Справа № 460/8720/21
Суддя: В.В. Щербаков
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

РІВНЕНСЬКИЙ ОКРУЖНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
Р І Ш Е Н Н Я

і м е н е м У к р а ї н и

21 грудня 2022 року м. Рівне №460/8720/21

Рівненський окружний адміністративний суд у складі судді Щербакова В.В., розглянувши за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи адміністративну справу за позовом

ОСОБА_1
доГоловного управління ДПС у Рівненській області
про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки), -

В С Т А Н О В И В:

До Рівненського окружного адміністративного суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 (далі по тексту позивач) до Головного управління ДПС у Рівненській області (далі по тексту відповідач) про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки).

Позивач просить суд:

-визнати протиправними та скасувати податкові повідомлення-рішення від 15.06.2021 №5095/17000708, №5097/17000708, №5098/17000708, №5099/17000708, №5100/17000708;

-визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.06.2021 № 5094/17000708;

-визнати протиправним та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування" від 15.06.2021 №5096/17000708;

-визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2021 № 5093/17000708.

В обґрунтування позовних вимог зазначає, що оскаржувані рішення та вимога винесено безпідставно, отже є протиправними та підлягають скасуванню.

Ухвалою суду від 02.07.2021 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи.

Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, зі змісту якого вбачається, що позовні вимоги є безпідставними та необґрунтованими, оскільки жодних повідомлень до контролюючого органу про втрату документів до контролюючого органу не надходило. Крім того, з жовтня 2019 року позивач мав перейти на загальну систему оподаткування. Проте, в порушення норм чинного законодавства перебував на спрощеній системі оподаткування, що призвело до заниження суми податку на доходи фізичних осіб. За період, який перевірявся ФОП ОСОБА_1 не повідомлено податковий орган про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП, а також не внесено зміни до облікових даних при введені в експлуатацію нових об`єктів діяльність та не надано повідомлення за формою 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, чим порушено п. 63.3 ст. 63 Податкового кодексу України, п. 8.4 та п. 8.5 Порядку обліку платників податків і зборів. Враховуючи викладене, просить суд в задоволенні позовних вимог відмовити.

Представником позивача подано до суду відповідь на відзив, в якій спростовано аргументи відповідача викладені у відзиві на позовну заяву.

Представником відповідача надано до суду заперечення, в яких наведено мотиви відхилення аргументів зазначених представником позивача у відповіді на відзив.

Дослідивши письмові докази, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа підприємець з 12.02.2018 (номер запису: 0002836), основним видом діяльності є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41). З 12.02.2018 перебував на обліку як платник податків та єдиного внеску.10.03.2020 припинено державну реєстрацію фізичної особи підприємця.

Судом встановлено та не заперечувалося сторонами, що у період з 29.04.2021 по 07.05.2021 у ОСОБА_1 була проведена документальна позапланова виїзна перевірка.

Результати перевірки оформлені актом від 17.05.2021 № 3095/17-00-07-08/ НОМЕР_1 (далі - акт перевірки), відповідно до висновків якого встановлено порушення:

-ч.2 пп..293.4 ст.293 ПК України, а саме: заниження суму єдиного податку за 2019 рік на 6151,20грн;

-пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України не подання декларацій про майновий стан і доходи за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 та за 2020 рік;

-пп.298.2.3 п.298.2 ст.298, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України - заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на 48600грн, в т.ч. за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 на 26460грн, за період з 01.01.2020 по 10.03.2020 на 22140,00грн;

-п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та пп.6 п.2 розділу 7 Інструкції про порядок нарахування і сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік;

-п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 45547,70грн, в т.ч. за 2019 рік 29585,82грн, за 2020 рік 15961,88грн;

- пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: заниження суми військового збору на 4050грн, в т.ч. за 2019 рік на 2205грн, за 2020 рік на 1845грн;

- п.44.1, 44.3 ст.44 Податкового кодексу України, а саме: платником податків не забезпечено зберігання в повному обсязі первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

-п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.2, п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 - неподання Довідки за формою 20-ОППП щодо повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність та не надано повідомлення за формою 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, а саме, про взяття на облік 3 об`єкта, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність - за період з 02.03.2018 по 15.03.2018 (вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM 460/18 та причіп НОМЕР_2 ), з 02.09.2018 по 14.09.2018 (здача в оренду причіпа НОМЕР_3 ), та з обліку 3 об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність - за період з 11.03.2020 по 24.03.2020.

Не погоджуючись з висновками акта перевірки ОСОБА_2 подано заперечення на акт перевірки.

Розглянувши подані заперечення, Головне управління ДПС у Рівненській області листом від 09.06.2021 №6651/6/17-00-07-08-04 висновки акта перевірки викладено в наступній редакції:

-пп.49.18.5 п.49.18 ст.49, п.177.5, п.177.11 ст.177 Податкового кодексу України не подання декларацій про майновий стан і доходи за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 та за 2020 рік;

-пп.298.2.3 п.298.2 ст.298, п.167.1 ст.167, п.177.1, п.177.2, п.177.4 ст.177 Податкового кодексу України - заниження суми податку на доходи фізичних осіб від зайняття підприємницькою діяльністю на 48600грн, в т.ч. за період з 01.10.2019 по 31.12.2019 на 26460грн, за період з 01.01.2020 по 10.03.2020 на 22140,00грн;

-п.4 ч.2 ст.6 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування" та пп.6 п.2 розділу 7 Інструкції про порядок нарахування і сплату єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування - несвоєчасне подання звіту про суми нарахованого доходу застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску за 2018 рік;

п.2 ч.1 ст.7, ч.5 ст.8 Закону України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування", а саме: заниження суми єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування в сумі 45547,70грн, в т.ч. за 2019 рік 29585,82грн, за 2020 рік 15961,88грн;

- пп.1.1, 1.2, 1.3, 1.4, 1.5, 1.6 п. 16-1 підрозділу 10 розділу ХХ Податкового кодексу України, а саме: заниження суми військового збору на 4050грн, в т.ч. за 2019 рік на 2205грн, за 2020 рік на 1845грн;

- п.44.1, 44.3 ст.44 Податкового кодексу України, а саме: платником податків не забезпечено зберігання в повному обсязі первинних документів, звітності, інших документів, пов`язаних із обчисленням і сплатою податків і зборів, ведення яких передбачено законодавством;

-п.63.3 ст.63 Податкового кодексу України, п.8.2, п.8.4 розділу VIII Порядку обліку платників податків і зборів, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 09.12.2011 №1588 - неподання Довідки за формою 20-ОППП щодо повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність та не надано повідомлення за формою 20-ОПП з оновленою інформацією про об`єкт оподаткування, щодо якого відбулися зміни, в зв`язку з припиненням підприємницької діяльності, а саме, про взяття на облік 3 об`єкта, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність - за період з 02.03.2018 по 15.03.2018 (вантажний автомобіль RENAULT MAGNUM 460/18 та причіп НОМЕР_2 ), з 02.09.2018 по 14.09.2018 (здача в оренду причіпа НОМЕР_3 ), та з обліку 3 об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність - за період з 11.03.2020 по 24.03.2020.

Суд встановив, що Головним управлінням ДПС у Рівненській області 15.06.2021 на підставі акта перевірки було прийнято податкові повідомлення-рішення:

№5100/17000708, яким за неподання податкової декларації про майновий стан і доходи за 2019 рік та 2020 рік, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 340,00 грн;

№5099/17000708, яким за не забезпечення ведення обліку доходів і витрат, не забезпечення зберігання первинних документів протягом установлених строків їх зберігання за період з 12.02.2018 по 29.02.2020, застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 1020,00грн;

№5098/17000708, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: податок на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, в сумі 60750,00грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 48600,00грн, за штрафним (фінансовим) санкціями 12150,00грн;

№5097/17000708, яким позивачу збільшено суму грошового зобов`язання за платежем: військовий збір, в сумі 5062,50грн, в т.ч. за податковими зобов`язаннями 4050,00грн, за штрафним (фінансовим) санкціями 1012,50грн;

№5095/17000708, яким за неповідомлення податкового органу про об`єкти оподаткування / об`єкти пов`язані з оподаткуванням та про зміни відомостей об`єктів оподаткування за формою 20-ОПП за період з 02.03.2018 по 15.03.2018, з 02.09.2018 по 11.02.2020, з 11.03.2020 по 24.03.2020 застосовано штрафні (фінансові) санкції в сумі 680,00 грн;

рішення №5096/17000708 про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання не за встановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування";

рішення №5094/17000708 про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску в сумі 45547,70грн;

вимогу про сплату боргу (недоїмки) № 5093/17000708 на суму єдиного внеску 45547,70грн.

Вважаючи прийняті контролюючим органом рішення протиправними та безпідставними, позивач звернувся з позовом до суду про їх скасування.

Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне.

Відносини, що виникають у сфері справляння податків і зборів, зокрема визначає вичерпний перелік податків та зборів, що справляються в Україні, та порядок їх адміністрування, платників податків та зборів, їх права та обов`язки, компетенцію контролюючих органів, повноваження і обов`язки їх посадових осіб під час адміністрування податків та зборів, а також відповідальність за порушення податкового законодавства регулює Податковий кодекс України від 02.12.2010 №2755-VI (далі ПК України).

Відповідно до підпункту 20.1.4 пункту 20.1 статті 20 ПК України контролюючі органи мають право проводити відповідно до законодавства перевірки і звірки платників податків (крім Національного банку України), у тому числі після проведення процедур митного контролю та/або митного оформлення.

Згідно з пунктом 75.1 статті 75 ПК України контролюючі органи мають право проводити камеральні, документальні (планові або позапланові; виїзні або невиїзні) та фактичні перевірки.

Підпунктом 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 ПК України встановлено, що документальною перевіркою вважається перевірка, предметом якої є своєчасність, достовірність, повнота нарахування та сплати усіх передбачених цим Кодексом податків та зборів, а також дотримання валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, дотримання роботодавцем законодавства щодо укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками (найманими особами) та яка проводиться на підставі податкових декларацій (розрахунків), фінансової, статистичної та іншої звітності, регістрів податкового та бухгалтерського обліку, ведення яких передбачено законом, первинних документів, які використовуються в бухгалтерському та податковому обліку і пов`язані з нарахуванням і сплатою податків та зборів, виконанням вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також отриманих в установленому законодавством порядку контролюючим органом документів та податкової інформації, у тому числі за результатами перевірок інших платників податків.

Документальна позапланова перевірка не передбачається у плані роботи контролюючого органу і проводиться за наявності хоча б однієї з підстав, визначених цим Кодексом (абзац четвертий підпункту 75.1.2 пункту 75.1 статті 75 Кодексу).

Документальною виїзною перевіркою вважається перевірка, яка проводиться за місцезнаходженням платника податків чи місцем розташування об`єкта права власності, стосовно якого проводиться така перевірка.

Строки проведення документальної позапланової перевірки встановлені статтею 82 цього Кодексу (пункт 78.6 статті 78 ПК України).

Відповідно до пункту 78.7 статті 78 ПК України перелік матеріалів, які можуть бути підставою для висновків під час проведення документальної позапланової перевірки, та порядок надання платниками податків документів для такої перевірки встановлено статтями 83, 85 цього Кодексу.

Порядок оформлення результатів документальної позапланової перевірки встановлено статтею 86 цього Кодексу (пункт 78.8 статті 78 ПК України).

Відповідно до п.86.1 ст.86 ПК України результати перевірок (крім камеральних та електронних перевірок) оформлюються у формі акта або довідки, які підписуються посадовими особами контролюючого органу та платниками податків або їх законними представниками (у разі наявності). У разі встановлення під час перевірки порушень складається акт. Якщо такі порушення відсутні, складається довідка.

У ході розгляду справи судом встановлено, що ГУ ДПС у Рівненській області проведена документальна позапланова виїзна перевірка ОСОБА_1 щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, дотримання законодавства щодо укладення трудових договорів, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог іншого законодавства за період з 12.02.2018 по 10.03.2020, правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 12.02.2018 по 10.03.2020, за результатами якої складено акт перевірки.

Зі змісту акта перевірки та заяв по суті справа судом встановлено, що висновки контролюючого органу про здійснення позивачем підприємницької діяльності на спрощеній системі оподаткування за видами діяльності, що не зазначені в реєстрі платників єдиного податку, зумовлені виключно посиланням на описані в акті перевірки на договори про транспортне обслуговування.

Суд враховує, що відповідно до підпункту 298.1.1 пункту 298.1 статті 298 ПК України, для обрання або переходу на спрощену систему оподаткування суб`єкт господарювання подає до контролюючого органу заяву.

За вимогами підпункту 5 пункту 298.3. цієї статті, у заяві зазначаються такі обов`язкові відомості, як обрані суб`єктом господарювання види господарської діяльності згідно з КВЕД ДК 009:2010.

За правилами пунктів 293.1, 293.2 статті 293 ПК України ставки єдиного податку для платників першої групи встановлюються у відсотках (фіксовані ставки) до розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - прожитковий мінімум), другої групи - у відсотках (фіксовані ставки) до розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня податкового (звітного) року (далі у цій главі - мінімальна заробітна плата), третьої групи - у відсотках до доходу (відсоткові ставки).

Фіксовані ставки єдиного податку встановлюються сільськими, селищними, міськими радами для фізичних осіб - підприємців, які здійснюють господарську діяльність, залежно від виду господарської діяльності, з розрахунку на календарний місяць: 1) для першої групи платників єдиного податку - не більше 10 відсотків розміру прожиткового мінімуму; 2) для другої групи платників єдиного податку - не більше 20 відсотків розміру мінімальної заробітної плати.

В силу вимог підпункту 2 підпункту п.293.4 ст.293 ПК України, до доходу платників єдиного податку першої - третьої групи (фізичні особи - підприємці), отриманого від провадження діяльності, не зазначеної у реєстрі платників єдиного податку, віднесеного до першої або другої групи, встановлюється ставка єдиного податку у розмірі 15 відсотків.

А в силу вимог підпункту 7 підпункту 298.2.3 пункту 298.2 статті 298 Податкового кодексу України, платники єдиного податку зобов`язані перейти на сплату інших податків і зборів, визначених цим Кодексом, у разі здійснення видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку, - з першого числа місяця, наступного за податковим (звітним) періодом, у якому здійснювалися такі види діяльності.

Так, судом встановлено, що основним видом діяльності позивача є вантажний автомобільний транспорт (КВЕД 49.41).

Клас 49.41 включає усі види перевезень вантажним автомобільним транспортом: перевезення лісоматеріалів, перевезення великогабаритних вантажів, рефрижераторні перевезення, перевезення великовагових вантажів, перевезення непакованих вантажів (навалом або наливом), включаючи перевезення автоцистернами, у т.ч. збирання молока на фермах, перевезення автомобілів, перевезення відходів і брухту без діяльності щодо їх збирання або утилізації.

Цей клас також включає: оренду вантажних автомобілів з водієм, вантажні перевезення транспортними засобами з використанням людської або тваринної сили та надання послуг водія без власного вантажного автотранспортного засобу.

З наданих до суду документів, вбачається, що згідно договору-заявки №18-1/07/2019/NG від 18.07.2019 ФОП ОСОБА_1 для ТОВ "ЕЦЛ Україна" надавалися виключного транспортні послуги із перевезення вантажів із пункту завантаження (м. Вронки, Польща) до пункту розвантаження (с. Квітневе, Київської області, Україна), що входить до переліку економічної діяльності, які охоплюються КВЕД 49.41 "Вантажний автомобільний транспорт".

Вказані обставини безпосередньо підтверджуються: актом наданих послуг (виконаних робіт) №6 від 23.07.2019, рахунком-фактурою №6 від 23.07.2019, договором-заявкою №18-1/07/2019/NG та банківською випискою про рух коштів.

Таким чином, досліджені судом докази не підтверджують здійснення позивачем видів діяльності, не зазначених у реєстрі платників єдиного податку.

Так, пунктом 85.2 статті 85 ПК України встановлено, що платник податків зобов`язаний надати посадовим (службовим) особам контролюючих органів у повному обсязі всі документи, що належать або пов`язані з предметом перевірки. Такий обов`язок виникає у платника податків після початку перевірки.

Згідно з пунктом 85.4 статті 85 ПК України при проведенні перевірок посадові (службові) особи контролюючого органу мають право отримувати у платників податків належним чином завірені копії первинних фінансово-господарських, бухгалтерських та інших документів, що свідчать про приховування (заниження) об`єктів оподаткування, несплату податків, зборів, платежів, порушення вимог іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи. Такі копії повинні бути засвідчені підписом платника податків або його посадової особи та скріплені печаткою (за наявності).

Відповідний запит на отримання копій документів повинен бути поданий посадовою (службовою) особою контролюючого органу не пізніше ніж за п`ять робочих днів до дати закінчення перевірки.

У ході розгляду справи судом не встановлено та відповідачем на підставі належних та допустимих доказів не доведено, що уповноваженою особою контролюючого органу було вручено позивачу запит про надання документів / копій документів у зв`язку з проведенням документальної позапланової виїзної перевірки.

Водночас, твердження відповідача, що позивачем не забезпечено зберігання первинних документів, облікових та інших регістрів, бухгалтерської звітності, інших документів з питань обчислення і сплати податків і зборів протягом установлених строків їх зберігання та ненадання контролюючому органу оригіналів документів чи їх копій при здійсненні податкового контролю документальної планової виїзної перевірки, не заслуговують на увагу, з огляду на наступне.

Відповідно до п.85.6 ст.85 ПК України у разі відмови платника податків або його законних представників надати копії документів посадовій (службовій) особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків (його законного представника) та переліку документів, які йому запропоновано подати. Зазначений акт підписується посадовою (службовою) особою контролюючого органу та платником податків або його законним представником. У разі відмови платника податків або його законного представника від підписання зазначеного акта в ньому вчиняється відповідний запис.

Водночас, акта, що засвідчує факт відмови платника податків надати копії документів посадовій особі контролюючого органу відповідачем до суду надано не було.

Оцінюючи встановлені в ході судового розгляду фактичні обставини справи, суд враховує приписи Порядку оформлення результатів документальних перевірок дотримання законодавства України з питань податкового, валютного та іншого законодавства платниками податків, затвердженого наказом Міністерства фінансів України від 20.08.2015 № 727, зареєстровано в Міністерстві юстиції України 26 жовтня 2015 року за №1300/27745 (далі - Порядок №727).

Відповідно до пункті 4, 5 розділу ІІ Порядку № 727 в акті документальної перевірки викладаються всі суттєві обставини фінансово-господарської діяльності платника податків, які стосуються фактів виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи.

Факти виявлених порушень податкового, валютного та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, викладаються в акті документальної перевірки чітко, об`єктивно та повною мірою з посиланням на первинні документи, регістри податкового та бухгалтерського обліку, фінансової та іншої звітності, інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, платежів, ведення/складання яких передбачено законодавством, або отримані від інших суб`єктів господарювання, органів державної влади, у тому числі іноземних держав, правоохоронних органів, а також податкову інформацію, що підтверджує наявність зазначених фактів.

Обов`язково наводиться в акті документальної перевірки інформація щодо фактів та обставин, які підтверджують та доводять наявність вини платника податків (з детальним їх описом; дослідженням, яке доводить, що платник податків мав можливість для дотримання правил та норм, встановлених Податковим кодексом, проте не вжив достатніх заходів для їх дотримання; документами та інформацією, яка підтверджує наявність вини платника податків), а також інформація щодо пом`якшуючих обставин або обставин, що звільняють від фінансової відповідальності платника податків.

За змістом пункту 4 розділу ІІІ Порядку № 727 у разі встановлення перевіркою порушень податкового законодавства за кожним відображеним в акті документальної перевірки фактом порушення необхідно: зазначити первинні документи, на підставі яких вчинено записи у податковому та/або бухгалтерському обліку, навести регістри бухгалтерського обліку, кореспонденцію рахунків операцій та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків, зборів, та докази, що підтверджують наявність факту порушення; у разі відсутності первинних документів, документів податкового та/або бухгалтерського обліку, інших документів, що підтверджують факт порушення, або у разі ненадання їх для перевірки - зазначити перелік цих документів; у разі отримання під час перевірки копій документів, які підтверджують факт виявленого порушення, про це робиться запис із відображенням підстав для їх отримання, а також переліку цих документів; у разі відмови платника податків, посадових осіб платника податків (керівника платника податків або уповноважених ним осіб) надати документи та/або копії документів посадовій особі контролюючого органу така особа складає акт у довільній формі, що засвідчує факт відмови, із зазначенням посади, прізвища, імені, по батькові платника податків, посадової особи платника податків, уповноваженої здійснювати від його імені юридичні дії, та переліку документів (копій документів), які йому запропоновано подати, факт складання такого акта відображається в акті (довідці) документальної перевірки.

Так, судом встановлено, що зі змісту акта перевірки не можливо встановити, які саме документи не були надані позивачем до перевірки.

За визначенням статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 73 КАС України).

Статтею 74 КАС України встановлено, що суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

За змістом статті 75 КАС України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи.

За приписами пункту 21.1 статті 21 ПК України посадові та службові особи контролюючих органів зобов`язані: дотримуватися Конституції України та діяти виключно у відповідності з цим Кодексом та іншими законами України, іншими нормативними актами; забезпечувати сумлінне виконання покладених на контролюючі органи функцій; забезпечувати ефективну роботу та виконання завдань контролюючих органів відповідно до їх повноважень; не допускати порушень прав та охоронюваних законом інтересів громадян, підприємств, установ, організацій; коректно та уважно ставитися до платників податків, їх представників та інших учасників відносин, що виникають під час реалізації норм цього Кодексу та інших законів, не принижувати їх честі та гідності.

З огляду на встановлені обставини, суд вважає, що наявні у справі докази отримані з порушенням встановленого законом порядку та процедури, у зв`язку з їх неповнотою не можуть вважатися судом достовірними, а отже не підтверджують факту порушення платником податків умов перебування на спрощеній системі оподаткування.

Отже, суд констатує, що в матеріалах справи відсутні докази належні та допустимі докази здійснення позивачем господарської діяльність не зазначеної в реєстрі платників єдиного податку.

Відтак, позивач правомірно перебував на спрощеній системі оподаткування, а тому відсутні підстави для донарахування позивачу грошових зобов`язань у зв`язку з недоведенням підстав для переходу на загальну систему оподаткування.

За встановлених обставин висновки контролюючого органу в цій частині судового спору не підтверджені належними й допустимими доказами, а тому всі спірні рішення про застосування штрафних санкцій з єдиного податку, податку на доходи фізичних осіб, військового збору, єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування, не забезпечення зберігання первинних документів не відповідають критеріям обґрунтованості, добросовісності та розсудливості та підлягають скасуванню судом як протиправні.

Щодо не подання ОСОБА_1 декларацій про майновий стан та доходи за 2019 рік та 2020 рік, суд зазначає наступне.

Підпунктами 177.5.2, 177.5.3 п.177.5 ст. 177 ПК України встановлено, що фізичні особи - підприємці, які зареєстровані протягом року в установленому законом порядку або перейшли із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування чи сплачували фіксований податок до набрання чинності цим Кодексом, подають податкову декларацію за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування. Вперше зареєстровані підприємці в податковій декларації також зазначають інформацію про майновий стан та доходи за станом на дату державної реєстрації підприємцем. Платники податку розраховують та сплачують авансові платежі у строки, визначені підпунктом 177.5.1 пункту 177.5 цієї статті, що настануть у звітному податковому році.

Остаточний розрахунок податку на доходи фізичних осіб за звітний податковий рік здійснюється платником самостійно згідно з даними, зазначеними в річній податковій декларації, з урахуванням сплаченого ним протягом року податку на доходи фізичних осіб на підставі документального підтвердження факту його сплати.

Оскільки контролюючим органом не встановлено на підставі належних та допустимих доказів обставин необхідності переходу позивача із спрощеної системи оподаткування на загальну систему оподаткування, відсутні підстави для подачі до контролюючого органу податкової декларації за результатами звітного кварталу, в якому розпочата така діяльність або відбувся перехід на загальну систему оподаткування.

Отже, податкове повідомлення рішення від 15.06.2021 №5100/17000708 є протиправним та підлягає скасуванню.

Що стосується застосування до позивача штрафу за неповідомлення податкового органу про об`єкти оподаткування / об`єкти пов`язані з оподаткуванням та про зміни відомостей об`єктів оподаткування за формою 20-ОПП, суд зазначає наступне.

Пунктом 117.1 статті 117 ПК України визначено, що неподання у строки та у випадках, передбачених цим Кодексом, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками чи у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим Кодексом, - тягнуть за собою накладення штрафу на самозайнятих осіб у розмірі 340 гривень, на юридичних осіб, відокремлені підрозділи юридичної особи чи юридичну особу, відповідальну за нарахування та сплату податків до бюджету під час виконання договору про спільну діяльність, - 1020 гривень.

Згідно з пунктом 63.3. статті 63 ПК України з метою проведення податкового контролю платники податків підлягають реєстрації або взяттю на облік у контролюючих органах за місцезнаходженням юридичних осіб, відокремлених підрозділів юридичних осіб, місцем проживання особи (основне місце обліку), а також за місцем розташування (реєстрації) їх підрозділів, рухомого та нерухомого майна, об`єктів оподаткування або об`єктів, які пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (неосновне місце обліку).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням, є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідним розділом цього Кодексу.

Платник податків зобов`язаний стати на облік у відповідних контролюючих органах за основним та неосновним місцем обліку, повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючі органи за основним місцем обліку згідно з порядком обліку платників податків.

У пункті 22.1 статті 22 ПК України визначено, що об`єктом оподаткування можуть бути майно, товари, дохід (прибуток) або його частина, обороти з реалізації товарів (робіт, послуг), операції з постачання товарів (робіт, послуг) та інші об`єкти, визначені податковим законодавством, з наявністю яких податкове законодавство пов`язує виникнення у платника податкового обов`язку.

Пунктами 8.1 та 8.2 Порядку обліку платників податків і зборів затвердженого наказом Міністерства фінансів України 09.12.2011 № 1588 (у редакції наказу Міністерства фінансів України 22.04.2014 № 462) та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2011 року за № 1562/20300 (далі Порядок №1588) передбачено, що платник податків зобов`язаний повідомляти про всі об`єкти оподаткування і об`єкти, пов`язані з оподаткуванням, контролюючий орган за основним місцем обліку у порядку, встановленому цим розділом (форма 20-ОПП).

Об`єктами оподаткування і об`єктами, пов`язаними з оподаткуванням або через які провадиться діяльність (далі - об`єкти оподаткування), є майно та дії, у зв`язку з якими у платника податків виникають обов`язки щодо сплати податків та зборів. Такі об`єкти за кожним видом податку та збору визначаються згідно з відповідними розділами Податкового кодексу України.

Відповідно до пункту 8.4 Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою № 20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Згідно пп. 16.1.3 п. 16.1. ст. 16 ПК України платник податків зобов`язаний подавати до контролюючих органів у порядку, встановленому податковим та митним законодавством, декларації, звітність та інші документи, пов`язані з обчисленням і сплатою податків та зборів.

Відповідальність за неподання у строки та у випадках, передбачених Податковим кодексом України, заяв або документів для взяття на облік у відповідному контролюючому органі, реєстрації змін місцезнаходження чи внесення інших змін до своїх облікових даних, неподання виправлених документів для взяття на облік чи внесення змін, подання з помилками у неповному обсязі, неподання відомостей стосовно осіб, відповідальних за ведення бухгалтерського обліку та/або складення податкової звітності, відповідно до вимог встановлених цим передбачена пунктом 117.1 статті 117 ПК України.

Відтак, норми Податкового кодексу України не встановлюють строки подання повідомлення за формою №20-ОПП, що в свою чергу виключає одну з необхідних складових для притягнення особи до відповідальності згідно з пунктом 117.1 статті 117 ПК України.

Відповідно до п. 8.4. Порядку №1588 повідомлення про об`єкти оподаткування або об`єкти, пов`язані з оподаткуванням або через які провадиться діяльність, за формою №20-ОПП подається протягом 10 робочих днів після їх реєстрації, створення чи відкриття до контролюючого органу за основним місцем обліку платника податків.

Тобто, в Порядку №1588 є строки виключно повідомлення про об`єкт оподаткування (яких в Податковому кодексі України не міститься) за формою 20-ОПП, однак повідомлення про об`єкт оподаткування не є тотожним заяві про взяття на облік. Отже, неповідомлення про об`єкти оподаткування за формою 20-ОПП не є підставою для відповідальності згідно з п.117.1 ст. 117 ПК України.

Таким чином, суд вважає, що контролюючий орган помилково застосував до спірних правовідносин норму пункту 117.1 статті 117 ПК України.

Отже, податкове повідомлення рішення від 15.06.2021 №5095/17000708 є протиправним та підлягає скасуванню.

З огляду на наведене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень від 15.06.2021 №5095/17000708, №5097/17000708, №5098/17000708, №5099/17000708, №5100/17000708; рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.06.2021 № 5094/17000708; рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування" від 15.06.2021 №5096/17000708; вимоги про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2021 № 5093/17000708 слід задовольнити.

Відповідно до статті 19 Конституції України правовий порядок в Україні ґрунтується на засадах, відповідно до яких ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законодавством.

Органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Статтею 77 КАС України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу.

В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

В ході судового розгляду справи відповідач не виконав процесуального обов`язку доказування та не підтвердив належними й допустимими доказами правомірності оскаржених податкових повідомлень-рішень та вимоги Натомість, доводи позивача знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на вищенаведене, позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до вимог ч.1 ст.139 КАС України при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.

Отже, на користь позивача слід стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача судовий збір в сумі 1226,80грн, сплачений відповідно до квитанцій від 23.06.2021.

Щодо стягнення витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне.

Загальне правило розподілу судових витрат полягає в тому, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до приписів частини 1 статті 132 Кодексу адміністративного судочинства України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.

Згідно із пунктом 1 частини 3 статті 132 цього Кодексу до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

За правилами частини 1 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.

За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката (частина 2 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

Частиною 4 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України передбачено, що для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Відповідно до положень частини 5 статті 134 цього Кодексу розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Приписами частини 6 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що у разі недотримання вимог частини п`ятої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.

Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 7 статті 134 Кодексу адміністративного судочинства України).

За правилами частини 7 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).

Позивач у своїй позовній заяві просить стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги в сумі 2500,00гривень.

На підтвердження понесених витрат представник позивача подав до суду копії наступних документів: договір про надання правничої допомоги адвокатським бюро від 24.02.2021 №21-05/31; розрахунок №1 суми гонорару адвокатського бюро за надану правничу допомогу згідно договору №21-05/31 від 24.05.2021; акт прийому-передачі послуг з правничої допомоги згідно договору №21-05/31 від 24.05.2021 на суму 10000,00грн; ордер серії ВК №1009799; свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю №881; квитанції від 27.05.2021 на суму 10000,00грн.

Суд зауважує, що акт прийому-передачі послуг з правничої допомоги містить опис робіт, виконаних при надані правничої допомоги позивачу в ході розгляду даної справи, кількість годин витрачених адвокатом на надання таких видів робіт, вартість однієї години та загальну суму.

Відповідачем клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката не заявлено.

З наведеного суд вважає, що заявлений розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним з складністю справи, часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт та їх обсягом.

Тому, керуючись засадами справедливості і верховенства права, за рахунок бюджетних асигнувань відповідачів, слід стягнути витрати за надану позивачу професійну правничу допомогу у розмірі 10000 гривень.

Керуючись статтями 241-246, 255, 257-262, 295 Кодексу адміністративного судочинства України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до Головного управління ДПС у Рівненській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, рішення та вимоги про сплату боргу (недоїмки) задовольнити повністю.

Визнати протиправними та скасувати податкових повідомлень-рішень від 15.06.2021 №5095/17000708, №5097/17000708, №5098/17000708, №5099/17000708, №5100/17000708.

Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за донарахування відповідним податковим органом або платником своєчасно не нарахованого єдиного внеску від 15.06.2021 № 5094/17000708.

Визнати протиправними та скасувати рішення про застосування штрафних санкцій за неподання, несвоєчасне подання, подання за невстановленою формою звітності, передбаченої Законом України "Про збір та облік єдиного внеску на загальнообов`язкове державне страхування" від 15.06.2021 №5096/17000708.

Визнати протиправною та скасувати вимогу про сплату боргу (недоїмки) від 15.06.2021 № 5093/17000708.

Стягнути на користь ОСОБА_1 за рахунок бюджетних асигнувань Головного управління ДПС у Рівненській області судовий збір в сумі 1226,80грн та витрати на правничу допомогу в сумі 10000,00грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. Апеляційна скарга подається безпосередньо до Восьмого апеляційного адміністративного суду.

Повний текст рішення складений 21 грудня 2022 року

Учасники справи:

Позивач - ОСОБА_1 ( АДРЕСА_1 , ЄДРПОУ/РНОКПП НОМЕР_1 )

Відповідач - Головне управління ДПС у Рівненській області (вул.Відінська,12,м.Рівне,33023, ЄДРПОУ/РНОКПП 44070166)

Суддя В.В. Щербаков