Справа № 486/496/22
Суддя: Савін О. І.
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Справа №: 486/496/22 Провадження №2-а/486/15/2022
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2022 року Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді - Савіна О.І.

при секретарі - Коршак О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Южноукраїнськ Миколаївської області адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення,

без участі сторін,

ВСТАНОВИВ:

27.05.2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В обґрунтування позову зазначає, що передбачене в постанові порушення ним не скоєно. Позивач певен, що матеріал про адміністративне правопорушення не містить об`єктивних доказів його провини. ОСОБА_1 зазначає, що не керував моторолером (двигун був заглушений), а котив його власною силою. На його думку, моторолер не є транспортним засобом в розумінні ст. 126 та ст. 121 КУпАП. Просить скасувати постанову серії БАВ № 434784 від 20.05.2022 року, а справу щодо нього закрити.

Ухвалою суду від 31.05.2022 року позовна заява ОСОБА_1 була залишена без руху, як така, що не відповідала вимогам ст.ст. 160, 161 КАС України.

Ухвалою суду від 08.06.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі.

25.07.2022 року на адресу суду надійшло клопотання від представника відповідача про заміну неналежного відповідача Управління патрульної поліції в Миколаївській області Департаменту патрульної поліції на належного Головне управління Національної поліції в Миколаївській області, оскільки інспектор СРПП ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області старший лейтенант поліції Хеллер Руслан Олександрович, який виніс оскаржувану постанову, не перебуває у трудових відносинах з ДПП національної поліції України, а підпорядковується Головному управлінню Національної поліції в Миколаївській області.

19.09.2022 року на адресу суду надійшла заява від позивача про те, що він згоди на заміну відповідача не надає, а просить суд залучити Головне управління Національної поліції в Миколаївській області як другого відповідача.

Ухвалою суду від 22.11.2022 року залучено як другого відповідача Головне управління Національної поліції в Миколаївській області до участі в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення.

В судове засідання позивач не з`явився, надав до суду заяву з проханням розглядати справу без його участі. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі.

Представник Управління патрульної поліції в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується матеріалами справи. Письмових заперечень суду не надав.

Представник Головного управління Національної поліції в Миколаївській області в судове засідання не з`явився, надіслав відзив, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог, мотивуючи тим, що поліцейським СРПП ВП № 3 Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області лейтенантом поліції Хеллером Р.О. винесено постанову відповідно до вимог чинного законодавства. Клопотань про відкладення розгляду справи, або про розгляд справи у його відсутність до суду не надходило, а тому суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних доказів, у відповідності до ч. 3 ст.205 КАС України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось відповідно до ч. 4 ст. 229 КАС України.

На підставі ст. 205 КАС України суд вирішує справу за наявними матеріалами.

Дослідивши письмові докази у справі та надавши їм правову оцінку, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача. Суб`єкт владних повноважень повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, які можуть бути використані як докази у справі.

Це означає, що ч. 2 ст. 77 КАС України встановлює презумпцію вини суб`єкта владних повноважень, рішення, дії чи бездіяльність якого оскаржуються, а повідомлені позивачем обставини справи відповідають дійсності, доки відповідач їх не спростує.

Отже, в адміністративних справах щодо оскарження рішень та дій суб`єкта владних повноважень встановлена презумпція його вини. Така презумпція вини покладає на суб`єкта владних повноважень обов`язок аргументовано, посилаючись на докази, довести правомірність свого рішення та спростувати твердження позивача про порушення його прав, свобод чи інтересів.

Крім того, ч. 3 ст. 79 КАС України зобов`язує відповідача надати всі наявні у нього докази разом із поданням відзиву, а тому, суд відповідно до ч. 5 ст. 77, ч.3 ст. 205, ст. 286 КАС України зобов`язаний розглянути справу на підставі тих доказів, які надані суду сторонами.

У судовому засіданні встановлено, що 20.05.2022 року інспектором СРПП відділення поліції № 3 Вознесенського РУП ГУНП Миколаївської області Хеллером Р.О. було винесено відносно ОСОБА_1 постанову про притягнення останнього до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП. У тексті постанови інспектор вказав, що 20.05.2022 року о 19:33 год. в м. Южноукраїнську по вул. Набережна Енергетиків водій ОСОБА_1 керував мопедом Ямаха jog без номерного знаку, який був не зареєстрований, при обов`язковій його реєстрації у відповідному порядку, чим порушив п.2.9 «в» ПДР України, при цьому водій ОСОБА_1 не мав права керування транспортним засобом, чим порушив п.2.1 «а» ПДР України.

Згідно даної постанови, ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126КУпАП та на нього накладено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3400 грн..

Крім того, інспектором патрульної поліції при вирішенні питання про притягнення позивача до адміністративної відповідальності не були зібрані належні та допустимі докази, які б могли підтвердити факт порушення позивачем правил дорожнього руху та невідповідність його позиції дійсним обставинам справи.

Оскільки відповідно до ст. 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

При цьому, в постанові відсутні будь-які записи про дослідження інспектором будь-яких доказів по справі.

Зі змісту п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті» від 23.12.2005 року № 14 слідує, що постанова про притягнення до адміністративної відповідальності буде відповідати вимогам ст.ст. 283 і 283 КУпАП тоді, коли в ній наведені докази, на яких ґрунтується висновок про вчинення особою адміністративного правопорушення, та зазначено мотиви відхилення інших доказів, на які посилався правопорушник, чи висловлених останнім доводів.

Натомість відповідачем всупереч вказаному вище на спростування пояснень особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, не було вказано в постанові жодних достатніх, належних та допустимих доказів, а тому така постанова не може вважатись обґрунтованою.

Тобто, на підтвердження дійсної наявності фактів, викладених в постанові про притягнення позивача до адміністративної відповідальності, відповідачами на розгляд суду не було надано жодних достатніх та допустимих доказів.

Оскільки згідно зі ст. 77 КАС України в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача, який в даному випадку не надав до суду допустимих достатніх фактичних даних на підтвердження правомірності дій, які оскаржуються фізичною особою, тому саме лише винесена інспектором постанова відносно позивача не є достатньою підставою для притягнення водія до адміністративної відповідальності за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП і доказом вини позивача у вчиненні вказаних правопорушень, за які його було притягнуто оскаржуваною постановою до адміністративної відповідальності, оскільки цей висновок не підтверджується сукупністю достатніх допустимих доказів та не спростовує презумпції невинуватості та пояснень позивача, викладених в тексті позову, а, отже, не відповідає вимозі їхньої достатності, що свідчить про недоведеність складу адміністративного правопорушення, інкримінованого позивачеві.

Крім того, суд вважає за необхідне особливо зауважити, що в даному випадку справа стосується перевірки судом правомірності та обґрунтованості притягнення особи до адміністративної відповідальності і саме на таку категорію справ поширюється також конституційна презумпція невинуватості, яка закріплена в ст. 62 Конституції України, з урахуванням положень ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, який не розрізняє кримінальну та адміністративну відповідальність, вважаючи їх всіх кримінальним переслідуванням, за такого в адміністративних справах про оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень щодо притягнення до адміністративної відповідальності не позивач має довести законність своїх вимог і відсутність в своїх діях складу адміністративного правопорушення, а відповідач - суб`єкт владних повноважень достатніми належними та допустимими доказами має довести наявність в діях особи складу адміністративного правопорушення та законність її притягнення до адміністративної відповідальності, спростувавши таким чином презумпцію невинуватості особи.

При цьому з аналізу ст. 293 КУпАП та ст. 2 КАС України в частині мети судового перегляду постанови про притягнення особи до адміністративної відповідальності за скаргою такої особи та в частині завдань адміністративного судочинства (захист прав, свобод та інтересів фізичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень) та оцінки законності та обґрунтованості оскарженого рішення суб`єкта владних повноважень - слідує, що розглядаючи позов фізичної особи про оскарження рішення суб`єкта владних повноважень про притягнення до адміністративної відповідальності суд не вправі досліджувати нові докази на підтвердження вини особи, які при прийнятті рішення суб`єктом владних повноважень не враховувались.

На думку суду, вказане є безумовною підставою для скасування оскаржуваної постанови.

Згідно ч. 1 ст. 132 КАС України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Відповідно до ч.1 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Судом встановлено, що позивачем при зверненні до суду сплачено судовий збір у розмірі 454,00 грн. (а.с. 9), який підлягає стягненню за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління національної поліції в Миколаївській області.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 73-77, 90, 132, 139, 242-244, 246, 250-251, 271, 286 КАС України, суд

УХВАЛИВ:

Позов ОСОБА_1 до Управління патрульної поліції в Миколаївській області, Головного управління Національної поліції в Миколаївській області про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення про скасування постанови по справі про адміністративне правопорушення, задовольнити.

Скасувати постанову про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі, серії БАВ № 434784 від 20.05.2022 року відносно ОСОБА_1 за ч. 6 ст. 121, ч. 2 ст. 126 КУпАП.

Провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_1 , закрити.

Стягнути з Головного управління Національної поліції в Миколаївській області (54001, м. Миколаїв, вул. Декабристів, 5, ) на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , витрати зі сплати судового збору в сумі 496 (чотириста дев`яносто шість) гривень 00 коп..

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі апеляційної скарги до П`ятого апеляційного адміністративного суду протягом 10 днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Южноукраїнського міського суду О. І. Савін