Справа № 420/5338/22
Суддя: Турецька І.О.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
___________________________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2022 р.м.ОдесаСправа № 420/5338/22
Головуючий в 1 інстанції: Марин П.П.

П`ятий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

доповідача судді Турецької І. О.,

суддів Шевчук О. А., Шеметенко Л. П.

за участі секретаря Алексєєвої Н. М.

представника Департаменту патрульної поліції Єфіменка С. С.;

представник ОСОБА_1 Слободянюк В. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправними та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу

В С Т А Н О В И В:

Короткий зміст позовних вимог.

У квітні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом до Департаменту патрульної поліції в якому просив:

визнати протиправним та скасувати наказ від 10.02.2022 №83, в частині застосування до нього як поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку Управління патрульної поліції в Одеській області Департаменту патрульної поліції (далі - УПП в Одеській області) молодшого лейтенанта поліції дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції;

визнати протиправним та скасувати наказ від 09.03.2022 № 587 о/с, в частині його звільнення, як поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції зі служби в поліції з 10.03.2022;

поновити його, молодшого лейтенанта поліції на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області;

стягнути з Департаменту патрульної поліції на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з дати незаконного звільнення і до дати фактичного поновлення на роботі.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначив про відсутність в його діях складу дисциплінарного проступку, адже він не порушував вимоги статті 279 КУпАП, пункту 9 розділу ІІ Інструкції з оформлення поліцейськими матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України від 07.11.2015 №1359 ( далі - Інструкція №1395) та пункт 5 розділу ІІ Інструкції із застосуванням органами та підрозділами поліції технічних засобів та технічних приладів, що мають функції фото-і кінозйомки, відеозапису, засобів фото-і кінозйомки, відеозапису, затвердженої наказом Міністерства внутрішній справ України від 18.12.2018 №1026 ( далі - Інструкція №1026).

Мотивуючи наведені твердження, ОСОБА_1 указує, що дисциплінарна комісія, побудувала свої висновки про вчинення ним дисциплінарного проступку на припущеннях, невраховуючі інші наявні докази, які доводили зворотне.

Поряд з цим, на думку позивача, суб`єкт призначення, застосовуючи до нього найсуворіше дисциплінарне стягнення, фактично не врахував ні характер його начебто дисциплінарного проступку, ні обставини, за яких він був начебто вчинений, ні його особу, ні ступінь його вини, ні його попередню поведінку та ставлення до служби, а також жодним чином не мотивував неможливість застосування до нього іншого, передбаченого статтею 13 Дисциплінарного статуту Національної поліції України, затвердженого Законом України від 15.03.2018 № 2337-VIII (далі - Дисциплінарний статут), виду дисциплінарного стягнення, окрім як звільнення зі служби в поліції.

Короткий зміст рішення суду першої інстанції.

Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року, ухваленого за правилами загального позовного провадження, позов ОСОБА_1 задоволено.

Суд визнав протиправним та скасував накази Департаменту патрульної поліції:

від 10.02.2022 №83, в частині застосування до поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення із служби в поліції.

від 09.03.2022 № 587 о/с, в частині звільнення поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 із служби в поліції з 10.03.2022.

До того ж, суд першої інстанції поновив ОСОБА_1 на посаді поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області з 11.03.2022 та стягнув з Департаменту патрульної поліції на його користь грошове забезпечення за період вимушеного прогулу з 11.03.2022 по 31.08.2022 в розмірі 93 608,84 грн з вирахуванням із вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

Суд допустив негайне виконання судового рішення в частині поновлення ОСОБА_1 на службі в поліції на посаді поліцейського УПП в Одеській області та в частині стягнення з Департаменту патрульної поліції на його користь суми середнього грошового забезпечення за період вимушеного прогулу в межах суми стягнення за один місяць в розмірі 14 720,81 грн.

Правова позиція суду першої інстанції щодо задоволення позову складалася з такого.

По перше, перевіряючи достовірність доводів УПП в Одеській області про порушення ОСОБА_1 . Інструкції №1026, яка зобов`язує органи та підрозділи поліції застосовувати технічні прилади і технічні засоби, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, суд установив, що відповідно до доповідної записки старшого статиста сектору зв`язку та телекомунікацій (далі - СЗтТ УПП в Одеській області) Катерини Ріпки від 23.12.2021видеозаписи з нагрудних камер поліцейських екіпажу «Океан-504», у складі ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 за денну зміну 02.09.2021 є в наявності та надаються в повному обсязі на власний електронний носій.

Незважаючи на це, як зауважив суд, члени дисциплінарної комісії, що проводили службове розслідування, не долучили їх до своїх матеріалів, а також не надали до суду.

Наведений факт, на думку суду першої інстанції, позбавляє його права робити висновки, що ОСОБА_1 , 02.09.2021, під час складання адміністративних матеріалів щодо водія т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 не здійснював відеозапис на відеореєстратор.

По - друге, не погоджуючись з доводами Департаменту патрульної поліції про порушення ОСОБА_1 вимог Інструкції №1395, що виразилося у незабезпеченні постійної роботи портативного відеореєстратора, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, суд першої інстанції зауважив, що такі доводи ґрунтуються на припущеннях, а припущення, в свою чергу, ґрунтуються на окремих фрагментах відео з портативної камери одного з членів екіпажу.

Так, дослідивши представлені фрагменти відеозапису з портативного відеореєстратора № 001126, який був закріплений за старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 , суд установив, що водій т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , перебуваючи 02.09.2021 о 12.36.05 год, у службовому транспортному засобі у зв`язку зі складанням щодо нього постанови про адміністративне правопорушення за частиною 1 статті 122 КупАП, повідомив адресу свого проживання, а о 12.36.45 год., покинув службовий автомобіль.

Далі, суд першої інстанції встановив, що о 12.38.35 год. вказаний громадянин звертається до працівників поліції (в службовому автомобілі на той момент перебував старший лейтенант поліції ОСОБА_2 та сержант поліції ОСОБА_3 ) з питанням чи може він їхати, а потім чути звук, схожий на відрив корінця від бланку суворої звітності.

З огляду на викладене, суд першої інстанції відзначив, що відповідач не довів наявність в діях позивача порушення вимог пункту 9 розділу III Інструкції № 1395 та вимог статті 283 КУпАП.

По третє, на думку суду першої інстанції, предметом службового розслідування може бути тільки подія, зазначена в наказі про призначення службового розслідування, тобто подія можливої передачі поліцейському предмету схожого на гроші.

Водночас, на переконання суду, у випадку її непідтвердження, члени дисциплінарної комісії не мали право виходити за межі предмету службового розслідування.

Як наголошує суд, вихід за межі службового розслідування свідчить про протиправність його висновків та про неможливість їх враховувати при встановленні наявності чи відсутності дисциплінарного проступку в діях позивача.

По четверте, суд першої інстанції, керуючись частиною 1 статті 61 Конституції України, заявив, що ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

Така теза була озвучена судом у зв`язку з тим, що до ОСОБА_1 , відповідно до пункту 2 наказу УПП в Одеській області від 29.10.2021 №632 було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді суворої догани за порушення, зокрема Інструкції №1026, що виразилося у незабезпеченні постійної роботи портативного відеореєстратора під час розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За таких умов, суд першої інстанції дійшов висновку, що позивача двічі притягнули до відповідальності за одне й те саме порушення, а саме: щодо незабезпечення безперервної відеозйомки з початку виконання службових обов`язків до завершення несення служби на портативний відеореєстратор.

Короткий зміст апеляційної скарги та відзиву.

Департамент патрульної поліції, вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним та необґрунтованим, в апеляційній скарзі, просить його скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову.

Не погоджуючись з доводами суду першої інстанції про протиправність оскаржуваних наказів про звільнення ОСОБА_1 , скаржник звернув увагу суду апеляційної інстанції на таке.

По перше, на думку скаржника, є помилковим висновок суду першої інстанції, що УПП в Одеській області, проводячи службове розслідування повинно було зосередитися тільки на обставинах можливого отримання поліцейськими предмету схожого на гроші, а не надавати оцінку обставинам щодо забезпечення даними працівниками безперервного запису на портативну камеру та порядку розгляду справи про адміністративне правопорушення.

За поясненнями скаржника, оскільки предметом службового розслідування являлася подія, що мала місце під час складання адміністративних матеріалів стосовно водія т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 , у нього були повноваження надавати оцінку діям позивача щодо дотримання ним службової дисципліни.

По - друге, не погоджуючись з висновком суду першої інстанції про ненадання доказів щодо недотримання позивачем Інструкції №1026, а саме: доказів непроведення ОСОБА_1 відеозйомки безперервно, скаржник покликається на статтю 77 КАС України, яка зобов`язує, в тому числі і позивача довести обставини, на які він посилається.

На думку скаржника, ОСОБА_1 не вжив заходів щодо збереження та надання до суду відеозаписів щодо події, яка мала місце 02.09.2022 під час зупинки т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 .

Департамент патрульної поліції відзначив, що окремі фрагменти відео з портативної камери одного із членів екіпажу, які суд поважав неналежними доказами, як раз і свідчать про порушення пункту 9 розділу ІІ Інструкції №1395 та статті 283 КУпАП.

По третє, скаржник зауважує про помилковість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 двічі притягнений до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме правопорушення. Мотивуючи наведене, Департамент патрульної поліції вказує, що в наказі Департаменту патрульної поліції №83 від 10.02.2022 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції не має покликання на порушення Інструкції №1026 на відмінність від наказу УПП в Одеській області від 29.10.2021 №632 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

По четверте, Департамент патрульної поліції не згоден зі стягнутою, з нього, сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 .

Керуючись Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 №100 (далі Порядок №100), скаржник зазначає, що у випадку задоволення позову ОСОБА_1 , на його користь слід стягнути з Департаменту патрульної поліції 86 843,40 грн, а не 93 608,84 грн, як про це зазначив суд першої інстанції у своєму рішенні.

У відзиві на апеляцію ОСОБА_1 наголошує на законності та обґрунтованості рішення суду першої інстанції та на безпідставності доводів апеляційної скарги.

Підтримуючи позицію суду першої інстанції щодо виходу суб`єкта владних повноважень за межі питань, які повинні були досліджуватися в ході службового розслідування, позивач заявив, що давав пояснення тільки з приводу звинувачень щодо можливого отримання грошей. Йому не було запропоновано надати пояснення щодо незабезпечення безперервного проведення відеозйомки.

Також, на претензію скаржника про те, що в тому числі і позивач повинен був вжити заходів для надання доказів про належне проведення відеозапису правопорушення, ОСОБА_1 зазначив, що доступ до таких доказів у нього відсутній.

У суді апеляційної інстанції представник Департаменту патрульної поліції підтримав доводи апеляції та просив її задовольнити.

Адвокат Слободянюк В.О., яка представляє інтереси ОСОБА_1 просила в задоволенні апеляційної скарги відмовити, рішення суду залишити без змін.

Фактичні обставини справи.

ОСОБА_1 проходив службу в органах Національної поліції на посаді поліцейського взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області Департаменту патрульної поліції та має звання молодший лейтенант поліції.

16.11.2021 тимчасово виконуючий обов`язки інспектора ВМАЗ УПП в Одеській області лейтенант поліції М. Цуцкірідзе звернувся до тимчасово виконуючого обов`язки начальника УПП в Одеській області Д. Хмарука з рапортом про виявлення, за результатами моніторингу та аналізу відеозаписів з портативного відеореєстратора №01126, факту можливого порушення службової дисципліни, з боку поліцейського полку УПП в Одеській області, під час складання адміністративних матеріалів щодо водія транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 .

Факт такого порушення, як вважав інспектор М. Цуцкірідзе, складається з того, що водій транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 можливо передав поліцейському предмет схожий на гроші.

До того ж, дана посадова особа встановила, що 02.09.2021 на службовому транспортному засобі Skoda, у складі екіпажу «Океан 0504» виконували службові обов`язки інспектори полку УПП в Одеській області ОСОБА_1 , ОСОБА_3 та ОСОБА_5

08.12.2021, старший інспектор ВМАЗ УПП в Одеській області О. Добринська звернулася до тимчасово виконуючого обов`язки начальника УПП в Одеській області ОСОБА_6 із доповідною запискою про призначення службового розслідування з метою перевірки обставин, що наведені у рапорті інспектора М. Цуцкірізе від 16.11.202.1

08.12.2021 тимчасово виконуючий обов`язки начальника УПП в Одеській області прийняв наказ №760 про призначення службового розслідування з метою встановлення причин та обставин можливого порушення службової дисципліни, в ході чергування 02.09.2021, поліцейським взводу №1 роти №4 батальйону №1 полку УПП в Одеській області молодшим лейтенантом поліції ОСОБА_1 , інспектором взводу №2 роти №8 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області ДПП старшим лейтенантом поліції ОСОБА_2 та поліцейським взводу №2 роти №8 батальйону №1 полку УПП в Одеській області ДПП сержантом поліції ОСОБА_3 ..

З наведеним наказом позивач ознайомився 11.12.2021, про що свідчить його особистий підпис.

Скориставшись правом надати пояснення в ході службового розслідування ОСОБА_1 пояснив, що 02.09.2021, він, у складі екіпажу «Океан 0504», а саме з ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , використовуючи службовий транспортний засіб Skoda виконував обов`язки щодо забезпечення дорожнього руху на автодорозі М-05 Київ- Одеса у Роздільнянському районі.

За порушення Правил дорожнього руху, а саме за перевищення швидкості, як указує ОСОБА_1 , ним був зупинений т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_4 .

Далі, ОСОБА_1 зазначає, що спочатку він установив особу водія, наявність у нього водійського посвідчення, свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та повідомив, останньому, про підготовку та розгляд справи про адміністративне правопорушення, передбаченого частиною 1 статті 122 КУпАП.

За твердженням позивача, ОСОБА_4 визнав свою провину у порушенні Правил дорожнього руху

До того ж, в поясненнях ОСОБА_1 наголошено, що розгляд справи про адміністративне правопорушення відбувався з дотриманням КУпАП та наказів МВС, про що свідчить складена ним постанова серії ДПО 18 №997946 про накладення на правопорушника штрафу в сумі 340 грн та обставини того, що вона ОСОБА_4 не оскаржена.

ОСОБА_1 , ознайомившись з фрагментами відеозапису з портативного відеореєстратора, на якому цивільна особа, перебуваючи в службовому автомобілі тримає папірець, заявив, що не був присутній при вказаній події, тобто не перебував у службовому авто. Також ОСОБА_1 наголосив, що це відео знято не на його реєстратор, та зауважив, що його реєстратор йому не пред`явлений.

Окрім того, позивач просив приєднати до матеріалів службового розслідування оригінали письмових пояснень водія ОСОБА_4 та його пасажира ОСОБА_8 , які повідомили, що пропонували поліцейським флаєр розважального закладу, але останні, від нього відмовилися.

Як випливає з матеріалів службового розслідування дані письмові пояснення не були взяти до уваги членами дисциплінарної комісії, адже виникли обґрунтовані сумніви, щодо їх достовірності.

За результатами дослідження відеозапису з портативного відеореєстратора №001126, що належав старшому лейтенанту поліції ОСОБА_2 , встановлено, що дана посадова особа спільно з громадянином, який вийшов з транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 сіли в службовий автомобіль, де на передньому пасажирському сидінні знаходився сержант поліції ОСОБА_3 .

Також в цьому відеозапису є фрагмент розмови громадянина, який сів до службового транспортного засобу з працівниками поліції, що там знаходилися.

Зокрема, така розмова: «Що це?», на що чути: «Хотів на чай дати».

При уповільненні відеозапису (час: 12:36:27) члени дисциплінарної комісії, що здійснювали його перегляд, побачили, що поліцейський, який мав закріплений на собі портативний відеореєстратор №001126, тримає предмет, який схожий на купюру 200 грн та покладає її з лівої сторони.

Також, в цьому відеозапису зафіксований факт звернення громадянина до працівників поліції (в службовому автомобілі на той момент перебував ОСОБА_2 та ОСОБА_3 ), чи може він їхати, попередньо чути звук, схожий на відрив корінця від бланку суворої звітності.

За обставин можливого отримання поліцейськими грошей, дисциплінарна комісія вирішила направити згаданий вище відеозапис до ТУ ДБР, розташованого у місті Миколаєві для вирішення питання щодо внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Мотивами такого рішення зазначено наявність ознак кримінального правопорушення.

У ході службового розслідування був опитаний інспектор взводу № 2 роти № 8 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_2 , який пояснив, що у службовий транспортний засіб сів громадянин у цивільному одязі, який повідомив ним свою адресу проживання для внесення інформації до бланку постанови у справі про адміністративне правопорушення.

Далі, за його поясненнями даний громадянин протягнув руку із затиснутим кулаком, на що він зреагував питанням: «Що це?», а громадянин відповів: «Хочу дати до чаю», при цьому, кулак не розтискав.

Як стверджував ОСОБА_2 , він відповів: «Це не треба», пересів на інше місце в службовому автомобілі для оформлення адміністративних матеріалів, а громадянин вийшов з авто.

Опитуваний ОСОБА_2 наголошував, що жодної пропозиції щодо неправомірної вигоди від громадянина не надходило, всі адміністративні матеріали було оформлено відповідно до вимог чинного законодавства України.

Також, останній наполягав на опитуванні, членами дисциплінарної комісії, громадян, причетних до вказаної події.

Окрім того, в ході службового розслідування був опитаний поліцейський взводу №2 роти № 8 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області сержант поліції ОСОБА_3 , який пояснив, що водія транспортного засобу Toyota Corolla, номерний знак НОМЕР_1 , він не зупиняв, про що саме з ним розмовляли його колеги не знає.

Як свідчить роздавальна відомість до журналу видачі/повернення портативних відео реєстраторів, яка міститься в матеріалах службового розслідування, 02.09.2021, співробітники екіпажу «Океан-0504» для несення служби отримали наступні портативні відеореєстратори: № №001186, № 001507 та №001126.

При цьому, члени дисциплінарної комісії встановили, що відеофіксація оформлення адміністративних матеріалів щодо водія т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 , здійснювалася лише на один портативний відеореєстратор №001126, у зв`язку з чим відсутній момент зупинки вказаного автомобіля, момент початку спілкування з водієм та загалом процес розгляду справи про адміністративне правопорушення.

На підставі наведеного члени дисциплінарної комісії дійшли висновку про порушення ОСОБА_1 . Інструкції №1026, адже використання поліцейським під час виконання службових обов`язків відеореєстратора є не правом, а обов`язком.

Наявні в діях ОСОБА_1 , на думку членів дисциплінарної комісії, також порушення пункту 9 розділу III Інструкції №1395 та окремих вимог статті 283 КУпАП.

Ці порушення проявилися у непроведенні, під час розгляду справи про адміністративне правопорушення, відеозапису з портативного відеореєстратора, а це не дозволяє, як вважають члени дисциплінарної комісії, стверджувати, що саме ОСОБА_1 складав постанову про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності.

12.01.2022 тимчасово виконуючим обов`язки начальника УПП в Одеській області був затверджений висновок службового розслідування, за змістом якого, за вчинення дисциплінарного проступку, що виразився в порушенні вимог частини другої статті 19 та статті 68 Конституції України, частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону України «Про Національну поліцію» від 02.07.2015 №580-VII (далі Закон №580-VII) статей 278-279 та статті 283 КУпАП; пункту 9 розділу ІІІ Інструкції №1395; пунктів 1, 3, 4, 6, 7 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців першого та другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11. 2016 № 1179, пункту 5 розділу II Інструкції № 1026; підпунктів 1,10, 11, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції інспектора роти батальйону УПП в Одеській області, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2018 № 5112, Присяги працівника поліції, а також зважаючи на вимоги частини дванадцятої статті 19 Дисциплінарного статуту, на підставі пункту 6 частини третьої статті 13 Дисциплінарного статуту, до поліцейського взводу № 1 роги № 4 батальйону № 1полку УПП в Одеській області ДПП молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 застосувати дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

На підставі наведених висновків службового розслідування, Департамент патрульної поліції прийняв наказ №83 від 10.02.2022 щодо застосування до поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1 полку УПП в Одеській області молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби в поліції.

З наказом №83 від 10.02.2022 року позивач ознайомлений 09.03.2022 року про що свідчить його особистий підпис.

Наказом Департаменту патрульної поліції «По особовому складу» від 09.03.2022 №587о/с, молодшого лейтенанта поліції ОСОБА_1 , поліцейського взводу № 1 роти № 4 батальйону № 1, відповідно до пункту 6 частини 1 статті 77 Закону України «Про Національну поліцію» звільнено зі служби в поліції по УПП в Одеській області, з 10.03.2022 року.

Джерела правового регулювання (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) та позиція суду апеляційної інстанції щодо доводів апеляційної скарги та висновків суду першої інстанції.

Переглядаючи справу за наявними у ній доказами, а також перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що наявні підстави для часткового задоволення апеляції, з огляду на таке.

Як свідчать фактичні обставини справи, підставами для звільнення позивача зі служби в поліції за вчинення дисциплінарного проступку являлося порушення, останнім вимог частини другої статті 19 та статті 68 Конституції України, частини першої статті 8, пунктів 1, 2 частини першої статті 18, статті 64 Закону №580-VII, статей 278-279 та статті 283 КУпАП; пункту 9 розділу ІІІ Інструкції № 1395; пунктів 1, 3, 4, 6, 7 та 13 частини третьої статті 1 Дисциплінарного статуту, абзаців першого та другого пункту 1 розділу II Правил етичної поведінки поліцейських, затверджених наказом МВС від 09.11.2016 № 1179, пункту 5 розділу II Інструкції № 1026; підпунктів 1,10, 11, 13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції інспектора роти батальйону УПП в Одеській області, затвердженої наказом Департаменту патрульної поліції від 13.11.2018 № 5112, Присяги працівника поліції.

Наведені норми права, свідчать про таке.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Стаття 68 Конституції України встановлює, що кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Незнання законів не звільняє від юридичної відповідальності.

Правові засади організації та діяльності Національної поліції України, статус поліцейських, а також порядок проходження служби в Національній поліції України, регламентовано Законом №580-VII.

За приписами частини 1 статті 8 Закону №580-VII поліція діє виключно на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією та законами України.

Згідно з пунктами 1, 2 частини першої статті 18 Закону №580-УІІІ поліцейський зобов`язаний: неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського; професійно виконувати свої службові обов`язки відповідно до вимог нормативно-правових актів, посадових (функціональних) обов`язків, наказів керівництва.

У разі вчинення протиправних діянь поліцейські несуть кримінальну, адміністративну, цивільно-правову, матеріальну та дисциплінарну відповідальність відповідно до закону.

Підстави та порядок притягнення поліцейських до дисциплінарної відповідальності, а також застосування до поліцейських заохочень визначаються Дисциплінарним статутом (частина перша та друга статті 19 Закону №580-УІІІ).

Сутність службової дисципліни в Національній поліції України, повноваження поліцейських та їхніх керівників з її додержання, види заохочень і дисциплінарних стягнень, а також порядок їх застосування та оскарження визначає Дисциплінарний статут.

Службова дисципліна - дотримання поліцейським Конституції і законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України, наказів Національної поліції України, нормативно-правових актів Міністерства внутрішніх справ України, Присяги поліцейського, наказів керівників (частина перша статті 1 Дисциплінарного статуту).

Пункти 1,3,4,6,7,13 частини 3 статті 1 Дисциплінарного статуту зобов`язують поліцейського: бути вірним Присязі поліцейського, мужньо і вправно служити народу України; поважати права, честь і гідність людини, надавати допомогу та запобігати вчиненню правопорушень; безумовно виконувати накази керівників, віддані (видані) в межах наданих їм повноважень та відповідно до закону; утримуватися від дій, що перешкоджають іншим поліцейським виконувати їхні обов`язки, а також які підривають авторитет Національної поліції України; утримуватися від висловлювань та дій, що порушують права людини або принижують честь і гідність людини; сприяти керівникові в організації дотримання службової дисципліни, інформувати його про виявлені порушення, у тому числі вчинені іншими працівниками поліції.

За положеннями абзаців 1,2 пункту 1 розділу ІІ Правил етичної поведінки поліцейських, останні, під час виконання службових обов`язків повинні:

неухильно дотримуватися положень Конституції та законів України, інших нормативно-правових актів, що регламентують діяльність поліції, та Присяги поліцейського;

професійно виконувати свої службові обов`язки, діяти лише на підставі, у межах повноважень та в спосіб, що визначені Конституцією, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, міжнародними договорами України, а також цими Правилами.

Підпункти 1,10, 11,13 пункту 3.1 розділу III Посадової інструкції інспектора роти батальйону УПП в Одеській області встановлюють обов`язки інспектора.

По перше, неухильно дотримуватися положень Конституції України, законів України та інших нормативно правових актів, що регламентують діяльність патрульної поліції, а також Присяги поліцейського.

По друге, професійно виконувати свої службові обов`язки і накази керівництва, постійно і наполегливо самовдосконалюватись, підвищувати рівень довіри суспільства до поліції.

По третє, у разі отримання інформації про можливе вчинення корупційного чи дисциплінарного правопорушення негайно інформувати безпосереднього керівника та (або0 служби моніторингу патрульної поліції і вжити заходів щодо запобігання та припинення такого правопорушення.

По четверте, виконувати інші обов`язки поліцейського відповідно до законодавства, нормативно правових актів Міністерства внутрішніх справ України та організаційно розпорядчих документів Національної поліції.

Як мовилося вище, ОСОБА_1 звинувачують також в тому, що він порушив статті 278 -279, 283 КУпАП, пункт 9 розділу ІІІ Інструкції №1395 та пункт 5 розділу ІІ Інструкції №1026.

Наведені норми КУпАП регламентують порядок розгляду справ про адміністративне правопорушення та зміст постанови по справі про адміністративне правопорушення.

Інструкція №1395 визначає процедуру оформлення поліцейськими підрозділів поліції та поліцейськими, на яких покладаються обов`язки із забезпечення безпеки дорожнього руху в окремих регіонах та населених пунктах, де тимчасово відсутня патрульна поліція (далі поліцейський), матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані не в автоматичному режимі.

Пункт 9 розділу ІІІ вказаної Інструкції унормовує, що розгляд справи розпочинається з представлення поліцейського, який розглядає цю справу. Поліцейський, що розглядає справу, оголошує, яка справа підлягає розгляду, хто притягається до адміністративної відповідальності, роз`яснює особам, які беруть участь у розгляді справи, їх права і обов`язки. Після цього оголошується протокол про адміністративне правопорушення (якщо складення протоколу передбачається КУпАП), заслуховуються особи, які беруть участь у розгляді справи, досліджуються докази і вирішуються клопотання. Під час розгляду справи потерпілого може бути опитано як свідка.

Інструкція №1026 регулює застосування органами, підрозділами поліції технічних приладів і технічних засобів, що мають функції автоматичної фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, доступ до відеозаписів працівників поліції та інших осіб, порядок зберігання, видачу та приймання технічних приладів і технічних засобів, а також зберігання, видалення та використання інформації, отриманої з цих приладів.

Пунктом 5 та 6 розділу II наведеної Інструкції передбачено, що включення портативного відеореєстратора відбувається з моменту початку виконання службових обов`язків та/або спеціальної поліцейської операції, а відеозйомка ведеться безперервно до її завершення, крім випадків, пов`язаних з виникненням у поліцейського особистого приватного становища (відвідування вбиральні, перерви для приймання їжі тощо). У процесі включення портативного відеореєстратора поліцейський переконується в точності встановлених на пристрої дати та часу. Після прибуття до місця постійної дислокації портативний відеореєстратор або карта пам`яті передається відповідальній особі.

Відповідаючи на довід апеляції про помилковість висновку суду першої інстанції, що члени комісії, проводячи службове розслідування, протиправно вийшли за його межи, у зв`язку з чим, зроблені, ними, висновки про наявність в діях ОСОБА_1 , дисциплінарного проступку не можуть бути враховані судом, колегія суддів вказує таке.

З аналізу норм законодавства, яке регулює особливості проходження служби в поліції вбачається, що однією з підстав для звільнення зі служби в поліції є реалізація дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту.

Іншою підставою звільнення є набрання законної сили рішенням суду щодо притягнення до відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, або кримінального правопорушення.

Притягнення особи до кримінальної відповідальності або до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, пов`язаного з корупцією, на підставі судового рішення, що набрало законної сили, є підставами для звільнення зі служби в поліції. Проте, ці підстави не слід ототожнювати із підставами для притягнення особи до дисциплінарної відповідальності за наслідками службового розслідування, яким встановлено склад дисциплінарного проступку у вигляді порушення службової дисципліни та порушення Присяги поліцейського.

Колегія суддів звертає увагу на те, що вчинення працівником поліції діяння, за яке передбачено одночасно різні види юридичної відповідальності, зокрема дисциплінарну, кримінальну та/або адміністративну, не у всіх випадках ставить їх у залежність одне від одного.

Підставою для застосування цих стягнень є вчинення дій, що порушують службову дисципліну. Ці обставини, як і причини та умови, що їх зумовили, а також ступінь вини працівника органів поліції, з`ясовуються під час службового розслідування, за наслідками якого прямий начальник вирішує питання щодо наявності чи відсутності у діянні порушника складу дисциплінарного проступку, та, відповідно, вирішує питання щодо наявності підстав для притягнення його до дисциплінарної відповідальності, обґрунтувавши при цьому своє рішення у відповідному наказі, зокрема, в частині обрання виду стягнення серед установлених законом.

Отож, слід вважати правильною позицію Департаменту патрульної поліції про наявність у комісії права надавати оцінку діям позивача щодо дотримання службової дисципліни за подією, яка являлася предметом службового розслідування.

У свою чергу, адміністративний суд у силу вимог частини третьої статті 2 КАС України в порядку судового контролю за рішеннями, діями чи бездіяльністю суб`єктів владних повноважень повинен дослідити, чи прийняті (вчинені) вони, зокрема, на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, обґрунтовано, розсудливо, з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення, пропорційно тощо.

Досліджуючи довід апеляції, що позивач, на підтвердження своєї позиції повинен був вжити заходів щодо збереження та надання до суду відеозаписів щодо події, яка мала місце 02.09.2022 під час зупинки т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 і таким чином підтвердити виконання вимог Інструкція №1026, колегія суддів.

Як було встановлено фактичними обставинами справи, відповідно до пункту 6 Інструкції №1026 після прибуття до місця постійної дислокації ОСОБА_1 передав відповідальній особі портативний відеореєстратор.

Колегія суддів погоджується з доводами суду першої інстанції, що відповідач повинен був представити суду записи з відеореєстратора ОСОБА_1 для підтвердження своїх доводів про відсутність відеозапису оформлення позивачем адміністративних матеріалів щодо водія т/з Тоуота Соггоllа, номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_4 .

Окрім того, як правильно зауважив суд першої інстанції, матеріали службового розслідування також не містять відомості про дослідження відеозаписів з відеореєстратора ОСОБА_1 .

Щодо обов`язку позивача особисто надати згаданий вище відеозапис для суду з метою підтвердити свої доводи, колегія суддів звертається пункту 3 розділу ІІ Інструкції №1026, яка регламентує, що портативні відеореєстратори та карти пам`яті зберігаються в приміщеннях органів, підрозділів поліції та видаються поліцейському під підпис у журналі обліку видачі, повернення портативного відеореєстратора та карт пам`яті, копіювання цифрової інформації, який зберігається в органі, підрозділі поліції.

З цього випливає висновок про відсутність у позивача об`єктивної можливості надати відео зі свого портативного реєстратора щодо події, яка стала підставою для його звільнення.

Наступним доводом апеляції є помилковість висновку суду першої інстанції про те, що ОСОБА_1 двічі притягнутий до дисциплінарної відповідальності за одне і те саме правопорушення, адже в наказі Департаменту патрульної поліції №83 від 10.02.2022 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції не має покликання на порушення Інструкції №1026 на відмінність від наказу УПП в Одеській області від 29.10.2021 №632 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани.

Колегія суддів відкидає цій довід, адже він суперечить документам, шо містяться в матеріалах справи, а саме, у згаданих наказах про звільнення ОСОБА_1 та про оголошення суворої догани є покликання на пункт 5 розділу ІІ Інструкції №1026.

Щодо притягнення позивача до юридичної відповідальності одного виду за одне і те саме правопорушення, колегія суддів зазначає, що законодавець розрізняє окремі види юридичної відповідальності поліцейського за вчинення правопорушень, зокрема у вигляді кримінальної, адміністративної відповідальності та дисциплінарної відповідальності.

Так, дисциплінарна відповідальність поліцейського є одним із видів юридичної відповідальності, що встановлена законодавством за порушення ним службової дисципліни, невиконання чи неналежне виконання обов`язків поліцейського, за порушення обмежень та заборон, визначених законодавством для поліцейських, а також у вчиненні дій, що підривають авторитет поліції.

Тому, виходячи із змісту конституційного принципу «ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення».

Про те, що позивач двічі притягнений до дисциплінарної відповідальності за одне й теж правопорушення свідчать висновки службового розслідування та прийнятих на підставі цього висновку наказів №83 від 10.02.2022 про звільнення ОСОБА_1 зі служби в поліції та від 29.10.2021 №632 про накладення дисциплінарного стягнення у вигляді суворої догани. Головною тезою цих наказів було порушення позивачем вимог КУпАП та наказів МВС України, що регламентують роботу поліцейських при оформленні матеріалів про адміністративні правопорушення.

Варто відзначити, що існує усталена практика Верховного Суду, зокрема, викладена в постанові від 22.01.2021 у справі 420/4262/19, де наголошено, що притягнення до відповідальності за одне й те саме порушення, суперечить положенням статті 61 Конституції України.

Департамент патрульної поліції в апеляційній скарзі також зазначає про незгоду зі стягнутою, з нього, сумою середнього заробітку за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 . Довід скаржника побудований на вимогах Порядку №100.

Вирішуючи питання правильності стягнення на користь позивача грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував до спірних правовідносин Порядок №100, адже застосування належить постанова Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 року №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 11.11.2015 №988 «Про грошове забезпечення поліцейських Національної поліції» виплата грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів Міністерства внутрішніх справ із специфічними умовами навчання здійснюється в порядку, що затверджується Міністерством внутрішніх справ.

Ця норма є відсилочною та обумовлює існування спеціального нормативно-правового акта для унормування порядку (механізму) нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським.

Спеціальним нормативно-правовим актом є Порядок і умови виплати грошового забезпечення поліцейським Національної поліції та курсантам вищих навчальних закладів МВС із специфічними умовами навчання, затверджений наказом Міністерства внутрішніх справ України №260 від 06.04.2016 року та зареєстрований в Міністерстві юстиції України 29.04.2016 року за №669/28799 (далі Порядок №260).

Верховний Суд у постанові від 21.11.2018 року у справі № 808/928/16, де вирішувалося питання, у тому числі про стягнення на користь поліцейського суми середнього грошового утримання за час вимушеного прогулу, відзначив, що при розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному.

Таким чином, ураховуючи, що, на день звільнення позивача зі служби в поліції, норми вказаного Порядку № 260, який є спеціальним нормативно-правовим актом для нарахування і виплати грошового забезпечення поліцейським, є діючими, слід застосувати їх для визначення розміру грошового забезпечення.

Так, пунктом 6 розділу ІІІ Порядку № 260 передбачено, що поліцейським, звільненим зі служби в поліції, а потім поновленим на службі у зв`язку з визнанням звільнення незаконним, за час вимушеного прогулу з дня звільнення виплачуються всі види грошового забезпечення (в тому числі премія), які були їм визначені на день звільнення. Підставою для нарахування та виплати грошового забезпечення є наказ керівника органу поліції про поновлення особи на службі або скасування наказу про його звільнення.

Пунктом 9 розділу І Порядку №260 встановлено, що при виплаті поліцейським грошового забезпечення за неповний місяць розмір виплати за кожний календарний день визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

Слід зазначити, що даним нормативним актом встановлений порядок обрахунку виплати грошового забезпечення поліцейського за кожний календарний день, що за суттю аналогічно поняттю середньої заробітної плати. Так, вказана сума визначається шляхом ділення суми грошового забезпечення за повний місяць на кількість календарних днів у місяці, за який здійснюється виплата.

З цього приводу існує усталена судова практика Верховного Суду, зокрема, постанови від 14 листопада 2019 року (справа № 814/695/16) та від 19 липня 2018 року (справа №805/1110/17-а), де вказано, що зі змісту Порядку № 260, який є спеціальним для вирішення даних спірних правовідносин, слідує, що грошове забезпечення поліцейських обраховується та виплачується з розрахунку календарних днів відповідного місяця їх служби.

Зі змісту довідки про доходи, яка міститься в матеріалах справи, випливає, що позивачу за лютий 2022 року (останній повний місяць роботи, що передував звільненню) нараховано заробітну плату на загальну суму 14 720,81 грн.

Таким чином, враховуючи, що загальна кількість календарних днів у лютому 2022 року становить 28 календарних днів, суд дійшов висновку, що середньоденна заробітна плата позивача становить 525,74 грн. (14 720,81 грн. / 28 днів = 525,74 грн/день).

З матеріалів справи вбачається, що період вимушеного прогулу позивача з 11.03.2022 (день наступний за днем звільнення) по 31.08.2022 (дата прийняття судом першої інстанції рішення про поновлення позивача на посаді) складає 174 календарних днів.

Беручи до уваги вищевикладене, суд апеляційної інстанції стягує на користь ОСОБА_1 з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України середній заробіток за час вимушеного прогулу (грошове забезпечення) за період з 11.03.2022 по 31.08.2022 включно в сумі 91 478,76 грн. (525,74 грн/день х 174 календарних днів). Вказана сума зазначена без утримання податків та обов`язкових платежів.

Є також важливим зупинитися на тому, хто був ініціатором проведення службового розслідування та затвердження його висновків.

Фактичними обставинами справи беззаперечно встановлено, що це УПП в Одеській області.

Стаття 14 Дисциплінарного статуту надає визначення терміну службове розслідування та встановлює порядок його проведення.

Так, відповідно до частин 1-3 даної норми службове розслідування це діяльність із збирання, перевірки та оцінки матеріалів і відомостей про дисциплінарний проступок поліцейського.

Службове розслідування проводиться з метою своєчасного, повного та об`єктивного з`ясування всіх обставин вчинення поліцейським дисциплінарного проступку, встановлення причин і умов його вчинення, вини, ступеня тяжкості дисциплінарного проступку, розміру заподіяної шкоди та для підготовки пропозицій щодо усунення причин вчинення дисциплінарних проступків.

Службове розслідування призначається за письмовим наказом керівника, якому надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Відповідно до п.2 «Положення про дисциплінарні комісії в Національній поліції України», затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 року, Дисциплінарна комісія створюється за письмовим наказом Міністра внутрішніх справ України, службової особи поліції або ректора закладу вищої освіти із специфічними умовами навчання, який здійснює підготовку поліцейських, наділених повноваженнями із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення (далі уповноважений керівник), одночасно з прийняттям рішення про призначення службового розслідування.

За змістом пунктів 13-14 Положення, Дисциплінарна комісія розпочинає свою діяльність із моменту видання уповноваженим керівником письмового наказу про призначення службового розслідування, в якому зазначається інформація про створення дисциплінарної комісії, призначення її голови та затвердження персонального складу.

Повноваження дисциплінарної комісії припиняються в день затвердження уповноваженим керівником висновку службового розслідування.

У розділі IV Порядку проведення службових розслідувань у Національній поліції України, затвердженого наказом Міністерства внутрішніх справ України №893 від 07.11.2018 року, встановлені повноваження уповноваженого керівника та осіб, які беруть участь у проведенні службового розслідування.

Даний Порядок дублює положення Дисциплінарного статуту та вказує, що уповноваженим керівником або особою, яка виконує його обов`язки, під час службового розслідування є особа, якій надані повноваження із застосування до поліцейського дисциплінарного стягнення.

Наведений нормативний акт наділяє уповноваженого керівника, зокрема:

- контролювати роботу дисциплінарної комісії, надавати голові та членам дисциплінарної комісії доручення стосовно проведення службового розслідування;

- підписувати запити до інших органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності з метою збирання матеріалів, необхідних для проведення службового розслідування;

- розглядати висновок за результатами службового розслідування та матеріали службового розслідування;

- затверджувати висновок службового розслідування та з урахуванням зібраних за результатами його проведення матеріалів приймати рішення, що може відрізнятися від запропонованого дисциплінарною комісією.

За аналізом викладених правових норм колегія суддів дійшла висновку про те, що службове розслідування було призначено та проведено неуповноваженою на те особою, а тому його висновки не можуть бути підставою для звільнення позивача.

Верховний Суд у рішенні від 07.11.2019 року у справі №826/1610/18 надав правову характеристику висновку службового розслідування та зазначив, зокрема, таке.

Сам по собі висновок службового розслідування це документ, який складається за результатами службового розслідування, містить правову оцінку виявлених фактів та обставин, дій чи бездіяльності осіб рядового і начальницького складу, висновки та пропозиції.

Висновки та пропозиції із зазначенням міри юридичної відповідальності, в цьому випадку щодо накладення дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення позивача зі служби в поліції, приймаються посадовими особами на підставі юридичних фактів і норм права.

З наведеного, на переконання суду апеляційної інстанції випливає, що висновки службового розслідування є самостійною підставою для накладення дисциплінарного стягнення.

Резюмуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для скасування наказів про звільнення позивача, поновлення його на попередній посаді та стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу.

Відповідно до приписів статті 317 КАС України підставами для зміни рішення є, зокрема, неправильне застосування норм матеріального права. Неправильним застосуванням норм матеріального права вважається, неправильне тлумачення закону або застосування закону, який не підлягає застосуванню, або незастосування закону, який підлягав застосуванню.

На думку колегії суддів, рішення суду першої інстанції належить змінити, виключивши з мотивувальної частини висновок про незаконність висновків службового розслідування у зв`язку з виходом за межі такого розслідування. На думку колегії суддів, такий висновок побудований на неправильному тлумаченні закону.

Також, рішення належить змінити, в частині вирішення вимоги позивача про стягнення грошового забезпечення за час вимушеного прогулу, адже суд не застосував нормативний акт, який підлягав застосуванню.

Керуючись статтями 195, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Департаменту патрульної поліції задовольнити частково.

Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року за позовом ОСОБА_1 до Департаменту патрульної поліції про визнання протиправним та скасування наказів, поновлення на посаді та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу змінити.

Викласти мотивувальну частину рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року в редакції цієї постанови.

П`ятий абзац резолютивної частини рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року викласти в наступній редакції.

Стягнути з Департаменту патрульної поліції Національної поліції України (код за ) на користь ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_2 , АДРЕСА_1 ) суму середнього грошового забезпечення поліцейського за період вимушеного прогулу з 11.03.2022 по 31.08.2022 в розмірі 91 478,76 грн (дев`яносто одна тисяча чотириста сімдесят вісім гривень 76 копійок) з вирахуванням з вказаної суми належних до сплати податків і зборів.

В іншій частині рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 серпня 2022 року залишити без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Доповідач суддя І. О. Турецька

суддя О. А. Шевчук

суддя Л. П. Шеметенко

Повне судове рішення складено 22.12.2022.