Справа № 260/1133/22
Суддя: Улицький Василь Зіновійович
Дата ухвалення: 2022-12-14 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2022 рокуЛьвівСправа № 260/1133/22 пров. № А/857/12277/22

Колегія суддів Восьмого апеляційного адміністративного суду в складі:

головуючого судді: Улицького В.З.

суддів: Кузьмича С.М., Матковської З.М.

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 року (рішення ухвалене у м. Ужгород судом у складі головуючого судді Іванчулинця Д.В.) у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити дії,-

ВСТАНОВИЛА:

У березні 2022 року позивач звернувся до суду з адміністративним позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області (далі відповідач), яким просить: визнати протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області, що полягає у не підвищенні ОСОБА_1 , пенсії з 01.01.2018р. під час її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.03.2019р. №ХР16651 на 35 (тридцять п`ять) відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23.04.2012р. та зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок пенсії з 01.01.2018р. відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018р. №103 та довідки ІНФОРМАЦІЯ_1 від 05.03.2019р. №ХР16651, підвищивши встановлену суму основної пенсії у розмірі 11068,12грн на 35 (тридцять п`ять) відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23.04.2012 та здійснити виплату пенсії з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 01 січня 2018 року.

Позивач позовні вимоги мотивував тим, що він вважаючи протиправною бездіяльність відповідача, яка полягає у не підвищенні позивачу пенсії з 01.01.2018р. під час її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та довідки від 05.03.2019р. №ХР16651 на 35 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355, а також наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок її пенсії з 01.01.2018р. відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 21.02.2018 №103 та довідки від 05.03.2019р. №ХР16651, підвищивши встановлену суму основної пенсії у розмірі 11068,12 грн. на 35 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23.04.2012 №355. Просив позов задоволити.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 року адміністративний позов задоволено. Визнано протиправною бездіяльність Головного управління Пенсійного фонду в Закарпатській області, що полягає у не підвищенні ОСОБА_1 , пенсії з 01 січня 2018 року під час її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 та довідки про розмір грошового забезпечення виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 05 березня 2019 року за №ХР16651 на 35 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №355 від 23 квітня 2012 року. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області здійснити ОСОБА_1 , перерахунок пенсії з 01 січня 2018 року відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за № 103 та довідки про розмір грошового забезпечення виданої ІНФОРМАЦІЯ_2 станом на 05 березня 2019 року за №ХР16651, підвищивши встановлену суму основної пенсії у розмірі 11068,12 грн. на 35 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України за №355 від 23 квітня 2012 року та здійснити виплату пенсії з урахуванням вже виплачених сум, починаючи з 01 січня 2018 року.

Рішення суду першої інстанції оскаржило Головне управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області. Вважає, що оскаржуване рішення прийняте з помилковим застосуванням норм матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню з підстав викладених у апеляційній скарзі. Просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову постанову, якою у задоволені адміністративного позову відмовити.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу апелянта слід залишити без задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст.2 КАС України завданням адміністративного судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів у сфері публічно-правових відносин з метою ефективного захисту прав, свобод та інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб від порушень з боку суб`єктів владних повноважень.

Відповідно до ст.242 КАС України рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи. Судове рішення має відповідати завданню адміністративного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 189 цього Кодексу.

Згідно ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що позивач ОСОБА_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Закарпатській області та отримує з 01 жовтня 2014 року пенсію по втраті годувальника, як дружина померлого пенсіонера ЗСУ з інвалідністю внаслідок війни.

Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду у справі 260/3093/21 від 22.09.2021р. відповідач здійснив перерахунок та виплату пенсії позивача з урахуванням додаткових видів грошового забезпечення, згідно оновленої довідки ІНФОРМАЦІЯ_3 про грошове забезпечення для перерахунку пенсії станом на 05.03.2019 року №ХР 16651 з урахуванням раніше виплачених сум.

Постановою Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за № 355 «Про збільшення розмірів пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» установлено з 01 липня 2012 року, підвищення до пенсій, призначених до зазначеної дати відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон), крім пенсій, призначених військовослужбовцям строкової служби та членам їх сімей, у розмірі 11 відсотків пенсій, обчислених відповідно до статей 13, 21 і 36 Закону, збільшивши його з 1 вересня 2012 до 23 відсотків та з 1 січня 2013 до 35 відсотків. Підвищення до пенсії у разі втрати годувальника встановлюється незалежно від дати її призначення, якщо такому годувальнику призначено пенсію відповідно до Закону до 1 липня 2012 року. Постанова чинна.

Підвищення у розмірі 35% їй виплачувалось до проведення перерахунку пенсії на підставі Постанови КМУ № 103 від 21.02.2018р. «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та вищезазначеного рішення суду, дані обставини також підтверджуються листом відповіддю Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області від 03 грудня 2021 року № 6100-5725/В-02/8-0700/21 (а.с.8, 9).

09 березня 2022 року позивач отримала лист-відповідь відповідача за № 6100-5725/В-02/8-0700/21 від 03 грудня 2021 року в якій зазначено, що підстав для виплати підвищення відповідно до Постанови за № 355 з 01 січня 2018 року у Головного управління немає.

Законом, який регулює правовідносини у сфері пенсійного забезпечення громадян України із числа осіб, які перебували на військовій службі, службі в органах внутрішніх справ, є Закон України від 09 квітня 1992 року № 2262-ХІІ «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Закон № 2262-ХІІ). Цим Законом держава гарантує гідне пенсійне забезпечення осіб, які мають право на пенсію, шляхом встановлення їм пенсій не нижче прожиткового мінімуму, визначеного законом, перерахунок призначених пенсій у зв`язку із збільшенням рівня грошового забезпечення, надання передбачених законодавством державних соціальних гарантій, вжиття на державному рівні заходів, спрямованих на їх соціальний захист.

Згідно частини 3, 4 статті 63 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (у редакції, чинній на момент виникнення права на перерахунок пенсії) перерахунок пенсій особам начальницького і рядового складу органів внутрішніх справ України (міліції), які мають право на пенсійне забезпечення або одержують пенсію на умовах цього Закону, здійснюється з урахуванням видів грошового забезпечення, щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством для військовослужбовців.

Усі призначені за цим Законом пенсії підлягають перерахунку у зв`язку з підвищенням грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за цим Законом, на умовах, у порядку та розмірах, передбачених Кабінетом Міністрів України.

Порядок проведення перерахунку пенсій встановлений постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 рок за № 45 «Про затвердження Порядку проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», та внесення змін до постанови Кабінету Міністрів України від 17 липня 1992 року за №393» (далі - Порядок № 45), яка набрала чинності 20 лютого 2008 року.

Пунктом 1 Порядку № 45 передбачено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, установлених законодавством.

Згідно пункту 4 Порядку №45, перерахунок пенсії здійснюється на момент виникнення такого права і проводиться у строки, передбачені частинами 2 і 3 статті 51 Закону № 2262-ХІІ. Якщо внаслідок перерахунку розмір зменшується, пенсія виплачується в раніше встановленому розмірі.

Відповідно до приписів до абзацу 5 пункту 5 Порядку перерахунку пенсій для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів - інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Апеляційним судом встановлено, що на підставі рішення Закарпатського окружного адміністративного суду у справі №260/3093/21 від 22 вересня 2021 року позивачу видано довідку станом на 05 березня 2019 року за №ХР16651 про розмір грошового забезпечення на підставі якої ОСОБА_1 проведено перерахунок пенсії відповідно до Постанови КМУ від 21 лютого 2018 року за № 103 «Про перерахунок пенсій особам, які звільнені з військової служби, та деяким іншим категоріям осіб» та за № 988 від 11 листопада 2015 року, але без врахування підвищення згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за №355, яке вона отримувала з 01 жовтня 2014 року, у зв`язку з чим звернулась до відповідача.

09 березня 2022 року, позивач отримала лист-відповідь від 03 грудня 2021 року з якої вбачається, що підстав для виплати підвищення відповідно до Постанови КМУ за № 355 з 01 січня 2018 року у відповідача немає. Натомість відповідачем при наданні такої відповіді не враховано, що у постанові КМУ від 21 лютого 2018 року за № 103 не зазначено про припинення нарахування та виплати підвищення пенсій згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за № 355, а пунктом 3 Постанови КМУ від 21 лютого 2018 року за № 103 зазначено, що виплату перерахованих відповідно до абзацу першого цього пункту пенсій (з урахуванням доплат до попереднього розміру пенсій, підвищень, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством (крім підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, що визначені законом) - проводити з 01 січня 2018 року. Зазначене, підтверджує, що Постанова КМУ від 21 лютого 2018 року за № 103 не обмежує нарахування та виплату пенсії з урахуванням відповідних підвищень.

Відповідачем не надано належних обґрунтування, що виплата підвищення пенсії згідно постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за № 355, яка ним не враховувалася при проведенні перерахунку пенсії відповідно до Постанова КМУ від 21 лютого 2018 року за № 103.

Судом встановлено протиправну бездіяльність відповідача, яка полягає у не підвищенні позивачу пенсії з 01 січня 2018 року під час її перерахунку відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 та довідки за №ХР16651, виданої станом на 05 березня 2019 року на 35 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за № 355, а також наявність правових підстав для зобов`язання відповідача здійснити перерахунок пенсії позивачу з 01 січня 2018 року відповідно до постанов Кабінету Міністрів України від 21 лютого 2018 року за №103 та довідки про розмір грошового забезпечення станом на 05 березня 2019 року за № ХР16651, підвищивши встановлену суму основної пенсії у розмірі 11068,12 грн. на 35 відсотків відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 23 квітня 2012 року за № 355.

Постановою Кабінету Міністрів України від 13 лютого 2008 року № 45 (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) затверджено Порядок проведення перерахунку пенсій, призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (далі - Порядок № 45).

Пунктом 1 Порядку № 45 визначено, що перерахунок раніше призначених відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» пенсій проводиться у разі прийняття рішення Кабінетом Міністрів України про зміну розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення для відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на пенсію за Законом, або у зв`язку із введенням для них нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством.

Згідно з п.5 Порядку №45 для перерахунку пенсій грошове забезпечення враховується у розмірі, встановленому за відповідною посадою (посадами), в межах визначеної законодавством максимальної величини бази нарахування єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з урахуванням таких його видів: посадовий оклад, оклад за військовим (спеціальним) званням та відсоткова надбавка за вислугу років - розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України або керівником державного органу у межах його повноважень на момент виникнення права на перерахунок за відповідною посадою та військовим (спеціальним) званням; надбавки за знання та використання в роботі іноземної мови, почесне звання "заслужений" чи "народний", службу в умовах режимних обмежень, спортивні звання, доплата за науковий ступінь кандидата або доктора наук та вчене звання - у розмірах, установлених Кабінетом Міністрів України на момент виникнення права на перерахунок, якщо вони були фактично встановлені особі; щомісячні надбавки, доплати та підвищення, конкретні розміри яких за відповідними посадами (категоріями) установлені Кабінетом Міністрів України - у зазначених розмірах на момент виникнення права на перерахунок; інші щомісячні надбавки, доплати (крім доплати, розмір якої визначається як різниця між розміром грошового забезпечення до і після запровадження нових умов його виплати), підвищення та щомісячна премія - у середніх розмірах, що фактично виплачені за місяць, у якому виникло право на перерахунок пенсії за відповідною посадою (посадами) у тому державному органі, звідки особа звільнилася на пенсію.

Відтак, підставою для проведення перерахунку пенсії є фактична зміна розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, проведена на підставі рішення суб`єкта владних повноважень, наділеного правом установлювати чи змінювати види грошового забезпечення військовослужбовців.

Відповідно до ст. 43 Закону № 2262-ХІІ, пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом, особам, які мають право на пенсію за цим Законом, та членам їх сімей, обчислюється з розміру грошового забезпечення, враховуючи відповідні оклади за посадою, військовим (спеціальним) званням, процентну надбавку за вислугу років, щомісячні додаткові види грошового забезпечення (надбавки, доплати, підвищення) та премії в розмірах, установлених законодавством, з якого було сплачено єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, а до 01 січня 2011 року - страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування, у порядку, встановленим Кабінетом Міністрів України.

Законом N6668-VI до статті 43 Закону № 2262-ХІІ внесено нову норму, згідно з якою максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність. Згідно з пунктом 2 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про заходи щодо законодавчого забезпечення реформування пенсійної системи» від 08.07.2011 № 3668- VI, який набрав чинності з 01 жовтня 2011 року, обмеження пенсії (щомісячного довічного грошового утримання) максимальним розміром, встановленим цим Законом, не поширюється на пенсіонерів, яким пенсія (щомісячне довічне грошове утримання) призначена до набрання чинності цим Законом.

Положеннями ч. 7 статті 43 Закону № 2262-ХІІ, в редакції Закону № 911-VIII від 24 грудня 2015 року (чинній з 01 січня 2016 року по 20 грудня 2016 року) встановлено, що максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати десяти прожиткових мінімумів, установлених для осіб, які втратили працездатність.

У період з 01 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року, максимальний розмір пенсії (з урахуванням надбавок, підвищень, додаткової пенсії, цільової грошової допомоги, пенсії за особливі заслуги перед Україною, індексації та інших доплат до пенсії, встановлених законодавством, крім доплати до надбавок окремим категоріям осіб, які мають особливі заслуги перед Батьківщиною) не може перевищувати 10740 гривень.

Рішенням Конституційного Суду України від 20 грудня 2016 року у справі № 7-рп/2016 визнано такими, що не відповідають ст. 17 Конституції України, положення першого речення ч.7 ст.43 Закону № 2262-ХІІ. Зокрема, Конституційний суд зазначив, що обмеження максимального розміру пенсії та призупинення виплати призначеної пенсії особам, яким право на пенсійне забезпечення встановлене Законом №2262-XII, порушує суть конституційних гарантій щодо безумовного забезпечення соціального захисту осіб, передбачених ч. 5 ст. 17 Конституції України, які зобов`язані захищати суверенітет, територіальну цілісність і недоторканність України. Відповідно до п. 2 резолютивної частини Рішення Конституційного Суду України № 7-рп/2016 від 20.12.2016 положення ч. 7 ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб», які визнані неконституційними, втрачають чинність з дня ухвалення Конституційним Судом України цього Рішення. Таким чином, з 20.12.2016 відсутня ч. 7 ст. 43 в Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».

Згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016 № 1774-VIII, який відповідно до Прикінцевих положень цього Закону, набрав чинності з 1 січня 2017 року, у частині сьомій статті 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» слова і цифри «у період з 1 січня 2016 року по 31 грудня 2016 року» замінено словами і цифрами «по 31 грудня 2017 року».

Буквальне розуміння змін, внесених Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. №1774-VIII з урахуванням рішення Конституційного Суду України №7-рп/2016 від 20.12.2016р., дозволяє стверджувати, що у Законі України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» відсутня ч. 7 ст. 43, а внесені до неї зміни, що полягають у зміні слів і цифр, є нереалізованими.

Таким чином, внесені Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 06.12.2016р. № 1774 до частини сьомої зазначеної статті, яка визнана неконституційною і втратила чинність, зміни (щодо періоду, протягом якого діють обмеження пенсії), самі по собі не створюють підстав для такого обмеження.

Аналогічна правова позиція відображена в постановах Верховного Суду від 16 жовтня 2018 року у справі № 522/16882/17, від 31 січня 2019 року у справі № 638/6363/17 та від 12 березня 2019 року у справі № 522/3049/17.

Передбачені ст. 43 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» обмеження пенсій максимальним розміром введені в дію Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» від 24.12.2015р. №911-VIII. В той же час, п. 2 Прикінцевих положень Закону № 911-VIII передбачено, що дія положень цього Закону щодо визначення максимального розміру пенсії застосовується лише до пенсій, які призначаються починаючи з 01.01.2016, при цьому, пенсія позивача призначена 01 жовтня 2014 року.

Згідно з ч. 3 ст. 51 Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» (в редакції Закону № 614-VIII від 15.07.2015р.) перерахунок пенсій у зв`язку із зміною розміру хоча б одного з видів грошового забезпечення відповідних категорій військовослужбовців, осіб, які мають право на такий перерахунок згідно з цим Законом, або у зв`язку із введенням для зазначених категорій осіб нових щомісячних додаткових видів грошового забезпечення (надбавок, доплат, підвищень) та премій у розмірах, встановлених законодавством, не проведений з вини органів Пенсійного фонду України та/або державних органів, які видають довідки для перерахунку пенсії, провадиться з дата виникнення права на нього без обмеження строком.

Відтак, внесені зміни до статей 13, 43 Закону № 2262-ХІІ щодо розміру пенсії у відсотках та її максимального розміру стосуються виключно порядку призначення пенсії особам офіцерського складу, прапорщикам і мічманам, військовослужбовцям надстрокової служби та військової служби за контрактом у разі реалізації ними права на первинне призначення пенсії за цим Законом, а не перерахунку вже призначеної пенсії.

Тому, при перерахунку пенсії військовослужбовцям має застосовуватись норма, яка визначає розмір пенсії у відсотках без обмеження її граничного розміру, що діяла на момент призначення пенсії, у зв`язку з чим відповідач зобов`язаний здійснити виплату пенсії позивачу без обмеження її максимального розміру.

Аналогічна правова позиція відображена Верховним Судом у постанові від 15 квітня 2019 року в страві № 127/4270/17.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Узагальнюючи наведене, суд апеляційної інстанції переконаний, що судом першої інстанції надано належну оцінку наявним у справі доказам, а їх достатня кількість та взаємний зв`язок у сукупності дали змогу суду першої інстанції зробити вірний висновок про наявність підстав для задоволення адміністративного позову.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

З наведеного вбачається, що доводи апеляційної скарги являються безпідставними та необґрунтованими та не спростовують висновків суду першої інстанції, правова оцінка доказів дана вірно, а відтак у задоволенні апеляційної скарги слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 08.07.2022 року у справі №260/1133/22 без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя В. З. Улицький
судді С. М. Кузьмич
З. М. Матковська