися додатковим благом.

Тобто, для застосування норми пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України необхідна наявність двох умов: зміна валюти кредиту та прощення кредитором курсової різниці.

Проте, судом не встановлено, а матеріали справи не містять будь-яких доказів зміни умов кредитних договорів щодо валюти зобов`язання.

Навпаки, згідно додаткових угод від 11.02.2016 року до договорів про надання споживчих кредитів № 0 від 29.11.2007 року та № 0 від 19.09.2007 року, ПАТ «УкрСиббанк» здійснюється прощення (анулювання) частини боргу (кредиту) ОСОБА_1 за умови сплати частини заборгованості у валюті наданого кредиту та позивачем для погашення заборгованості за наведеними кредитними договорами було придбано іноземну валюту долари США, що підтверджується доданими до позову заявами позивача про купівлю іноземної валюти.

На підставі наведеного у сукупності, суд приходить до висновку про помилковість доводів позивача щодо поширення на анульовану банком суму кредиту положень пункту 8 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» ПК України, адже, у даному випадку, відсутні відповідні умови (зміна валюти зобов`язання за кредитом з іноземної валюти у гривню та прощення розміру різниці, відповідно розрахованої), за яких застосовуються вказані положення законодавства.

Висновки суду у даній справі відповідають усталеній практиці Верховного Суду щодо питання правозастосування абзацу «д» підпункту 164.2.17 пункту 164.2 статті 164 та пункту 8 підрозділу 1 розділу XX Перехідних положень ПК України (зокрема, постанови від 28 липня 2021 року у справі № 826/12872/17, від 05 листопада 2021 року у справі № 420/1071/20, від 04 липня 2022 року у справі № 280/4583/19).

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Частиною 1 статті 242 КАС України передбачено, що рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні, та враховуючи всі наведені обставини, суд вважає позов таким, що не підлягає задоволенню.

Згідно ч. 1 ст. 143 КАС України суд вирішує питання щодо судових витрат у рішенні, постанові або ухвалі.

У відповідності до вимог ст. 139 КАС України суд покладає судові витрати на позивача, оскільки судом відмовлено у задоволенні позову.

Керуючись ст. ст. 139, 241-246, 250, 255, 262, 295, 297 КАС України, суд, -

ВИРІШИВ:

У задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1 ; адреса: АДРЕСА_1 ) до Головного управління ДПС в Одеській області (; адреса: вул. Семінарська, 5, м. Одеса, 65044) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень відмовити повністю.

Рішення суду може бути оскаржено в порядку та в строки, встановлені ст.ст. 293,295 КАС України, до П`ятого апеляційного адміністративного суду.

Рішення суду набирає законної сили в порядку та в строки, встановлені ст. 255 КАС України.

Суддя М.М. Аракелян

.