Справа № 592/4529/22
Суддя: Подобайло З.Г.
Дата ухвалення: 2022-12-22 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2022 р.Справа № 592/4529/22
Другий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:

Головуючого судді: Подобайло З.Г.,

Суддів: Григорова А.М. , Бартош Н.С. ,

за участю секретаря судового засідання Прокопчук І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Другого апеляційного адміністративного суду адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.09.2022, головуючий суддя І інстанції: Корольова Г.Ю., м. Суми, повний текст складено 15.09.22 року по справі № 592/4529/22

за позовом ОСОБА_1

до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП лейтенанта поліції Лепської Інни Юріївни

про скасування постанови,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до Ковпаківського районного суду м. Суми з позовною заявою до інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП лейтенанта поліції Лепської Інни Юріївни, в якій просить суд: визнати дії інспектора взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП лейтенанта поліції Лепської Інни Юріївни щодо складання постанови про адміністративне правопорушення серії БАБ №517803 від 12.07.2022 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч.1 ст.122 КАС України, незаконними; визнати постанову серії БАБ №517803 від 12.07.2022 року про адміністративне правопорушення протиправною та скасувати її, а провадження по справі закрити.

Рішенням Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.09.2022 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.09.2022 року та прийняти постанову, якою задовольнити адміністративний позов у повному обсязі. В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що в даному випадку відсутня вина позивача в порушенні правил дорожнього руху, оскільки дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» встановлений не безпосередньо перед перехрестям, а далі від нього, тому позивач не міг його бачити після маневру розвороту та руху до перехрестя в зворотньому напрямку місця зупинки. Вказує, що з наявних в матеріалах справи відеозаписів не зафіксовано порушення позивачем правил дорожнього руху. Стверджує, що на відеозаписах працівники поліції спілкуються між собою, використовуючи ненормативну лексику, тому надання такого доказу є крайньою неповагою до судової влади. Вважає, що оскаржувана постанова є протиправною та підлягає скасуванню.

Відповідач по справі не скористався правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, відповідно до вимог ст.304 КАС України.

Відповідно до ст.268 КАС України у справах, визначених, зокрема ст. 286 КАС України, щодо подання позовної заяви та про дату, час і місце розгляду справи суд негайно повідомляє відповідача та інших учасників справи шляхом направлення тексту повістки на офіційну електронну адресу, а за її відсутності - кур`єром або за відомими суду номером телефону, факсу, електронною поштою чи іншим технічним засобом зв`язку. Учасник справи вважається повідомленим належним чином про дату, час та місце розгляду справи, визначеної частиною першою цієї статті, з моменту направлення такого повідомлення працівником суду, про що останній робить відмітку у матеріалах справи, та (або) з моменту оприлюднення судом на веб-порталі судової влади України відповідної ухвали про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду. Неприбуття у судове засідання учасника справи, повідомленого відповідно до положень цієї статті, не перешкоджає розгляду справи у судах першої та апеляційної інстанцій.

Інспектор взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП лейтенант поліції Лепська Інна Юріївна про дату, час та місце апеляційного розгляду справи повідомлена на електронну адресу, яка міститься в матеріалах справи.

ОСОБА_1 повідомлений за номером телефону, що підтверджується телефонограмою.

Судом оприлюднено на веб-порталі судової влади України відповідну ухвалу про відкриття провадження у справі, дату, час та місце судового розгляду.

ОСОБА_1 подав до суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача.

Апеляційна скарга розглядається у судовому засіданні згідно приписів ст. 229 КАС України.

Указом Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №64/2022 від 24.02.2022, затвердженим Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" №2102-IX від 24.02.2022, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року.

З огляду на вищевикладене, з урахуванням запровадженого на території України воєнного стану та активними бойовими діями на території Харківської області та безпосередньо у м. Харків, апеляційна скарга була розглянута 22.12.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст.308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши рішення суду першої інстанції, дослідивши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджено в суді апеляційної інстанції, що 12.07.2022 року інспектором взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП Лепською І.Ю. винесено постанову серії БАБ №517803 про притягнення позивача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.122 КУпАП та накладення стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340,00 грн.

Зі змісту постанови вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2022 року близько 12 год. 30 хв. в м.Суми, керуючи транспортним засобом Mazda CX-5 н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Шевченка, повертаючи на вул.Іллінська, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та здійснив поворот наліво, чим порушив п.33.4.2 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

Не погодившись із правомірністю постанови, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Відмовляючи в задоволенні адміністративного позову, суд першої інстанції дійшов висновку, що постанова про адміністративне правопорушення серії БАБ №517803 від 12.07.2022 року, про накладення на ОСОБА_1 адміністративного стягнення у вигляді штрафу в сумі 340 грн. за порушення ч.1 ст.122 КАС України, є правомірною та не підлягає скасуванню.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо відмови у задоволенні позову, виходячи з наступного.

Згідно з ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Порядок діяльності органів державної влади, їх посадових осіб, уповноважених складати протоколи про адміністративні правопорушення, розглядати справи про такі правопорушення та притягати винних осіб до адміністративної відповідальності за їх вчинення, регулюється Кодексом України про адміністративні правопорушення (далі по тексту КупАП).

Згідно зі ст.7 КУпАП ніхто не може бути підданим заходу впливу у зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставі і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюються на основі суворого додержання законності.

Відповідно до ст.14 Закону України "Про дорожній рух" від 30.06.1993 №3353-XII, учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху, створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди підприємствам, установам, організаціям і громадянам, виконувати розпорядження органів державного нагляду та контролю щодо дотримання законодавства про дорожній рух.

Пунктом 11 ч.1 ст.23 Закону України "Про Національну поліцію" визначено, що поліція відповідно до покладених на неї завдань регулює дорожній рух та здійснює контроль за дотриманням Правил дорожнього руху його учасниками та за правомірністю експлуатації транспортних засобів на вулично-дорожній мережі.

Положеннями п.8 ч.1 ст.23 вказаного Закону зазначено, що у випадках, визначених законом, поліція здійснює провадження у справах про адміністративні правопорушення, приймає рішення про застосування адміністративних стягнень та забезпечує їх виконання.

Відповідно до ст.222 КУпАП органи Національної поліції розглядають справи про такі адміністративні правопорушення: про порушення громадського порядку, правил дорожнього руху, правил паркування транспортних засобів, правил, що забезпечують безпеку руху транспорту, правил користування засобами транспорту, правил, спрямованих на забезпечення схоронності вантажів на транспорті, а також про незаконний відпуск і незаконне придбання бензину або інших паливно-мастильних матеріалів (зокрема, частини перша, друга, третя, п`ята і шоста статті 122).

Від імені органів Національної поліції розглядати справи про адміністративні правопорушення і накладати адміністративні стягнення мають право працівники органів і підрозділів Національної поліції, які мають спеціальні звання, відповідно до покладених на них повноважень.

Порядок дорожнього руху на території України, відповідно до Закону України "Про дорожній рух", встановлюють Правила дорожнього руху, затверджені постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі по тексту ПДР; в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Правила дорожнього руху відповідно до Закону України «Про дорожній рух» встановлюють єдиний порядок дорожнього руху на всій території України. Учасники дорожнього руху зобов`язані знати й неухильно виконувати вимоги цих Правил. Особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків.

Кожний учасник дорожнього руху має право розраховувати на те, що й інші учасники виконують ці Правила.

Відповідно до пункту 1.9. ПДР особи, які порушують ці Правила, несуть відповідальність згідно із законодавством.

Згідно з п.8.4 ПДР дорожні знаки поділяються на групи, в тому числі, наказові знаки, які показують обов`язкові напрямки руху або дозволяють деяким категоріям учасників рух по проїзній частині чи окремих її ділянках, а також запроваджують або скасовують деякі обмеження.

Відповідно до розділу 33 ПДР України дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» дозволяє рух на перехресті тільки праворуч.

Згідно з пп.4.24. п.4 розділу 33 ПДР дія знаків 4.1-4.6 поширюється на перехрещення проїзних частин, перед яким вони встановлені.

У відповідності до ч.1 ст.122 КУпАП перевищення встановлених обмежень швидкості руху транспортних засобів більш як на двадцять кілометрів на годину, порушення вимог дорожніх знаків та розмітки проїзної частини доріг, правил перевезення вантажів, буксирування транспортних засобів, зупинки, стоянки, проїзду пішохідних переходів, ненадання переваги у русі пішоходам на нерегульованих пішохідних переходах, а так само порушення встановленої для транспортних засобів заборони рухатися тротуарами чи пішохідними доріжками, - тягнуть за собою накладення штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно з п.1 ст.247 КУпАП обов`язковою умовою притягнення особи до адміністративної відповідальності є наявність події адміністративного правопорушення. Наявність події правопорушення доводиться шляхом надання доказів.

Статтею 280 КУпАП визначено, що орган (посадова особа) при розгляді справи про адміністративне правопорушення зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона адміністративній відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність, чи заподіяно майнову шкоду, чи є підстави для передачі матеріалів про адміністративне правопорушення на розгляд громадської організації, трудового колективу, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Особливості розгляду справ про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване в автоматичному режимі, та про порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксоване в режимі фотозйомки (відеозапису), встановлюються статтями 279-1 - 279-4 цього Кодексу.

Статтею 251 КУпАП встановлено, що доказами в справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, протоколом про вилучення речей і документів, а також іншими документами.

Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що порушення ПДР, за що передбачена відповідальність Кодексом про адміністративні правопорушення України, має підтверджуватися відповідними доказами, вичерпний перелік яких наведений у статті 251 Кодексу.

У відповідності до ст. 31 Закону України «Про Національну поліцію» полiцiя може застосовувати такi превентивнi заходи, окрім іншого, як застосування технічних приладів і технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, засобів фото- і кінозйомки, відеозапису.

Статтею 40 Закону України «Про Національну поліцію» визначено, що поліція для забезпечення публічної безпеки і порядку може закріплювати на форменому одязі, службових транспортних засобах, монтувати/розміщувати по зовнішньому периметру доріг і будівель автоматичну фото- і відеотехніку, а також використовувати інформацію, отриману із автоматичної фото- і відеотехніки, що знаходиться в чужому володінні, з метою: 1) попередження, виявлення або фіксування правопорушення, охорони громадської безпеки та власності, забезпечення безпеки осіб; 2) забезпечення дотримання правил дорожнього руху.

Згідно з ч.2 ст.283 КУпАП постанова у справі про адміністративне правопорушення повинна містити: найменування органу (прізвище, ім`я та по батькові, посада посадової особи), який виніс постанову; дату розгляду справи; відомості про особу, стосовно якої розглядається справа (прізвище, ім`я та по батькові (за наявності), дата народження, місце проживання чи перебування; опис обставин, установлених під час розгляду справи; зазначення нормативного акта, що передбачає відповідальність за таке адміністративне правопорушення; прийняте у справі рішення.

За приписами ч.3 ст.283 КУпАП постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, крім даних, визначених частиною другою цієї статті, повинна містити відомості про: дату, час і місце вчинення адміністративного правопорушення; транспортний засіб, який зафіксовано в момент вчинення правопорушення (марка, модель, номерний знак); технічний засіб, яким здійснено фото або відеозапис (якщо такий запис здійснювався); розмір штрафу та порядок його сплати; правові наслідки невиконання адміністративного стягнення та порядок його оскарження; відривну квитанцію із зазначенням реквізитів та можливих способів оплати адміністративного стягнення у вигляді штрафу.

Відповідно до ч.1-3 ст.73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмету доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Докази, одержані з порушенням закону, судом при вирішенні справи не беруться до уваги (ч.1 ст.74 КАС України).

Частинами 1, 2 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 цього Кодексу. В адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно зі ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні. Жодні докази не мають для суду наперед встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.

Зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що ОСОБА_1 12.07.2022 року близько 12 год. 30 хв. в м.Суми, керуючи транспортним засобом Mazda CX-5 н.з. НОМЕР_1 , рухаючись по вул.Шевченка, повертаючи на вул.Іллінська, не виконав вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та здійснив поворот наліво, чим порушив п.33.4.2 Правил дорожнього руху, та скоїв адміністративне правопорушення, передбачене ч.1 ст.122 КУпАП.

На підтвердження вчинення позивачем порушення, а саме не виконання вимоги дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та здійснення повороту наліво, відповідачем надано до матеріалів справи: копію проекту організації дорожнього руху №8-2020-ОДР «Організація дорожнього руху по вул. Іллінська на ділянці вул. Данила Галицького до Покровської Площі в м. Суми»; копію акта обстеження вулично-шляхової мережі; DVD-диск з відеозаписами, здійсненими на персональну нагрудну відеокамеру.

Відповідно до матеріалів справи, зокрема, проекту організації дорожнього руху №8-2020-ОДР «Організація дорожнього руху по вул. Іллінська на ділянці вул. Данила Галицького до Покровської Площі в м. Суми», акта обстеження вулично-шляхової мережі, фотознімків, доданих позивачем до позовної заяви, на перехрещуванні доріг вул.Шевченка та вул.Іллінська встановлений наказовий знак 4.2 «Рух праворуч», який зобов`язує водіїв рухатись виключно праворуч. Вказаний знак знаходиться безпосередньо перед перехрестям.

В позовній заяві та апеляційній скарзі ОСОБА_1 не заперечує факт невиконання вимог дорожнього знаку 4.2 «Рух праворуч» та здійснення повороту наліво та вказує, що 12.07.2022 року близько 12 год. 30 хв, керуючи транспортним засобом Mazda CX-5 н.з. НОМЕР_1 , заїхав на вул. Шевченка в м. Суми з вулиці Іллінської та зробив зупинку на початку вулиці, потім здійснив маневр розвернення з використанням заднього ходу та виїхав назад на вул. Іллінська, де повернув наліво.

Колегія суддів вважає необґрунтованими доводи апелянта про те, що в даному випадку відсутня вина позивача в порушенні правил дорожнього руху, оскільки дорожній знак 4.2 «Рух праворуч» встановлений не безпосередньо перед перехрестям, а далі від нього, тому позивач не міг його бачити після маневру розвороту та руху до перехрестя в зворотньому напрямку місця зупинки, з огляду на наступне.

Відповідно до п.2.3 «б» ПДР для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі.

Визначення терміну «дорожня обстановка» наведена в п.1.10 ПДР, де визначено, що дорожня обстановка - сукупність факторів, що характеризуються дорожніми умовами, наявністю перешкод на певній ділянці дороги, інтенсивністю і рівнем організації дорожнього руху (наявність та стан дорожньої розмітки, дорожніх знаків, дорожнього обладнання, світлофорів), які повинен ураховувати водій під час вибору швидкості, смуги руху та прийомів керування транспортним засобом.

Пунктом 12.1 ПДР встановлено, що під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

У статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" зазначається, що суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, колегія суддів враховує висновки рішення Європейського суду з прав людини в справі "O'Halloran and Francis v. the United Kingdom", відповідно до яких будь-хто, хто вирішив володіти чи керувати автомобілем, знав, що таким чином він піддає себе режиму регулювання, котрий застосовується, оскільки визнавалося, що володіння і користування автомобілем може потенційно завдати серйозної шкоди. Можна вважати, що ті, хто вирішив володіти та керувати автомобілями, погодилися на певну відповідальність та обов`язки.

Таким чином, водій при керуванні автомобілем зобов`язаний в першу чергу дотримуватись вимог ПДР України.

Стосовно посилання апелянта на те, що на відеозаписах працівники поліції спілкуються між собою, використовуючи ненормативну лексику, тому вказані відеозаписи не є допустимими доказами в розумінні КАС України, то колегія суддів зазначає наступне.

Так, на наданих відповідачем відеозаписах на DVD-диску, на яких відображено факт вчинення позивачем порушення ПДР та процедура притягнення позивача до адміністративної відповідальності, міститься нецензурна лайка поліцейських. Надання таких відеозаписів, що підлягають дослідженню судом як доказ, є неповагою до суду.

Отже, посилання суду першої інстанції на надані відповідачем відеозаписи як доказ вчинення позивачем порушення ПДР є безпідставними, оскільки вказані відеозаписи в розумінні приписів ст.ст. 73-76 КАС України, не можуть вважатися належними доказами по справі про адміністративне правопорушення.

При цьому, з даних відеозаписів не встановлено, що поліцейськими вжито нецензурну лексику в процесі притягнення позивача до адміністративної відповідальності. Позивачем не доведено порушення інспектором процедури притягнення його до адміністративної відповідальності.

Разом з тим, оцінивши наведені вище докази в сукупності, суд доходить висновку, що позивача обґрунтовано притягнуто до адміністративної відповідальності за наявності, передбачених законом підстав та відповідних доказів, що ним не спростовано під час розгляду справи, у зв`язку із чим в задоволенні позову слід відмовити.

Інші аргументи, наведені сторонами, не вимагають детального обґрунтування, оскільки не є вирішальними.

Колегія суддів враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (№ 65518/01; пункт 89), "Проніна проти України" (№ 63566/00; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (№ 4909/04; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії" (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; пункт 29).

Згідно з приписами ч.1 ст.315 КАС України за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін.

У відповідності до ст.316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Приписи п.п. 1, 4 ч.1, ч.2 ст.317 КАС України визначають, що підставами для скасування судового рішення суду першої інстанції повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни рішення є неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу задовольнити частково, а рішення суду першої інстанції змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду на відеозаписи на DVD-диску, надані до матеріалів справи інспектором взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП лейтенантом поліції Лепською Інною Юріївною, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КАС України. В іншій частині рішення суду першої інстанції слід залишити без змін.

Зважаючи на результати апеляційного перегляду оскарженого судового рішення та положення статті 139 КАС України, у справі відсутні підстави для зміни розподілу судових витрат зі сплати судового збору.

Керуючись ст. ст. 242, 243, 250, 308, 310, 315, 317, 321, 322, 325, 328 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу задовольнити частково.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.09.2022 по справі № 592/4529/22 змінити, виключивши з мотивувальної частини рішення посилання суду на відеозаписи на DVD-диску, надані до матеріалів справи інспектором взводу №1 роти №3 батальйону Управління патрульної поліції в Сумській області ДПП лейтенантом поліції Лепською Інною Юріївною, як доказ вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КАС України.

В іншій частині рішення Ковпаківського районного суду м.Суми від 15.09.2022 справі № 592/4529/22 залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає касаційному оскарженню.

Головуючий суддя (підпис)З.Г. Подобайло
Судді(підпис) (підпис) А.М. Григоров Н.С. Бартош