Справа № 200/823/22
Суддя: Стойка В.В.
Дата ухвалення: 2022-12-21 00:00:00+02
Юрисдикція: administrative

Донецький окружний адміністративний суд
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2022 року Справа№200/823/22

Донецький окружний адміністративний суд у складі: головуючого судді Стойки В.В.. розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження в письмовому провадженні адміністративну справу за позовом ОСОБА_1 до Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі позивач, ОСОБА_1 ) звернувся до Донецького окружного адміністративного суду із позовом до Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області (далі відповідач), згідно тексту позовної заяви позивач просить суд:

поновити ОСОБА_1 на посаді старости у селах Урзуф, Бабах-Тарама;

визнати протиправним та скасувати розпорядження селищного голови від 22.10.2021 №298-к Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області в частині повідомлення про вивільнення у зв`язку із скороченням ОСОБА_1 старосту у селах Урзуф, Бабах-Тарама;

визнати протиправним та скасувати рішення Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області від 22.12.2021 №8/22-616 про звільнення старости у селах Урзуф, ОСОБА_2 ;

стягнути з Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області середній заробіток за час вимушеного прогулу на користь ОСОБА_1 з 23.12.2021 по день фактичного поновлення на роботі.

В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач був затверджений на посаду старости у селах Урзуф, Бабах-Тарама.

Рішенням 17 сесії VIII скликання від 30.09.2021 № 8/17-518 у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розвитку інституту старост», статтею 13 Закону України «Про адміністративні послуги», статтями 26, 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Мангушська селищна рада вирішила: 1.Утворити на території Мангушської селищної ради три старостинських округів: разом з іншим Урзуфський старостинський округ з центром в селі Урзуф, до складу якого входять села Урзуф, Бабах-Тарама, Стародубівка, Захарівка, Комишувате, Дем`янівка, Українка.

Розпорядженням селищного Голови від 22.10.2021 №298-К відповідно до рішення селищної ради від 20 жовтня 2021 року №8/18-526 «Про визначення старост», рішення селищної ради від 20 жовтня 2021 року №8/18-527 «Про внесення змін до структуру та штатного розпису Мангушської селищної ради», пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, керуючись статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зобов`язано попередити про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посад: Позивача-старосту у селах Урзуф, Бабах-Тарама.

Рішенням Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області від 22.12.2022 №8/22-616 звільнено позивача, старосту у селах АДРЕСА_1 , 22 грудня 2021 року у зв`язку зі скороченням посади з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач наголошує, що округ по факту було не скорочено, а реорганізовано: загальна кількість апарату та штатних одиниць селищної ради була збільшена. Позивач вважає, що такі зміни не можуть вважатися законною підставою для звільнення, оскільки йому не було запропоновано всі наявні вакантні посади при попередженні про наступне вивільнення 22.10.2021, при цьому інші працівники з меншим стажем роботи, того ж дня були переведені на вакантні посади, аналогічні займаній посаді позивача.

На підставі викладеного позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Ухвалою суду від 18.01.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву і відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження суддею одноособово, без проведення судового засідання та повідомлення (виклику) учасників справи.

03.02.2022 року відповідачем було надано відзив на позовну заяву, згідно змісту якого зазначено, що посада позивача (староста) є виборною посадою, а тому на нього не розповсюджуються вимоги ст. 49-2 КЗпП України, відтак позов задоволенню не підлягає.

07.02.2022 року позивачем надано відповідь на відзив, згідно змісту якої, посилаючись на постанову Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», позивач наголошує, що під час розгляду спорів про звільнення за пунктом 1 статті 40 КЗпП України суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за два місяці про наступне вивільнення.

В позовній заяві позивачем зазначено, що штатна структура Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області після надуманих підстав скорочення позивача, збільшилась, а старости старостинських округів Мелекінського старостинського округу, Ялтинського старостинського округу, були перепризначені на посади без процедури визначеної законодавством, а саме за відсутності громадського обговорення, що вказує на вибіркове застосування законодавства відносно державних службовців Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області.

Щодо твердження відповідача про не можливе поновлення позивача на посаді старости у селах Урзуф, Бабах Тарама у зв`язку з відсутністю даної посади, позивач звертає увагу, що Верховним Судом, зокрема у постанові від 14.03.2018 у справі №826/5133/16, у постанові від 06.03.2019 у справі №824/424/16-а та у постанові від 29.04.2020 у справі №815/4666/17 викладена правова позиція, що незаконно звільненого працівника має бути поновлено саме на тій посаді, з якої його було незаконно звільнено, про що позивачем було наголошено у позовній заяві.

Ухвалою суду від 07.02.2022 року клопотання представника Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області про проведення розгляду справи у судовому засіданні з викликом сторін в порядку загального позовного провадження залишено без задоволення.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України "Про затвердження Указу Президента України "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 № 2102-ІХ, введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб.

Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України від 15.03.2022 № 2119-ІХ, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, строк дії воєнного стану в Україні продовжено ще на 30 діб, тобто до 25.04.2022.

21.04.2022 на засіданні Верховної Ради України ухвалено Закон про затвердження Указу Президента України від 18.04.2022 № 259 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні".

Цим Указом передбачено продовження строку дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25.04.2022 на 30 діб.

Указом Президента України від 18.05.2022, затвердженим Верховною Радою України (законопроекти №7389 та №7390), продовжено строк дії воєнного стану із 25 травня 2022 на 90 діб (тобто до 23 серпня 2022).

Указом Президента України від 12.08.2022 № 573/2022, затвердженим Законом України № 2500-IX від 15.08.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Указом Президента України від 07.11.2022 року № 757/2022, затвердженим Законом України № 2738-IX від 16.11.2022 року продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 року строком на 90 діб.

На підставі викладеного суд вважає за належне продовжити строк розгляду справи.

Розглянувши наявні заяви по суті справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, дослідивши докази, які наявні в матеріалах справи, суд встановив наступне.

Згідно з рішенням 1 сесії VIІI скликання Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області від 26.11.2020 № 8/1-12, на якій було розглянуто пропозиції Мангушського селищного голови ОСОБА_3 , керуючись статтями 10, 14, 15 Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування», частиною 1 статті 54-1, статтею 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», з метою належного представництва інтересів жителів сіл та селищ Мангушської об`єднаної територіальної громади, ОСОБА_1 був затверджений на посаду старости у селах Урзуф, БабахТарама. Позивачу присвоєно 13 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах шостої категорії посад. Рішенням 16 сессії VIII скликання від 19.08.2021 № 8/16-421 збережено старості у селах Урзуф, Бабах- ОСОБА_4 10 ранг посадової особи місцевого самоврядування в межах п`ятої категорії посад.

Рішенням 17 сесії VIII скликання від 30.09.2021 № 8/17-518 у зв`язку з набранням чинності Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розвитку інституту старост», статтею 13 Закону України «Про адміністративні послуги», статтями 26, 54-1 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», Мангушська селищна рада вирішила: 1.Утворити на території Мангушської селищної ради три старостинських округів: разом з іншим Урзуфський старостинський округ з центром в селі Урзуф, до складу якого входять села Урзуф, Бабах-Тарама, Стародубівка, Захарівка, Комишувате, Дем`янівка, Українка.

Розпорядженням селищного Голови від 22.10.2021 №298-К відповідно до рішення селищної ради від 20 жовтня 2021 року №8/18-526 «Про визначення старост», рішення селищної ради від 20 жовтня 2021 року №8/18-527 «Про внесення змін до структуру та штатного розпису Мангушської селищної ради», пункту 1 статті 40 Кодексу законів про працю України, керуючись статтею 42 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» зобов`язано попередити про наступне вивільнення у зв`язку зі скороченням посад: Позивача-старосту у селах Урзуф, Бабах-Тарама.

Рішенням Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області від 22.12.2022 №8/22-616 на підставі пункту 1 статті 40, статті 44 Кодексу законів про працю України, рішень селищної ради від 20 жовтня 2021 року № 8/18-528 «Про визначення старост», від 20 жовтня 2021 року № 8/18-527 «Про внесення змін до структури та штатного розпису Мангушської селищної ради», від 02 грудня 2020 року № 8/1-26 «Про утворення виконавчого комітету ради, визначення його чисельності та затвердження персонального складу», розпорядження селищного голови від 22 жовтня 2021 року №298-К «Про попередження працівників Мангушської селищної ради про наступне вивільнення» (зі змінами), керуючись статтями 26, 59 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», селищна рада звільнити позивача, старосту у селах Урзуф, Бабах-Тарама, 22 грудня 2021 року у зв`язку зі скороченням посади з виплатою вихідної допомоги у розмірі середнього місячного заробітку.

З приводу спірних правовідносин суд зазначає наступне.

Частиною другою статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України/

Україна є демократичною, правовою державою, в якій визнається і гарантується місцеве самоврядування, що є правом територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища та міста - самостійно вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України (статті 1, 7, частина перша статті 140 Конституції України).

Частиною третьою статті 140 та частиною першою статті 144 Конституції України передбачено, що територіальна громада здійснює місцеве самоврядування в порядку, встановленому законом, безпосередньо або через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи; органи місцевого самоврядування в межах повноважень, визначених законом, приймають рішення, які є обов`язковими до виконання на відповідній території.

Відповідно до п. 1 ст. 40 КЗпП України, трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані роботодавцем лише у випадках: змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників;

Як встановлено ст. 49-2 КЗпП України (станом на момент виникнення спірних правовідносин), про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством.Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації, крім випадків, передбачених цим Кодексом. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно. У разі якщо вивільнення є масовим відповідно до статті 48 Закону України "Про зайнятість населення", власник або уповноважений ним орган доводить до відома державної служби зайнятості про заплановане вивільнення працівників.

Вимоги частин першої - третьої цієї статті не застосовуються до працівників, які вивільняються у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці, пов`язаними з виконанням заходів під час мобілізації, на особливий період. Державна служба зайнятості інформує працівників про роботу в тій самій чи іншій місцевості за їх професіями, спеціальностями, кваліфікаціями, а у разі їх відсутності - здійснює підбір іншої роботи з урахуванням індивідуальних побажань і суспільних потреб. У разі потреби особу може бути направлено, за її згодою, на професійну перепідготовку або підвищення кваліфікації відповідно до законодавства.

Вивільнення працівників, які мають статус державних службовців відповідно до Закону України "Про державну службу", здійснюється у порядку, визначеному цією статтею, з урахуванням таких особливостей:

про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за 30 календарних днів;

у разі вивільнення працівників на підставі пункту 1 частини першої статті 40 цього Кодексу не застосовуються положення частини другої статті 40 цього Кодексу та положення частини другої цієї статті;

не пізніше ніж за 30 календарних днів до запланованих звільнень первинним профспілковим організаціям надається інформація щодо цих заходів, включаючи інформацію про причини звільнень, кількість і категорії працівників, яких це може стосуватися, про терміни проведення звільнень, а також проводяться консультації з профспілками про заходи щодо запобігання звільненням чи зведенню їх кількості до мінімуму або пом`якшення несприятливих наслідків будь-яких звільнень.

Система та гарантії місцевого самоврядування в Україні, засади організації та діяльності, правового статусу і відповідальності органів та посадових осіб місцевого самоврядування визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» від 21 травня 1997 року №280/97-ВР (далі - Закон № 280/97-ВР, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин). Окремі особливості проходження служби в органах місцевого самоврядування врегульовані Законом України «Про службу в органах місцевого самоврядування» від 07 червня 2001 року №2493-ІІІ (далі - Закон № 2493-ІІІ, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин).

Статтею 2 Закону № 280/97-ВР встановлено, що місцеве самоврядування в Україні - це гарантоване державою право та реальна здатність територіальної громади - жителів села чи добровільного об`єднання у сільську громаду жителів кількох сіл, селища, міста - самостійно або під відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування вирішувати питання місцевого значення в межах Конституції і законів України. Місцеве самоврядування здійснюється територіальними громадами сіл, селищ, міст як безпосередньо, так і через сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи, а також через районні та обласні ради, які представляють спільні інтереси територіальних громад сіл, селищ, міст.

Відповідальність органів та посадових осіб місцевого самоврядування перед територіальними громадами встановлена приписами статті 75 Закону № 280/97-ВР. Так, зазначена стаття передбачає:

Органи та посадові особи місцевого самоврядування є підзвітними, підконтрольними і відповідальними перед територіальними громадами. Вони періодично, але не менш як два рази на рік, інформують населення про виконання програм соціально-економічного та культурного розвитку, місцевого бюджету, з інших питань місцевого значення, звітують перед територіальними громадами про свою діяльність.

Територіальна громада у будь-який час може достроково припинити повноваження органів та посадових осіб місцевого самоврядування, якщо вони порушують Конституцію або закони України, обмежують права і свободи громадян, не забезпечують здійснення наданих їм законом повноважень.

Порядок і випадки дострокового припинення повноважень органів та посадових осіб місцевого самоврядування територіальними громадами визначаються цим та іншими законами.

Відповідно до статті 1 Закону № 2493-III служба в органах місцевого самоврядування - це професійна, на постійній основі діяльність громадян України, які займають посади в органах місцевого самоврядування, що спрямована на реалізацію територіальною громадою свого права на місцеве самоврядування та окремих повноважень органів виконавчої влади, наданих законом.

Згідно зі статтею 2 Закону № 2493-III посадовою особою місцевого самоврядування є особа, яка працює в органах місцевого самоврядування, має відповідні посадові повноваження щодо здійснення організаційно-розпорядчих та консультативно-дорадчих функцій і отримує заробітну плату за рахунок місцевого бюджету.

Відповідно ч. 3 Закону № 2493-III посадами в органах місцевого самоврядування є: виборні посади, на які особи обираються на місцевих виборах; виборні посади, на які особи обираються або затверджуються відповідною радою$ посади, на які особи призначаються сільським, селищним, міським головою, головою районної, районної у місті, обласної ради на конкурсній основі чи за іншою процедурою, передбаченою законодавством України.

Відповідно до статті 14-1 Закону №280/97-ВР староста є виборною посадовою особою місцевого самоврядування. Староста обирається жителями села, селища (сіл, селищ), розташованого на території відповідного старостинського округу, на основі загального, рівного, прямого виборчого права шляхом таємного голосування в порядку, визначеному законом, і здійснює свої повноваження на постійній основі. Повноваження старости починаються з моменту складення ним присяги відповідно до Закону України «Про службу в органах місцевого самоврядування» на пленарному засіданні відповідної сільської, селищної, міської ради, на якому відповідною територіальною виборчою комісією були оголошені рішення щодо його обрання та реєстрації.

Строк повноважень старости, обраного на чергових виборах, становить п`ять років, крім випадків дострокового припинення його повноважень з підстав і в порядку, визначених цим Законом.

Староста є членом виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради за посадою.

Староста не може мати інший представницький мандат, суміщати свою службову діяльність з іншою посадою, у тому числі на громадських засадах, займатися іншою оплачуваною (крім викладацької, наукової і творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики із спорту) або підприємницькою діяльністю. Порядок організації роботи старости визначається цим та іншими законами, а також Положенням про старосту, затвердженим сільською, селищною, міською радою.

Так, стаття 79-1 Закону №280/97-ВР визначає випадки дострокового припинення повноважень старости, зокрема, у разі: 1) звернення з особистою заявою до сільської, селищної, міської ради про складення ним повноважень старости; 2) припинення громадянства України або виїзду на постійне проживання за межі України; 3) набуття громадянства іншої держави; 4) набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо нього; 5) набрання законної сили рішенням суду про притягнення його до відповідальності за правопорушення, пов`язане з корупцією, яким накладено стягнення у виді позбавлення права займати посади або займатися діяльністю, що пов`язана з виконанням функцій держави або місцевого самоврядування; 6) набрання законної сили рішенням суду про визнання його недієздатним, безвісно відсутнім чи оголошення померлим; 7) його смерті; 8) відкликання з посади за народною ініціативою.

Згідно до абзацу 1 частини 2 статті 79-1 повноваження старости можуть бути достроково припинені за рішенням сільської, селищної, міської ради, якщо він порушує Конституцію або закони України, права і свободи громадян, не забезпечує здійснення наданих йому повноважень. Рішення про дострокове припинення повноважень старости рада приймає таємним або відкритим голосуванням більшістю голосів від загального складу ради.

Пунктом 5 частини 7 статті 79-1 Закону №280/97-ВР передбачено, що у випадку, передбаченому абзацом першим частини другої цієї статті повноваження старости припиняються достроково, а відповідна особа звільняється з посади з дня прийняття відповідною радою рішення про дострокове припинення повноважень старости.

З аналізу викладеного вбачається, що повноваження старости припиняються саме на підставі рішення відповідної ради, яке безпосередньо породжує певні правові наслідки.

Аналізуючи викладені положення законодавства в контексті спірних правовідносин, суд зазначає, що посада старости є виборною посадою, а тому, в разі звільнення старости через скорочення обов`язок роботодавця з приводу надання пропозиції вакантних посад не може бути реалізованим.

Аргументи позивача щодо призначення певних осіб на посади старост в межах інших територіальних округів не є слушними в межах заявлених позовних вимог, проте можуть бути предметом розгляду в контексті позову про оскарження наказів на призначення таких осіб на певні посади старост.

Згідно з нормами частини другої статті 2 Кодексу адміністративного судочинства України у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єктів владних повноважень адміністративні суди перевіряють, чи прийняті (вчинені) вони: на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія); з урахуванням права особи на участь у процесі прийняття рішення; своєчасно, тобто протягом розумного строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.

Частиною 1 ст. 77 КАС України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги та заперечення.

Частиною 2 ст. 77 КАС України передбачено, що в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.

Згідно із ст. 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.

Таким чином, суд доходить висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Керуючись положеннями Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до Мангушської селищної ради Маріупольського району Донецької області про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення з публічної служби,- відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги всіма учасниками справи, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після повернення апеляційної скарги, відмови у відкритті чи закриття апеляційного провадження або прийняття постанови судом апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду.

Апеляційна скарга подається безпосередньо до Першого апеляційного адміністративного суду.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Текст рішення розміщений в Єдиному державному реєстрі судових рішень (веб-адреса сторінки: http://www.reyestr.court.gov.ua.

Суддя В.В. Стойка