Справа № 160/25140/21
Суддя: Добродняк І.Ю.
Дата ухвалення: 2022-12-20 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А

і м е н е м У к р а ї н и

20 грудня 2022 року м. Дніпросправа № 160/25140/21

Третій апеляційний адміністративний суд

у складі колегії суддів: головуючого - судді Добродняк І.Ю. (доповідач),

суддів: Бишевської Н.А., Семененка Я.В.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі

апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року (головуючий суддя Єфанова О.В.)

у справі №160/25140/21

за позовом ОСОБА_1

до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області

про визнання протиправною та скасування вимоги, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до Головного управління ДПС у Дніпропетровській області, в якому просила:

- визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) № Ф-16515-53/64-У від 18.05.2021 у розмірі 32410,62 грн, яку винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області Денисовій Тетяні Юріївні;

- зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області (Відокремлений підрозділ ДПС України) закрити інтегровану картку платника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з одночасним формуванням відомостей про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску за ОСОБА_1 .

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивачем 21.09.2020 припинено підприємницьку діяльність. При цьому за період нарахування заборгованості зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування позивачка була працевлаштована та за нею її роботодавцями сплачувався єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування. Також рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 22.12.2020 у справі №160/11951/20 визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №0-16515-53/64 від 05.11.2019 на загальну суму 8 262,54 грн. стосовно сплати єдиного внеску за 2018-2019 роки. Окрім цього позивач зауважила, що для ефективного захисту її прав необхідно зобов`язати відповідача закрити інтегровану картку платника - фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 , з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування з одночасним формуванням відомостей про відсутність заборгованості зі сплати єдиного внеску за ОСОБА_1 .

Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року позовну заяву задоволено частково.

Визнано протиправною та скасовано вимогу про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16515-53/64-У від 18.05.2021 у розмірі 32 410,62 грн, яку було винесено Головним управлінням ДПС у Дніпропетровській області Денисовій Тетяні Юріївні;

Зобов`язано Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ) виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне сі рахування у розмірі 32 410,62грн;

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Суд першої інстанції виходив з того, що відповідачем протиправно обліковується за позивачем заборгованість з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування за оскаржуваною вимогою про сплату боргу (недоїмки), та з нарахування заборгованості в сумі 32 410,62 грн. Також суд першої інстанції зазначив про те, що в даній адміністративній справі не э предметом розгляду правовідносини стосовно закриття інтегрованої картки платника податків внаслідок припинення діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_1 та вказав, що в даному випадку слід зобов`язати Головне управління ДПС у Дніпропетровській області внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1 ), виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування у розмірі 32 410,62 грн.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач в обґрунтування апеляційної скарги зазначає, що за даними інформаційної системи податкового органу станом на 30.04.2021 щодо ОСОБА_1 в інтегрованій картці платника обліковуються нарахування єдиного внеску, які складаються з автоматичних нарахувань на загальну суму 32 410,62 грн. Також відповідач вказав про те, що вимога про сплату боргу (недоїмки) формується, у тому числі, на підставі даних інформаційної системи податкового органу, якщо такий платник має на кінець календарного місяця недоїмку зі сплати єдиного внеску. Недоїмкою в свою чергу, є сума єдиного внеску, своєчасно не сплачена у строки, встановлені ПК України. Відповідно до пункту 3 розділу VI Інструкції №449 вимога про сплату боргу (недоїмки) формується на підставі даних інформаційної системи органу доходів і зборів на суму боргу, що перевищує 10 гривень. Вимога про сплату недоїмки є виконавчим документом та формується під одним порядковим номером до повного погашення сум боргу. На підставі пункту 4 розділу VI Інструкції №449 було сформовано та направлено вимогу платнику, яка повернулась Відповідачу з відміткою ПАТ «Укрпошта» «за закінченням терміну зберігання». Оскільки винесена вимога про сплату боргу (недоїмки) від 18.05.2021 №Ф-16515/53/64позивачем не була оскаржена протягом 10 днів, відповідач виніс оскаржувану вимогу від 18.05.2021 №Ф-16515/53/64-У на суму 32 410,62 грн та направив її на примусове виконання до державної виконавчої служби разом із заявою від 24.06.2021 №17952/5/04-36-13-05-17.

Представники сторін у судове засідання не з`явились, про час і місце судового засідання сторони повідомлені судом належним чином.

Від позивачки на вимогу суду надійшли додаткові документи, а саме: копії довідок ОК-5, ОК-7, а також копія трудової книжки позивачки.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Визначаючи межі апеляційного перегляду справи, суд апеляційної інстанції виходить з того, що рішення суду першої інстанції оскаржено відповідачем в частині задоволених позовних вимог, у зв`язку з чим судом апеляційної інстанції надається оцінка рішенню суду на предмет його законності та обґрунтованості в цій же частині.

Рішення суду в частині відмовлених позовних вимог не оскаржується, тому судом апеляційної інстанції в цій частині рішення суду першої інстанції не перевіряється.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з огляду на таке.

Як встановлено судом та підтверджено матеріалами справи, позивачка ОСОБА_1 зареєстрована як фізична особа-підприємець 16.01.2006 з видом діяльності по КВЕД 60.24.1 (діяльність автомобільного вантажного транспорту), про що до ЄДРПОУ внесений відповідний запис.

17.01.2006 позивачку взято на облік у Головному управлінні ДПС у Дніпропетровській області як платника єдиного внеску.

21.09.2020 до ЄДРПОУ внесений запис про припинення підприємницької діяльності фізичної особи - підприємця ОСОБА_1 , підстава: власне бажання (а.с.14).

За даними інформаційної системи податкового органу станом на 30.04.2021 щодо ОСОБА_1 в інтегрованій картці обліковується заборгованість по оплаті єдиного внеску у сумі 32410,62 грн., у зв`язку з чим відповідачем сформована вимога про сплату боргу (недоїмки) з єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування від 18.05.2021 № Ф-16515-53/64-У на суму боргу у загальному розмірі 32410,62 грн.

Зазначений борг визначений таким чином:

1) за 1-4 квартали 2017 року 8 448,00 грн, виходячи із 704,00 грн на місяць;

2) за 1-4 квартали 2018 року 9 828,72 грн, виходячи із 819,06 грн на місяць;

3) за 1-4 квартали 2019 року 11 016,72 грн, виходячи із 918,06 грн на місяць.

4) за 1-2 квартали 2020 року 3 117,18 грн.

При цьому контролюючий виходив з того, що оскільки у вказаний період позивачка доходів не отримувала, податкову звітність не подавала, єдиний внесок в інтегрованій картці платника єдиного внеску позивачки контролюючим органом нарахований у розмірі мінімального страхового внеску.

В даному випадку позиція відповідача щодо обов`язку сплати єдиного внеску, ґрунтується на тому, що сам факт наявності в ЄДР відомостей про позивачку, як зареєстрованого суб`єкта підприємницької діяльності, незалежно від того чи фактично ним така діяльність здійснювалась, є підставою для сплати єдиного внеску на соціальне страхування.

Встановлені у справі обставини також свідчать про те, що протягом вказаного вище періоду позивачка працювала за трудовим договором в КНП «Дніпровський центр первинної медико-санітарної допомоги №10», у ФОП ОСОБА_2 і роботодавцями здійснювалась сплата єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за ОСОБА_1 з 1 кварталу 2017 року по 2 квартал 2020 року, що підтверджується, в тому числі, сформованою органом Пенсійного фонду випискою з реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування «Індивідуальні відомості про застраховану особу» (форма ОК-5), яка містить відомості про фактично отриманий позивачкою заробіток та сплату страхових внесків роботодавцями позивача, зокрема, за вказаний вище період.

Правомірність вимоги про сплату боргу (недоїмки) №Ф-16515-53/64-Увід 18.05.2021 року у розмірі 32410,62 грн є предметом судового розгляду у даній справі.

З огляду на фактичні обставини справи, норми законодавства, що регулюють спірні правовідносини, апеляційний суд вважає за необхідне зазначити таке.

Відповідно до п.п 14.1.226 п.14.1 ст.14 Податкового кодексу України (далі - ПК України, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) самозайнята особа - платник податку, який є фізичною особою - підприємцем або провадить незалежну професійну діяльність за умови, що така особа не є працівником в межах такої підприємницької чи незалежної професійної діяльності.

Незалежна професійна діяльність - участь фізичної особи у науковій, літературній, артистичній, художній, освітній або викладацькій діяльності, діяльність лікарів, приватних нотаріусів, приватних виконавців, адвокатів, арбітражних керуючих (розпорядників майна, керуючих санацією, ліквідаторів), аудиторів, бухгалтерів, оцінщиків, інженерів чи архітекторів, особи, зайнятої релігійною (місіонерською) діяльністю, іншою подібною діяльністю за умови, що така особа не є працівником або фізичною особою - підприємцем (за виключенням випадку, передбаченого пунктом 65.9 статті 65 цього Кодексу) та використовує найману працю не більш як чотирьох фізичних осіб.

Підпункт 14.1.195 п.14.1 ст.14 ПК України дає визначення поняттю «працівник» - фізична особа, яка безпосередньо власною працею виконує трудову функцію згідно з укладеним з роботодавцем трудовим договором (контрактом) відповідно до закону.

Правові та організаційні засади забезпечення збору та обліку єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, умови та порядок його нарахування і сплати та повноваження органу, що здійснює його збір та ведення обліку, визначені Законом України «Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування» від 08.07.2010 року № 2464-VI (далі - Закон №2464-VI, в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Згідно з п.2 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування (далі - єдиний внесок) - консолідований страховий внесок, збір якого здійснюється до системи загальнообов`язкового державного соціального страхування в обов`язковому порядку та на регулярній основі з метою забезпечення захисту у випадках, передбачених законодавством, прав застрахованих осіб на отримання страхових виплат (послуг) за діючими видами загальнообов`язкового державного соціального страхування.

Відповідно до ст.2 Закону № 2464-VI дія цього Закону поширюється на відносини, що виникають під час провадження діяльності, пов`язаної із збором та веденням обліку єдиного внеску. Дія інших нормативно-правових актів може поширюватися на зазначені відносини лише у випадках, передбачених цим Законом, або в частині, що не суперечить цьому Закону. Виключно цим Законом визначаються: принципи збору та ведення обліку єдиного внеску; платники єдиного внеску; порядок нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску; розмір єдиного внеску; орган, що здійснює збір та веде облік єдиного внеску, його повноваження та відповідальність; склад, порядок ведення та використання даних Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування; порядок здійснення державного нагляду за збором та веденням обліку єдиного внеску.

Пунктами 3 і 10 ч.1 ст.1 Закону №2464-VI надано визначення поняттям:

- застрахована особа - фізична особа, яка відповідно до законодавства підлягає загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню і сплачує (сплачувала) та/або за яку сплачується чи сплачувався у встановленому законом порядку єдиний внесок;

- страхувальники - роботодавці та інші особи, які відповідно до цього Закону зобов`язані сплачувати єдиний внесок.

Абзацом 2 п.1 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI визначено, що платниками єдиного внеску є роботодавці: підприємства, установи та організації, інші юридичні особи, утворені відповідно до законодавства України, незалежно від форми власності, виду діяльності та господарювання, які використовують працю фізичних осіб на умовах трудового договору (контракту) або на інших умовах, передбачених законодавством, чи за цивільно-правовими договорами (крім цивільно-правового договору, укладеного з фізичною особою - підприємцем, якщо виконувані роботи (надавані послуги) відповідають видам діяльності відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців), у тому числі філії, представництва, відділення та інші відокремлені підрозділи зазначених підприємств, установ і організацій, інших юридичних осіб, які мають окремий баланс і самостійно ведуть розрахунки із застрахованими особами.

Пунктом 4 ч.1 ст.4 Закону №2464-VI встановлено, що до платників єдиного внеску віднесено фізичних осіб-підприємців, в тому числі тих, які обрали спрощену систему оподаткування.

Відповідно до ч.2 ст.6 Закону №2464-VI платник єдиного внеску зобов`язаний, серед іншого:

- своєчасно та в повному обсязі нараховувати, обчислювати і сплачувати єдиний внесок;

- подавати звітність та сплачувати до органу доходів і зборів за основним місцем обліку платника єдиного внеску у строки, порядку та за формою, встановленими центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну податкову і митну політику, за погодженням з Пенсійним фондом та фондами загальнообов`язкового державного соціального страхування. У разі надсилання звітності поштою вона вважається поданою в день отримання відділенням поштового зв`язку від платника єдиного внеску поштового відправлення із звітністю.

Згідно з ч.12 ст.9 Закону №2464-VI єдиний внесок підлягає сплаті незалежно від фінансового стану платника.

Отже, особа, яка провадить господарську діяльність, вважається самозайнятою особою і зобов`язана сплачувати єдиний внесок на загальнообов`язкове державне соціальне страхування не нижче розміру мінімального страхового внеску незалежно від фактичного отримання доходу лише за умови, що така особа не є найманим працівником. В іншому випадку (якщо особа є найманим працівником), така особа є застрахованою і платником єдиного внеску за неї є її роботодавець, а мета збору єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування досягається за рахунок його сплати роботодавцем у розмірі не меншому за мінімальний.

Таким чином, фізичними особами-підприємцями, які одночасно перебувають у трудових відносинах не повинні сплачувати подвійну суму єдиного соціального внеску на загальнообов`язкове державне страхування.

Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у постановах від 23.01.2020 року у справі №480/4656/18, від 04.12.2019 року у справі №440/2149/19, від 27.11.2019 року у справі №160/3114/19.

Судом першої інстанції правильно встановлено, що доказів отримання позивачем у спірний період доходів від провадження господарської діяльності матеріали справи не містять.

Натомість за встановлених вище обставин, які відповідачем не заперечуються, позивачка у періоді, за який контролюючим органом нарахована недоїмка зі сплати єдиного внеску (коли вона була зареєстрована фізичною особою-підприємцем), перебувала у трудових відносинах з вказаними вище роботодавцями, які, нараховуючи позивачці заробітну плату, сплачували за неї як страхувальники єдиний соціальний внесок, що підтверджено наявними в матеріалах справи довідками ОК-5, ОК-7, що виключає обов`язок по сплаті у цей період єдиного внеску позивачкою ще і як фізичною особою-підприємцем, яка має право провадити господарську діяльність, проте не отримувала дохід від неї.

Виходячи з вищенаведеного, суд апеляційної інстанції погоджується з висновками суду першої інстанції про протиправність вимоги ГУ ДПС у Дніпропетровській області №Ф-16515-53/64У від 18.05.2021 на загальну суму 32 410,62 грн. та наявність підстав для її скасування.

Щодо висновку суду першої інстанції про зобов`язання відповідача внести зміни до інтегрованої картки платника податків ОСОБА_1 , виключивши суму недоїмки зі сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне сі рахування у розмірі 32410,62 грн., суд апеляційної інстанції зазначає таке.

Згідно пункту 2 розділу І Порядку ведення податковими органами оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, затвердженим наказом Міністерства фінансів України 12 січня 2021 року № 5, інтегрована картка платника - форма оперативного обліку податків, зборів, платежів та єдиного внеску, що ведеться за кожним видом платежу.

За змістом пункту 1 розділу ІІ зазначеного Порядку, з метою обліку нарахованих і сплачених, повернутих та відшкодованих сум платежів територіальними органами ДПС відкриваються ІКП за кожним платником та кожним видом платежу, які мають сплачуватися такими платниками на рахунки, відкриті в розрізі адміністративно-територіальних одиниць.

Облік платежів ведеться в ІКП окремими обліковими операціями в хронологічному порядку. При цьому кожна операція фіксується в окремому рядку із зазначенням виду операції та дати її проведення.

Згідно з п.4-5 розділу І Порядку відображення/занесення первинних показників у підсистемах інформаційної системи здійснюється працівниками структурних підрозділів територіальних органів ДПС за напрямами роботи.

Моніторинг повноти та своєчасності внесення первинних показників у підсистеми інформаційної системи забезпечується керівниками структурних підрозділів територіального органу ДПС за напрямами роботи. Загальний контроль за достовірністю відображення в ІКП облікових показників забезпечується підрозділом, що здійснює облік платежів.

Оскільки облік нарахованих і сплачених сум податків, зборів, митних та інших платежів до бюджетів, єдиного внеску відображається в інтегрованій картці платника, то матеріально-правовий інтерес платника податків полягає в тому, щоб дані інтегрованих карток правильно відображали фактичний стан розрахунків з бюджетом, реальну структуру податкових вигод та податкових зобов`язань платника податків.

Аналогічна правова позиція викладена Верховним Судом, зокрема, у постановах №816/2042/16 від 13.02.2018, від 10 квітня 2020 року по справі №813/1760/18 та від 01 липня 2020 року по справі №640/8980/19, і врахована судом першої інстанції при прийнятті рішення.

Таким чином, враховуючи безпідставність визначення в оскаржуваній вимогі про сплату боргу (недоїмки) суми 32410,62 грн. суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для проведення коригування в інтегрованій картці позивача шляхом виключення нарахованого єдиного соціального внеску в сумі 32410,62 грн.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, передбачені ст.317 КАС України підстави для скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення відсутні.

Керуючись ст.ст. 310, 315, 316, 321, 322 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління ДПС у Дніпропетровській області залишити без задоволення.

Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11 лютого 2022 року у справі №160/25140/21 в частині задоволених позовних вимог залишити без змін.

Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття, може бути оскаржена до касаційного суду в порядку та строки, встановлені ст.ст.328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України.

Головуючий - суддя І.Ю. Добродняк

суддя Н.А. Бишевська

суддя Я.В. Семененко